Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

З січня 2009 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, проживали разом за адресою: [ADDRESS] . [INFO] позивачка народила дитину - сина [PERSON] , батьком якої є відповідач, але у зв`язку з тим, що на момент народження дитини вона не перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який в свою чергу не надав письмової згоди на реєстрацію його батьком дитини, запис про батька було зроблено відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України, а саме було зазначено батьком дитини [PERSON] . В січні 2012 року , після народження сина [PERSON] , стосунки з відповіадчем значно погіршились, після чого відповідач покинув їх та повернувся на батьківщину до своєї матері, де й мешкає до теперішнього часу. За викладених обставин, в поданому позові, позивачка просить суд встановити, що [PERSON] , [INFO] є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути з нього аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивачка до початку судового засідання надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала в повному обсязі , просила задовольнити її вимоги. Відповідач до початку судового засідання також надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України - учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Предметом даного судового розгляду є вирішення питання про походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі та стягнення аліментів на утримання дитини, що регулюється положеннями Сімейного Кодексу України. Так, відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до ст.126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою і така заява може бути подана до державного органу реєстрації актів цивільного стану. Відповідно ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; інші обставини, що мають значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України встановлено, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а тому позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню та аліменти підлягають стягненню з дати подачі позову. Враховуючи визначені правові положення, суд зазначає. Із копії свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] ( а.с.6) Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батьків відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України вбачається, що державна реєстрація народження [PERSON] проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України,тобто запис про батька в актовому запису про народження дитини був вчинений за вказівкою матері. При цьому, відповідачем визнано даний позов і суд, в даному випадку приймає визнання ним позову. При цьому, судом враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), що відповідає вимогам ст.206 ч.4 ЦПК України і дає підстави суду для ухвалення рішення про задоволення позову в частині визнання батьківства. При тім, враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги, враховуючи, що відповідач є працездатною особою, інших утриманців не має - суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку народження, починаючи з 23.10.2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи позов таким чином, суд також вважає необхідним, відповідно до ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати, які позивачка понесла під час розгляду справи (відповідно до квітанції на а.с.1), а саме судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного, ст.125, 126, 128, 180-183 Сімейного Кодексу україни,

Outcome: approved