Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Часівоярський вогнетривкий комбінат» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з загибеллю чоловіка внаслідок нещасного випадку на виробництві, позивач [PERSON] просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Часівоярський вогнетривкий комбінат» на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок загибелі її чоловіка, грошову суму у розмірі 500 000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 24 листопада 1967 року вона була одружена з громадянином [PERSON] , 1948 року народження. 12 травня 2004 року через нещасний випадок трагічно загинув її чоловік за таких обставин. 11 травня 2004 року о 06 годині 45 хвилин в.о. начальника кар`єру «Північний-Формувальний» [PERSON] видав її чоловіку, який на той час працював майстром гірничим в ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат», та іншому працівнику наряд на виконання робіт, але у зв`язку із виробничою необхідністю її чоловік вийшов на роботу у третю зміну з 15 години 30 хвилин. [PERSON] наряд на виконання робіт, її чоловік виконав ряд виробничих дій та о 20 годині 15 хвилин її чоловік прибув до екскаватору ЕШ 10/70 № 21 дільниці «Формувальна», де машиніст екскаватору [PERSON] з помічником машиніста екскаватора [PERSON] виконували роботу по заміні канату на ковші, і пробув там до 20 години 30 хвилин. О 22 годині 25 хвилин після загрузки залізничних полувагонів під час руху складу локомотива машиніст тепловозу [PERSON] побачив всередині залізничної колії її чоловіка, який був травмований, після чого зупинив рух. Після цього викликали швидку допомогу, яка відвезла її чоловіка до лікарні, де о 00 годині 40 хвилин він помер. Про нещасний випадок відповідачем було складено акт № 3 від 03 червня 2004 року, де в п. 6.1 (вид події) зазначено - наїзд транспортного засобу, а в п. 8 (обладнання, машини, механізми, транспортні засоби, експлуатація яких призвела до нещасного випадку) - рухомий склад залізничної колії. В п. 9 акту (медичний висновок про діагноз пошкодження здоров`я потерпілого) вказано: смерть настала через гостру кровотечу, яка розвинулася через травматичну ампутацію правої голені та правого передпліччя. Особами, винними в порушенні законодавства про охорону праці, крім її чоловіка, встановлено також посадових осіб роботодавця. В обґрунтування спричиненої моральної шкоди зазначала, що загибель чоловіка стала для неї страшним потрясінням, від якого вона не може оговтатися до цього часу. Вона постійно перебуває у напруженому психічному стані, адже думки про смерть чоловіка не залишають її до теперішнього часу. Звістка про смерть чоловіка завдала їй глибоких моральних та душевних страждань, оскільки немає слів, щоб висловити той біль, який залишився у неї з того часу, адже вона втратила найближчу людину - чоловіка і батька своїх дітей, який загинув у молодому віці та якого вона ніколи не зможе повернути. Відтак, її страждання є нестерпними. Вона стала вдовою у молодому віці та залишилася без годувальника, оскільки вона вже була непрацездатною, тому вимушена була докладати додаткових зусиль, аби якось прогодувати свою родину, витрачати чималі кошти, щоб виховати і дати освіту своїм дітям. 03 лютого 2021 року від Публічного акціонерного товариства «Часівоярський вогнетривкий комбінат» до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що шкода спричинена не з вини відповідача, а з вини самого потерпілого, який порушив вимоги інструкції про правила поведінки працюючих на підприємстві ВАТ «ЧВК», правила внутрішнього трудового розпорядку для працівників ВАТ «ЧВК», вимоги інструкції з охорони праці та посадової інструкції, а також перебував у нетверезому стані на роботі. Крім того, відповідачем зазначено, що на момент смерті [PERSON] (12 травня 2004 року) та на дату складення акту про нещасний випадок від 03 червня 2004 року був чинним Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Тому станом на 12 травня 2004 року саме на Фонд соціального страхування України було покладено зобов`язання у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому. Таким чином, вважає, що ці обставини є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог (а.с. 51-54). Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилася. Надала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Часівоярський вогнетривкий комбінат» Медведєв Л.Ю. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 24 листопада 1967 року, позивач [PERSON] є дружиною [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13 травня 2004 року, [PERSON] помер [INFO] у віці 55 років. Причина смерті - травматична ампутація правої гомілки (а.с. 9). Факт загибелі [PERSON] внаслідок нещасного випадку на підприємстві ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» підтверджується наданими та дослідженими у судовому засіданні: актом розслідування нещасного випадку 11 травня 2004 року о 22 годині 50 хвилин на ВАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» та актом № 3 про нещасний випадок за формою Н-1 від 03 червня 2004 року, якими встановлено, що 11 травня 2004 року о 06 годині 45 хвилин в.о. начальника кар`єру «Північно-Формувальний» [PERSON] видав її чоловіку, який на той час працював майстром гірничим в ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат», та [PERSON] наряд на виконання робіт. О 10 годині 30 хвилин [PERSON] Отримав повідомлення по телефону від майстра гірничого [PERSON] , що він травмувався у побуті, у зв`язку з чим не зможе вийти на роботу у третю зміну з 15 години 30 хвилин. У зв`язку із виробничою необхідністю та зі згоди майстра [PERSON] , [PERSON] перевів останнього на місце [PERSON] , який захворів. [PERSON] пішов додому. О 15 годині 30 хвилин [PERSON] видав завдання на виробництво робіт майстру гірничому Чергинському, який прийшов працювати у третю зміну. Після отримання завдання [PERSON] здійснив видачу наряду на виконання робіт під розпис робітникам третьої зміни. О 16 годині 30 хвилин [PERSON] попередив машиніста котельної [PERSON] , що він йде на екскаватор ЕШ 10/70 № 10 ділянки «Північний», та пішов з приміщення адміністративно-побутового корпусу кар`єру «Північний». Після цього його ніхто не бачив. О 20 годині [PERSON] доповів по телефону з адміністративно-побутового корпусу кар`єру «Північний» диспетчеру гірничого управління [PERSON] про зупинку на кар`єрі. О 20 годині 15 хвилин [PERSON] прибув до екскаватору ЕШ 10/70 № 21 дільниці «Формувальна», де машиніст екскаватору [PERSON] з помічником машиніста екскаватора [PERSON] виконували роботу по заміні канату на ковші, і він пробув там до 20 години 30 хвилин. О 22 годині 25 хвилин після загрузки залізничних полувагонів під час руху складу локомотива машиніст тепловозу [PERSON] побачив всередині залізничної колії травмованого [PERSON], після чого зупинив рух. Після цього викликали швидку допомогу, яка відвезла [PERSON] до лікарні, де о 00 годині 40 хвилин він помер (а.с. 10-12, 55-59) . Відповідно до зазначених актів, причинами даного нещасного випадку є: порушення трудової та виробничої дисципліни, в тому числі, невиконання посадових обов`язків, невиконання вимог інструкцій з охорони праці, алкогольне сп`яніння потерпілого (наявність алкоголю у крові - 2,4 ‰, у сечі - 2,1 ‰). Медичний висновок про діагноз пошкодження здоров`я потерпілого: смерть настала внаслідок гострої кровотечі, яка виникла внаслідок травматичної ампутації правої гомілки та правого передпліччя. Вид події - наїзд транспортного засобу, обладнання, машини, механізми, транспортні засоби, експлуатація яких призвела до нещасного випадку, - рухомий склад залізничної колії. Особи, які допустили порушення законодавства про охорону праці: 1) [PERSON] , майстер гірничий, п.п. 2.9, 2.17 Інструкції про правила поведінки працюючих на ВАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат», п.п. 3.18, 3.19 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ВАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат», п. 4.2 посадової інструкції майстра гірничого кар`єру «Північний-Формувальний» ВАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат»; 2) [PERSON] , в.о. начальника кар`єру, п. 2.7 посадової інструкції начальника кар`єру «Північний-Формувальний» ВАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» (а.с. 12, 55-59). Відповідно до протоколу засідання комісії із спеціального розслідування нещасного випадку від 03 червня 2004 року, позивач [PERSON] заявила, що вона згодна з висновками комісії та не має претензій до працівників ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат», а також звернулася із проханням до генерального директора щодо надання допомоги із забезпечення її вугіллям та дровами на зимовий період (а.с. 13). Згідно з листом судмедексперта Артемівського відділення бюро СМЕ Владиченко Н.А. від 02 червня 2004 року, смерть громадянина [PERSON] настала внаслідок гострої крововтрати, виниклої внаслідок травматичної ампутації правої гомілки та правого передпліччя, які могли виникнути при наїзді колесами залізничного транспорту. При судово-гістологічному дослідженні була виявлена жирова емболія легень, ознака прижиттєвої травми, склеротичні зміни судин серця та нирок, вікові зміни міокарда. Доброякісна пухлина твердої мозкової оболонки. При судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі трупу громадянина [PERSON] виявлено спирт етиловий у кількості: у крові -2,4 ‰, у сечі - 2,1 ‰. Виявлення у такій кількості спирту у крові живої людини звичайно відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння, а співвідношення етилового спирту у крові та сечі відповідає стадії резорбції, тобто всмоктування алкоголю (а.с. 66). У судовому засіданні також досліджено та надано оцінку пояснювальним запискам та протоколам допиту потерпілих, свідків та інших осіб, причетних до нещасного випадку, який стався 11 травня 2004 року о 22 годині 50 хвилин з гірничим майстром [PERSON] , а саме [PERSON] (укладача поїздів), [PERSON] (помічника машиніста тепловозу), [PERSON] (машиніста локомотиву) (а.с. 68-78), а також журналу реєстрації інструктажів з питань охорони праці на кар`єрі «Північний-Формувальний» (а.с. 80-81). Відповідно до ст. ст. 1, 3 ст. 43, ч. 1 та 2 ст. 46 Конституції України, Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника. Згідно з ч. 1 ст. 153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 вказаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Стаття 1168 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, що передбачено ч. 3 ст. 153 КЗпП України. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Частиною третьою ст. 13 Закону України «Про охорону праці» на роботодавця покладено безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають такі обставини: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в заподіянні шкоди. Під час судового розгляду справи судом встановлено, що нещасний випадок стався під час виконання [PERSON] своїх трудових обов`язків унаслідок незабезпечення відповідачем безпечних і нешкідливих умов праці. Аналогічні висновки у справах з подібними правовідносинами сформульовані у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 227/1240/17 (провадження № 61-28847свпП18), від 19 листопада 2019 року у справі № 225/1614/18 (провадження № 61-46229св18) та від 22 квітня 2020 року № 212/6607/18 (провадження № 61-16100ск19). Таким чином, смертю [PERSON] , який був чоловіком позивача [PERSON] , моральна шкода завдана з вини відповідача, який не створив безпечних умов праці, внаслідок чого [PERSON] був смертельно травмований. Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. За правилами, передбаченими ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Частина 2 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 4 ст. 23 ЦК України). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Особи, які зазнали порушення своїх, гарантованих Конституцією, прав, нерідко високо оцінюють свої страждання. Тому розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 24 жовтня 2012 року у справі № 6-123цс12 та постанові від 13 листопада 2013 року у справі № 6-120цс13, у спорах про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю члена сім`ї працівника в результаті отриманого ним на виробництві професійного захворювання, а також про відшкодування моральної шкоди членам сім`ї працівника, який загинув унаслідок нещасного випадку на виробництві, відшкодування моральної шкоди членам сім`ї працівника в таких випадках здійснюється відповідно до положень ст. 1167, ч. 2 ст. 1168 ЦК України, а не за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Отже, обов`язок доведення вини власника або володільця джерела підвищеної небезпеки покладено саме на власника або володільця джерела підвищеної небезпеки. Така правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду № 14-463цс18 (справа № 210/5258/16-ц) та постанові Верховного Суду від 08 листопада 2018 року № 61-44173св18 (справа № 336/3665/16-ц). Відповідно до статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Позивач достатньо аргументувала у позовній заяві свої моральні страждання, які їй спричинила смерть чоловіка [PERSON] . Встановити ціну людського життя, повернути чоловіка, батька неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності, виваженості та справедливості, а також враховує фактичні обставини справи: в настанні нещасного випадку наявна вина самого потерпілого [PERSON] , глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у життєвих стосунках позивача, обсягу страждань, а також характеру немайнових втрат, які тривають до теперішнього часу й триватимуть надалі, можливість відновлення яких виключена. Тому з урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає, що сума у розмірі 500 000 грн., яку просить стягнути позивач, є надмірною, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду на користь позивача [PERSON] у розмірі 150 000 грн. При цьому, суд вважає хибними та не бере до уваги доводи відповідача, що шкода, спричинена не з вини відповідача, а з вини самого потерпілого, є підставою для відмови у захисті порушеного права, оскільки за змістом зазначених норм матеріального права власник (володілець) джерела підвищеної небезпеки відповідає за шкоду без врахування вини та може бути звільнений від такої відповідальності лише спричиненням шкоди за наслідками непереборної сили або умислу потерпілого на завдання самому собі цієї шкоди. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору. Частина 6 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial