Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом та уточнивши заявлені позовні вимоги (а.с. 59-61), [PERSON] просить:\~\~\~\~ 1)зобов`язати відповідачку не чинити йому перешкоди у спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] , 2) встановити такі способи виховання та спілкування з дитиною [PERSON] , [INFO] : - побачення з дитиною у другу неділю кожного місця у присутності матері, протягом 3 годин, з урахуванням розпорядку дитини, за адресою фактичного мешкання дитини; - побачення з дитиною у святкові дні: день народження, Різдво Христове, у присутності матері, протягом 3 годин, з урахуванням розпорядку дня дитини; - особисте безперешкодне спілкування за допомогою телефонного, електронного та іншого засобу зв`язку, у зручний час, з урахуванням розпорядку дня дитини (в тому числі через Skype,WhatsApp, Viber, Telegram). 3) зобов`язати відповідачку у разі зміни фактичного міста мешкання дитини або навчання повідомляти його особисто за допомогою телефонного, електронного зв`язку на наступний день з дня настання таких обставин. В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що він з 2014 року по 2019 рік перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . Після розірвання шлюбу з відповідачкою, дочка залишилася проживати з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . З того часу, відповідачка почала чинити йому всілякі перешкоди у спілкуванні з дочкою: не відповідає на його телефонні дзвінки, не виходить з дому, коли він приїздить побачитися з дитиною. З метою встановлення часу побачень з дитиною, він був змушений звернутися з відповідною заявою до Органу опіки та піклування. Висновком Органу опіки та піклування від 22.10.2019 був визначений спосіб його участі у вихованні та спілкування з дитиною: побачення з дитиною у вихідні та святкові дні кожного місяця у присутності матері. Батькам рекомендовано домовлятися у телефонному режимі про місце побачень з дитиною. Проте, таке рішення Органу опіки та піклування відповідачка не виконує та продовжує ховати від нього дитину. Він кохає свою дочку, добросовісно виконує свої обов`язки по сплаті аліментів, має бажання приймати участь у її вихованні, бачитися з нею, дарувати подарунки, бути обізнаним про її життя. Але, починаючи з квітня 2020 року у нього відсутній будь-який зв`язок з відповідачкою. З метою встановлення місця перебування дочки він навіть був змушений звернутися до поліції. Оскільки відповідачка не виконує рішення ООП, продовжує чинити йому перешкоди у спілкування з дитиною та у її вихованні, він змушений звернуться за судовим захистом. Відповідачка подала відзив на позовну заяву [PERSON] (а.с.78-80), в якому зазначила, що 22.10.2019 Органом опіки та піклування за заявою [PERSON] був встановлений графік зустрічей батька з дитиною у вихідні дні в присутності матері. Вона не чинила ніяких перешкод у спілкуванні позивача з дитиною. Позивач приїжджав навмисно в будні дні коли вона знаходилися на роботі, а дитина в дитячому садку, тим самим порушував графік зустрічей. [PERSON] хоче всіх впевнити в тому, що вона чинить йому перешкоди, але кожного разу працівники поліції з`ясовували, що вона була на роботі, а дитина в дитсадку. Просила зменшити час побачень з дитиною в присутності матері: в теплий період року 1 година, в зимовий 30 хвилин. Тому, що дитина частко хворіє, а трьох годинна зустріч на морозі буде негативно впливати на здоров`я дитини. Побачення в будинку її батьків неможливі. Сімейний Кодекс України покладає на батьків обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. А також вона має місячну дитину і не може такий тривалий час (3 години, як просить позивач) знаходитися на побаченні. Стосовно спілкування з дитиною через [PERSON] ,WhatsApp, Viber, Telegram зауважує, що не має технічних і фінансових можливостей забезпечити такий зв`язок. Щодо прохання зобов`язати її у разі зміни фактичного місця мешкання дитини повідомляти позивача особисто на наступний день з дня настання таких обставин, то такі вимоги вважає безпідставними. Що стосується місця проживання її та дочки, то вона його не змінювала. Позивач подав відповідь на відзив (а.с.95-97), в якому зазначив, що посилання відповідачки на той факт, що начебто він порушував графік зустрічей, встановлений Органом опіки та піклування, та навмисно приїздив у будні дні, коли відповідачка знаходилася на роботі, не відповідають дійсності та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Щодо прохання відповідачки про зменшення часу побачень з дитиною в теплий період року до 1 години, в зимовий до 30 хвилин, вважає це неприйнятним з урахуванням того, що вказаного часу об`єктивно недостатньо для нормального та продуктивного спілкування з дитиною. Він є мешканцем тимчасово окупованій території України. У зв`язку з неможливістю працевлаштування за місцем проживання змушений періодично виїжджати на роботу на територію, підконтрольну українській владі. Проте, періодично він повертається на тимчасово окуповану територію з метою відвідування своїх батьків. Тому для побачення з дочкою інколи йому прийдеться здолати не одну тисячу кілометрів, що є неспівмірним із запропонованим відповідачкою часом побачень. Доводи відповідачки в тій частині, що вона не має фінансової можливості забезпечити його спілкування з дочкою через сучасні засоби зв`язку також не відповідають дійсності, оскільки в минулому році він подарував дитині мобільний телефон з метою постійного спілкування з нею та має намір самостійно оплачувати її користування телефоном та мережею інтернет. Посилання відповідачки на неможливість його спілкування з дитиною за місцем проживання її батьків також не ґрунтується на належних та допустимих доказах. Він згодний на побачення з дочкою у будь-якому запропонованому відповідачкою місці, придатному для їх побачень. Небажання відповідачки повідомляти його про можливу зміну фактичного мешкання дитини, в черговий раз свідчить про те, що відповідачка всіляко намагається усунути його від спілкування з дитиною. Крім того, йому стало відомо, що відповідачка влаштовує дочку у школу, яка розташована у м. Костянтинівка, отже відповідача з їх дочкою змушена буде змінити місце проживання. На його думку, позиція відповідачки, викладена у її відзиві, загалом свідчить про бажання позивачки в будь-який спосіб обмежити його законне право на участь у вихованні їх дочки. Відповідачка подала заперечення на відповідь на відзив (а.с. 112-114), в яких зазначила, що посилання позивача на той факт, що начебто вона порушувала графік зустрічей, встановлений Органом опіки та піклування, та чинила йому всілякі перешкоди у спілкуванні з дочкою не відповідають дійсності та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Те, що батько звертався до поліції та Органу опіки та піклування, не є доказом у створенні нею перешкод у спілкуванні з дочкою. Що стосується спілкування батька з дитиною через інтернет, вона не заперечує такому спілкуванню. Телефон, який подарував батько, дитина загубила, але якщо батько має бажання сплатити за підключення кабельного інтернету та його користування, спілкування можливе за допомогою ноутбука. Зазначає, що у відзиві нею було вказано, що побачення в будинку її батьків неможливі. Але позивач викладає на свій розсуд, що це посилання на неможливість його спілкування з дитиною за місцем проживання її батьків. Ще раз наголошує, що позивач може спілкуватися з дитиною за місцем її проживання, але не в її приміщенні. Також [PERSON] вказує, що він періодично повертається на тимчасово окуповану територію України з метою відвідування своїх батьків, тому інколи для побачення з дочкою йому прийдеться здолати не одну тисячу кілометрів. Вважає, що це його власне бажання, яке не має ніякого співвідношення на встановлення тривалості побачень. І для того, щоб побачитися з дочкою йому не прийдеться долати тисячі кілометрів тому, що він проживає в м. Красногорівка, яка знаходиться в 90 км від м. Костянтинівка. Стосовно зміни фактичного мешкання дитини зазначає, що адресу фактичного мешкання дитина не змінювала. Обвинувачення її у всіляких намаганнях усунути позивача від спілкування з дитиною є безпідставними та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Вважає, що 3 години в зимовий період дитина не вистоїть на дворі. Це може негативно вплинути на здоров`я дитини. Згідно із Сімейним Кодексом України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Крім того, вона має двомісячну дитину, яка знаходиться на грудному вигодуванні та вона не може на такий тривалий час залишати дитину одну. Тому просить встановити часи побачень такими: з 01 вересня по 30 квітня по 30 хвилин з урахуванням бажання та розпорядку дитини; з 01 травня по 31 серпня по 1 годині з урахуванням бажання та розпорядку дитини. Встановити періодичність побачень один раз на місяць з урахуванням розпорядку та стану здоров`я дитини. Призначити зустрічі за місцем фактичного проживання дитини та в її присутності. Третя особа Орган опіки та піклування Іллінівської сільської ради письмових пояснень на позов не подав, подав письмовий висновок № 232 від 11 травня 2021 року щодо попереднього розв`язання спору між сторонами, яким визначив такі способи участі позивача у спілкуванні з дочкою [PERSON] , [INFO] : побачення за місцем проживання матері з дитиною, за адресою: [ADDRESS] , у вихідні та святкові дні кожного місяця, в присутності матері малолітньої дитини, за попередньою домовленістю та з урахування бажання дитини (а.с.45-46). Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 02 березня 2021 року відкрито провадження у цій справі, залучено до участі в розгляді цієї справи Орган опіки та піклування Іллінівської сільської ради, зобов`язано Орган опіки та піклування Іллінівської сільської ради надати письмовий висновок щодо попереднього розв`язання спору між сторона в цій справі, справу призначено до підготовчого судового засідання (а.с.15-16). Ухвалою суду від 01.07.2021 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с.121). Позивач [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві, пояснивши, що він багато разів приїздив до місця проживання дитини. Проте, йому ніхто не відчиняв, на його телефонні дзвінки не відповідав. Тоді він звертався до навчального закладу, який відвідувала дитина та де йому надавали можливість спілкуватися з дитиною. Проте, одного разу в такому побаченні йому було відмовлено з мотивів заборони матері. На що він пригрозив викликати працівників поліції. Тоді можливість побачення з дитиною була надана працівниками навчального закладу. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву та запереченнях, пояснивши, що вона не чинила позивачу перешкоди у спілкуванні з дитиною. Позивач сам не дотримувався графіку побачень, який був встановлений Органом опіки та піклування. При відвідуванні позивачем навчального закладу, вона завжди дозволяла побачення батька з дитиною. Представник третьої особи Богданова Я. М. в судове засідання не з`явилася, матеріали справи містять заяву про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державною. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1,2 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язків її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (п.1 ст.18 Конвенції ООН). Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного у гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до статті 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Статтею 18\~Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 (далі - Конвенція), визначено\~принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції, держави-учасники поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками,\~підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Аналогічна норма відображена в ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства». Згідно зі статтею 157 СК України, питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитини, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 серпня 2014 року. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10 липня 2019 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.11). Сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю, що не є спірним у цій справі. Висновком (подання) Органу опіки та піклування Костянтинівської райдержадміністрації щодо встановлення порядку побачення з батьком [PERSON] , [INFO] , малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , від 22.10.2019 позивачу були визначені такі способи участі у вихованні дитини: побачення з дитиною у вихідні та святкові дні кожного місяця в присутності матері малолітньої дитини; рекомендовано батькам домовлятися в телефонному режимі про місце та час побачення з дитиною (а.с.5). З пояснень позивача [PERSON] вбачається, що відповідачка чинить йому перешкоди у вихованні та спілкуванні з докою [PERSON] , а саме не відчиняє йому двері будинку, на його телефонні дзвінки не відповідає. На підтвердження таких доводів позивачем надані: лист Костянтинівського відділення поліції від 13.11.2020 № 29603/202/02/2020 (а.с.9), довідка про результати проведення перевірки за фактом повідомлення [PERSON] (а.с.10), з яких убачається, що позивач звертався до органів поліції щодо вжиття заходів до встановлення місцезнаходження його дочки [PERSON] та її матері, з якими відсутній зв`язок з квітня 2020 року. Факт звернення позивача до правоохоронних органів свідчить про його неможливість приймати участь у вихованні дитини та необхідність звернення до правоохоронних органів за захистом своїх прав. Свідок [PERSON] , директорка закладу дошкільної освіти с. Яблунівка, у судовому засіданні пояснила, що кожного разу, коли позивач відвідував навчальний заклад, вона запитувала згоду відповідачки на надання побачення позивача з дитиною. Відповідачка надавала таку згоду та вони дозволяли побачення батька з дитиною. Одного разу виникла ситуація, коли вона (свідок) була відсутня на робочому місці та працівниками закладу позивачу було відмовлено у побаченні з дитиною. Проте, ця ситуація була вирішена та позивач отримав побачення з дитиною. З пояснень зазначеного свідка вбачається, що побачення позивача з дитиною в навчальному закладі поставлені в залежність від згоди матері, а тому має місце порушення права позивача на безперешкодне спілкування з дитиною. Крім того, у судовому засіданні сторони продемонстрували конфліктні відносини, не сприйняття одне одного, відстоювання власних інтересів та не бажання спільно вирішувати питання щодо життя дитини. Також, позивачка у судовому засіданні підтвердила відсутность телефонного зв`язку між нею та позивачем. Тож, факт наявності перешкод у позивача з боку відповідачки у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , суд вважає встановленим. Отже, порушене право позивача на спілкування та участь у вихованні дитини [PERSON] підлягає судовому захисту. Вирішуючи питання щодо способів участі позивача у вихованні малолітньої дочки [PERSON] , суд прийшов до таких висновків. Як зазначалося раніше, статтею 141 СК України закріплено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Обмежень у праві спілкування позивача з дитиною законом не встановлено. Згідно із ч.2 ст. 159 СК України, під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини до уваги береться ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Так, суд враховує дані про особу позивача, який мешкає у іншому місті ніж дитина, стан здоров`я позивача та виконання ним обов`язку по утриманню дитини (а.с.107), а також те, що обмежень у праві спілкування позивача з дитиною законом не встановлено. Зважаючи на права батька на спілкування із дитиною та на участь у вихованні дитини, при ухваленні рішення, суд керується виключно інтересами дитини, які полягають у встановленні стійкого психологічного зв`язку дівчинки з батьком, сприйняття дитиною позивача як одного зі своїх батьків, який бере участь в її житті і вихованні нарівні з матір`ю, формуванні у дитини світогляду. За таких обставин, суд приходить до висновку про встановлення такого способу участь у вихованні дитини: -побачення з дитиною у другу неділю кожного місяця у присутності матері, протягом 3 годин, з урахуванням розпорядку дня дитини, за адресою фактичного мешкання дитини та/або інших загальнодоступних місцях; -побачення з дитиною у святкові дні: день народження, Різдво Христове, у присутності матері, протягом 3 годин, з урахуванням розпорядку дня дитини, за адресою фактичного мешкання дитини та/або інших загальнодоступних місцях; -особисте безперешкодне спілкування за допомогою телефонного, електронного та іншого засобів зв`язку, у зручний час, з урахуванням розпорядку дня дитини (в тому числі Skype, WhatsApp, Viber, Telegram), та необхідність зобов`язання відповідачки [PERSON] усунути перешкоди щодо участі у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини та у разі зміни фактичного місця мешкання дитини або навчання повідомляти [PERSON] , [INFO] , за допомогою телефонного, електронного зв`язку на наступний день з дня настання таких обставин. \~ \~ \~ \~ При\~цьому,\~суд не\~приймає до\~уваги доводи\~відповідачки щодо\~зменшення часу\~побачень в\~літній період\~до 1\~години,\~в зимовий\~період до\~30\~хвилин,\~оскільки на\~думку суду\~цього часу\~буде об`єктивно\~недостатньо для\~нормального та\~продуктивного спілкування\~батька з\~дитиною,\~забезпечення формування\~у дитини\~світогляду та\~сприйняття позивача як одного зі своїх батьків, який бере участь в її житті і вихованні нарівні з матір`ю. Наявність у відповідачки іншої грудної дитини не може обмежувати право позивача на участь у вихованні та спілкуванні з дочкою. \~ \~ \~ За таких обставин, позов належить задовольнити.\~\~ У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір у розмірі 908,00 грн. \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved