Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

Зміст позовних вимог та фактичні обставини. Позивач 23 січня 2019 року звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання дітей. Представник позивача, яка діє на підставі довіреності в судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що за рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 14 лютого 2012 року по цивільній справі № 2-2037/78/12 з позивача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частки від заробітку (доходу) але не менш 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до повноліття дитини. Крім того, з позивача стягуються аліменти за рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 29 березня 2018 року на користь [PERSON] на утримання доньок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1000.00 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 15 лютого 2018 року та до їх повноліття. Позивач, має заборгованість по сплаті аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] , яка виникла, через те, що позивач ніде офіційно не працює, заробітню платню не отримує, має мінливий дохід, окрім того сплачує аліменти на утримання двоє малолітніх дітей від другого шлюбу .Також зазначає, що офіційно працевлаштуватися не може , оскільки роботодавці пропонують мінімальну заробітну плату , яка складається на теперішній час 4 000 грн. , а він має сплачувати заборгованість по сплаті аліментів виходячи з середнього заробітку для даної місцевості, та утримувати трьох дітей не кажучи про своє проживання. Тому, позивач звернувся до суду, та прость змінити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення суду від 14 лютого 2012 року з ј частини на тверду грошову суму у розмірі 1050.00 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, вважала їх безпідставними та такими що задоволенню не підлягають. [PERSON] в судове засідання не з`явилась , надала до суду заяву в якої проти задоволення вимог позивача не заперечувала прохала проводити розгляд справи у своєї відсутності. 25 лютого 2019 року [PERSON] звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, заборгованості по аліментам, додаткових витрат на дитину та неустойки (пені), що виникла в наслідок несплати аліментів. В судовому засіданні [PERSON] на задоволенні позовних вимог наполягала та просить стягувати аліменти з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, також стягнути заборгованості по аліментів в сумі 38 600.49 грн., неустойку (пеню), що виникла в наслідок несплати відповідачем аліментів у розмірі 10 861.02 грн. та стягнути додаткові витрати, що викликані особливими обставинами. В обгрунування позовних вимог зазначила ,що шлюб з [PERSON] було розірвано в 2010 році. За рішенням суду від 14 лютого 2012 року змінено спосіб стягнення аліментів і з [PERSON] стягуються аліменти в ј частини від усіх доходів. За цей час аліменти сплачувались не в повному обсязі і не своєчасно., також прийтяти зміни до законодавчого акту за яким аліменти мають сплачуватися в розмірі не мешнь 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 38 600.49 грн., враховуючи сплату аліментів на теперішній час .Просить стягнути дану заборгованість , а також стягнути пеню за кожний день прос рочки платежу що за її розрахунками ,що становить 10 816.02 грн. Окрім того вважає, що [PERSON] має сплачувати на утримання дитини додаткові витрати на його розвиток у розмірі 50 % від затрат . В конкретному випадку за вінчання сина у музичній школі , які склали 1600 .00 грн. Також , вважає що з [PERSON] має бути стягнуто витрати що викликані особливими обставинами ( розвитком здібностей ,хворобою тощо в розмірі 50 % до повноліття дитини. Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення зустрічної позовної заяви, заперечувала вказуючи на її не доведеність та безпідставність. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи дійшов наступного. Мотивувальна частина та застосовані правові норми. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу (серія [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шевченківського РУЮ у Харківській області від 18 березня 2010 року) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно свідоцтва про народження (серія [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського РУЮ Харківської області від 13 листопада 2007 року) [INFO] народився [PERSON] , батьками дитини вказано відповідно: [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 14 лютого 2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] , стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частки від заробітку (доходу) але не менш 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до повноліття дитини . Позивач, 16 квітня 2013 року одружився вдруге з [PERSON] , яка набула прізвища [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб (серія [NUMBER] видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шевченківського РУЮ у Харківській області від 16 квітня 2013 року). Від другого шлюбу народилися діти: донька [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження: серія [NUMBER] видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шевченківського РУЮ у Харківській області від 21 червня 2012 року), та донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (серія [NUMBER] видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шевченківського РУЮ у Харківській області від 11 липня 2014 року) їх батьками вказано відповідно: [PERSON] , [PERSON] . Зі змісту рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 29 березня 2018 року вбачається, що [PERSON] вдруге зобов`язаний до сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання доньок: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1000.00 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 15 лютого 2018 року та до їх повноліття. Відповідно до положення ст.3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 192 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 Сімейного кодексу України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні позивачем надано доказі того , що він має двох неповнолітніх дітей на утримання яких за рішенням суду сплачує по 1000.00 грн. щомісячно. Рішення набуло законної сили. Згідно записів трудової книжки ( [NUMBER] виданої на імя [PERSON] 1 грудня 2004 року , останній звільнений за вланисм бажанням 11 травня 2015 року. Відомостей про інше місце роботи відстутні. Згідно розрахунку наданного державним виконавцем міжрайонного відділу ДВС по Куп`янському,Шевченківському районах та м. Купянськ від 18 квітня 2019 року має заборгованість по сплаті аліментів на користь [PERSON] станом на 1 квітня 2019 року 502 00.49 грн. Розрахунок зроблений виходячи з середнього заробітку в даної місцевості .В данний розрахунок не включені виплати які проведені позивачем за період з січня 2018 року по березня 2019 року . Відповідно до наданих до суду квітацій в період з січня 2018 року по березня 2019 року [PERSON] на корись [PERSON] сплачено 11600 .00 грн. Отримання вищевканої суми [PERSON] в судовому засіданні не оспорюється. За правилами частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів - 50 % заробітної плати боржника. Враховуючи надані суду розрахунки , сума яка повина сплачуватися позивачем перевищує 50 % його сукупного доходу. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 Сімейного кодексу України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Таким чином, з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, виходячи з закріплених ч.9 ст.7 Сімейного кодексу України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд вбачає зміну матеріального стану у платника аліментів, а тому вважає, що його вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню , відповідно вимоги [PERSON] в цієї частині задоволенню не підлягають. Щодо, вимог [PERSON] , щодо стягнення заборованості та пені по аліментам , додаткоих витрат викликаних особливими обставинами, то вони підлягають частковому задоволення. При цьому виходить з наступного. Згідно розрахунку наданного державним виконавцем міжрайонного відділу ДВС по Куп`янському,Шевченківському районах та м.Купянськ від 18 квітня 2019 року [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів на користь [PERSON] станом на 1 квітня 2019 року 50 200.49 грн. Розрахунок зроблений виходячи з середнього заробітку в даної місцевості . В данний розрахунок не включені виплати які проведені позивачем за період з січня 2018 року по березня 2019 року , в суммі 11.600.00 грн. Враховуючи загальну заборгованість в суммі 50 200.49 грн - 11600.00=3840.49 грн. Таким чином заборгованості по сплаті аліментів за період з січня 2014 року по березень 2019 року становить 3840.49 грн. За правилами ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи , яка зобов`язана сплачувати аліменти на рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право стягнути на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Наданий розрахунок свідчить про те , що [PERSON] визначені аліменти сплчувались не в повному обсязі але систиматично. Згідно з ч.4 ст. 194 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Таким чином позовні вимоги про стягнення заборгованості по аліментам в сумі 38600.49 грн. підлягають задоволенню. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісячно. Несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки ( пені ). Відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Таким чином, фактично вказаною нормою права закріплено відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів, і зі змісту цієї норми випливає, що визнання боржником наявності заборгованості зі сплати аліментів є визнанням неналежного виконання ним аліментних зобов`язань, що є підставою для стягнення пені за прострочення сплати аліментів. При цьому, передбачена ст.196 Сімейного кодексу України відповідальність у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення суду у порядку встановленому Сімейного кодексу України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику. Даний суду розрахунок заборгованості [PERSON] не заперечується але прохав врахувати сплачені ним алміенти на період з січня 2018 по березень 2019 року які в розрахунок не війшли. Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. У відповідності до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Враховуючи, що стягнення неустойки (пені) спрямоване на підвищення захисту майнових прав дитини, позовні вимоги [PERSON] про стягнення на її користь пені за прострочення сплати аліментів є правомірними, однак слід зауважити наступне. Згідно ст. 549 Цивільного України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Саме така правова позиція 25 квітня 2018 року висловлена у постанові Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 Сімейного кодексу України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму,виходячи з наступного розрахунку. Згідно надано [PERSON] розрахунку заборгованість по пені становить 10861.00 грн. Протилежного [PERSON] та його представником суду не надано. Оскільки, відповідно до ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України сума неустойки (пені) не може перевищувати 100 відсотків суми заборгованості, крім того враховуючи положення ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України суд , обставини справи, матеріальне положення [PERSON] на теперішній час , суд вважає, що з [PERSON] необхідно стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 4281.05 грн. В іншій частині позовних вимог за позовом [PERSON] слід відмовити в зв`язку з відсутністю належних та допустим доказів заявлених вимог. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України судовий збір, суд стягує з позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial