Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Згідно позову, що надійшов до суду 05.04.2016 р., позивачка зазначила, що [PERSON] є її батьком, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КИ № 262627 від 20.04.1994 року та копією свідоцтва про встановлення батьківства серії І-КИ № 103248. В даний час вони проживають окремо, батько проживає в [INFO], вона навчаюся на п'ятому курсі денної форми навчання, державного фінансування в Житомирському державному університеті, що підтверджується довідкою № 414 від 25.02.2016 року. Навчання закінчується 30 червня 2016 року. Крім того, вона навчається на І курсі заочного відділення в центрі післядипломної освіти та довузівської підготовки Житомирського державного університету ім. Івана Франка, що підтверджується довідкою № 256 від 23.11.2015 року. Навчається на державному фінансуванні та отримує стипендію, розмір якої становить 800 грн. в місяць. Однак коштів не вистачає і вона знаходиться в скрутному матеріальному становищі. Проживає в орендованій квартирі та постійно сплачує за це кошти, розмір становить 1200 грн. зимою за місяць, в літній період 1000 грн. Значні кошти витрачаються на придбання приладдя для навчання, одягу, продуктів харчування, користування Інтернетом, телефоном, бібліотекою, міським проїздом до навчального закладу. Згідно рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області, батько сплачував кошти на її утримання до 30.06.2015 року, оскільки навчальним закладом видавалася довідка до закінчення четвертого курсу та отримання бакалавра, а після цього вона здавала іспит та була зарахована студенткою п'ятого курсу з метою отримати статус спеціаліста. ЇЇ мати, [PERSON] (при реєстрації шлюбу змінила прізвище з Данюк на [PERSON]), проживає в [INFO], що знаходиться на відстані біля 140 км. від м. Житомир, де вона навчається та проживає. Біля двох-трьох разів на місяць вона їде до матері, за проїзд витрачає кошти. Матеріально допомогти (коштами) мати їй не має можливості, оскільки в даний час не працює. Часткова допомога продуктами харчування є підтримкою її скрутного матеріального становища, однак критично не вистачає коштів. Вона є інвалідом II групи (по хворобі ока з дитинства), відповідно до висновку про умови та характер праці їй протипоказана робота на транспорті, на висоті, з механізмами та рекомендовано лікування в окуліста, пересадка рогівки (довідка до акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 217461), тобто влаштуватися додатково на роботу вона не має можливості. Хвороба ока, постійні комісії, встановлення діагнозу, групи інвалідності, купівля медикаментів потребує значних фінансових затрат. Їй потрібно робити пересадку рогівки, коштів на операцію не має, операція складна, потребує значних затрат і проводиться тільки в Москві (Російська Федерація), або в республіці Білорусь, а також в Ізраїлі, та коштує 20 тис. доларів плюс 10 тис. доларів на реабілітацію. Крім того, стан її здоров'я вимагає постійного контролю та медичної допомоги, в даний час вона хворіє вірусною хворобою, гастродуоденитом хронічним, пієлонефритом хронічним, хронічним циститом, відсутністю місячних, хронічною тонземією. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на аліменти у зв'язку з продовженням навчання після досягнення дитиною повноліття не пов'язується лише з денною формою навчання. Заочне навчання, підготовка до здобуття освіти екстерном - все це вимагає коштів, а отже є однією з підстав для виникнення у матері, батька аліментного обов'язку. З вищенаведеного вбачається, що вона знаходиться в скрутному матеріальному становищі та потребує матеріальної допомоги. Її батько [PERSON] працює на Вільногірському гірничому металургійному комбінаті, постійно отримує заробітну плату, розмір якої є значним, оскільки сплачував аліменти, місячний розмір яких був біля 800 - 1000 грн. Батько одружений з іншою жінкою, однак спільних дітей не має. Непрацездатні батьки її батька не потребують утримання, оскільки є пенсіонерами і отримують державне пенсійне забезпечення. У зв'язку з цим вона прохає суд стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на її утримання, як повнолітній дитині, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, у твердій грошовій сумі, в розмірі 1000 грн., щомісячно. Стягнення проводити до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох річного віку, що відповідає вимогам сімейного законодавства України. Згідно з нормами ч. 2 ст. 127 ЦПК України, одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі відповідачу надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів, а третій особі - копія позовної заяви. На підставі викладеного й відповідно до ст. 198, 199, 200 СК України,

Outcome: partial