Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У грудні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом в якому просила визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини нотаріусу після смерті [INFO] [PERSON] , до складу якої увійшла земельна ділянка на території Вільховецької сільської ради, Новоушицького району, Хмельницької області. Позивач не подала у визначений законом строк заяву нотаріусу про прийняття спадщини, оскільки дізналась про існування заповіту випадково, знайшовши його в старих речах спадкодавця вже після спливу визначеного законом строку. Процесуальні дії у справі 29 грудня 2020 року ухвалою судді відкрито провадження у справі, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Представник позивача - адвокат Наталюк Н.М. подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримав (арк.спр.27). Відповідач Новоушицька селищна рада Хмельницької області направила до суду заяву про розгляд справи без участі представника та про визнання позову (арк.спр.28). У зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи та визнанням відповідачем позову, суд згідно з ч.2 ст.247, ч. 3 ст. 211, ч.3 ст. 200 ЦПК України, здійснює розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у суду матеріалів та ухвалює рішення у підготовчому засіданні. Фактичні обставини справи, встановлені судом 05 вересня 2006 року [PERSON] заповів усе своє майно [PERSON] , тобто позивачці, а [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть та заповіту (арк.спр.7,8). На день своєї смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] один, про що свідчать довідки №410, 970 (арк.спр. 12,13). Із копії державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ХМ №051926 від 23 серпня 2002 року вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,85 га, розташованої на території Вільховецької сільської ради (арк.спр.9). Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у зв`язку з пропуском встановленого строку для прийняття спадщини, що підтверджується постановою нотаріуса від 20 жовтня 2020 року (арк.спр. 11), та є підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх прав. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена (арк.спр.25-26). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Предметом спору у цій справі є визначення додаткового строку для прийняття спадщини [PERSON] , оскільки остання після смерті [PERSON] , як його спадкоємець за заповітом, пропустила строк для прийняття спадщини. За загальним правилом про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за відсутності інших спадкоємців пред`являється до територіальної громади в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Так, позивач в обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, посилалася на те, що після смерті [PERSON] вона не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк, оскільки не знала про існування заповіту. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. З врахуванням встановлених доказів, приймаючи до уваги те, що відповідач позов визнав, інші спадкоємці, в тому числі ті, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, відсутні, суд дійшов висновку, що позивач з поважної причини - через незнання про існування заповіту, пропустила передбачений законом строк звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , тому порушене право [PERSON] підлягає захисту у спосіб, визначений у позовній заяві. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті заяви про визнання відповідачем позову суд не знаходить, а тому позов підлягає до задоволення. Розподіл судових витрат Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Тому,

Outcome: approved