Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Звенигородський міжрайонний прокурор звернувся із позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь Звенигородської районної ради Черкаської області кошти затрачені на лікування потерпілого від злочину [PERSON] в сумі 4200,90 грн. Свої вимоги мотивує тим, що ухвалою Звенигородського районного суду від 30 липня 2014 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України відносно [PERSON] у зв'язку із примиренням з потерпілим, а кримінальне провадження закрите. У зв'язку із отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий [PERSON] знаходився на лікуванні в Звенигородській центральній районній лікарні з 09.03.2014 по 28.03.2014 у травматологічному відділенні. Всього Звенигородською центральною районною лікарнею було витрачено на лікування потерпілого від злочину 4200,90 грн. В добровільному порядку [PERSON] вказані збитки не відшкодував, в зв'язку з чим прокурор просить винести рішення, яким стягнути їх з відповідача. Прокурор Гончар Р.В. в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, не заперечував щодо їх задоволення та стягнення з нього на користь Звенигородської районної ради Черкаської області витрат на лікування потерпілого [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 30 липня 2014 року звільнено [PERSON],[INFO], від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, у зв'язку з примиренням з потерпілим [PERSON] на підставі ст. 46 КК України. [PERSON] обвинувачувався в тому, що близько 03 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння біля кіоску по вул. Б.Хмельницького,6-а в м. Звенигородка Черкаської області,тримаючи в руках заряджену патронами гладко ствольну вогнепальну зброю - двохствольну мисливську рушницю з горизонтально-спареними стволами 16 калібру моделі ТОЗ-БМ заводського виробництва СРСР, заводський [NUMBER],випуску 1966 року, не знаючи при цьому, що вказана зброя є заряджена патронами та поводячись із вказаною зброєю необережно, випадково здійснив з неї постріл, внаслідок чого влучив у праву руку потерпілого [PERSON] Наслідки своїх дій [PERSON] не передбачав, але повинен був і міг передбачити. В результаті пострілу потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому основи 1-2-3 п'ясних кісток та кістки трапеції зі зміщенням уламків,внаслідок вогнепального поранення, які згідно висновку судово-медичної експертизи №57 від 24.03.2014 року відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень (а.с. 5-6). У зв'язку з цим [PERSON] знаходився на лікуванні в Звенигородській ЦРЛ з 09.03.2014 року по 28.03.2014 року. Згідно довідки Звенигородської ЦРЛ Черкаської області №325 від 30.07.2014 року, потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділені ЦРЛ з діагнозом - вогнепальне поранення правової кістки, відкритий перелом І-ІІ-ІІІ п'ясних кісток та кісток трапеції зі зміщенням уламків всього 19 ліжко-днів: 1 ліжко день - 221,10 грн. * 19 л.д. = 4200, 90 грн. (в тому числі медикаменти - 3,45 грн. на суму 65,55 грн.; харчування 3,76 грн. на суму 71, 44 грн.) (а.с.4) Відповідно до ч. 4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок тяжкої образи з боку потерпілого. Частиною 3 ст. 1206 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо лікування проводиться закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності територіальної громади, кошти від відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Аналогічну позицію займає і Верховний суд України, постановою пленуму якого від 07.07.1995 за № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» ( п.3) передбачено, що витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.. За таких обставин, з відповідача [PERSON] необхідно тягнути на користь Звенигородської районної ради Черкаської області кошти затрачені на лікування потерпілого від злочину [PERSON] в сумі 4200,90 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути із [PERSON] судовий збір в дохід держави в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі ст. 1206 ЦК України,

Outcome: approved