Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Звертаючись до суду з позовною заявою позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що з відповідачкою у справі він знаходився у зареєстрованому шлюбі з 14.09.2002 року. Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 27.09.2017 року їхній шлюб було розірвано, ініціатором розірвання шлюбу була [PERSON]. Від спільного шлюбу у них є син, [PERSON], [INFO]. Усною згодою між ним та відповідачкою було вирішено, що син буде проживати разом з матірю та їхньою молодшою дочкою, [INFO]. Таке рішення було обумовлено їхнім небажанням розділяти брата та сестру. Але, як показав час, така угода на користь сину не пішла, у нього з матірю склались відносини відчуженості і непорозуміння, стали виникати конфлікти, в результаті яких мати навіть застосовувала до сина міри фізичного впливу. Таке ставлення матері до виховання сина негативно впливає на психічний стан дитини, він часто нервує, говорить, що далі жити у такий атмосфері вже не може і просить забрати його до себе. Також він скаржиться на те, що мати іноді виїжджає з міста на кілька днів і він залишається наодинці і при цьому не завжди має можливість нормально харчуватися. Він з сином звернулися із заявами до органу опіки та піклування про визначення місця проживання сина за його адресою: м. Камянське, вул. Матросова, 23-47. Заяви у них прийняли, але в усній формі сказали, що письмова відповідь буде надана через місяць, що у цій відповіді буде рекомендовано вирішити це питання у судовому порядку, що після прийняття його позовної заяви до розгляду судом орган опіки та піклування проведе обстеження житлових умов та надасть свої міркування щодо доцільності проживання дитини за місцем проживання когось з її батьків. Відповідачка категорично заперечує проти проживання сина разом з ним. До того ж, він виходить з віку сина, якому 27 березня 2018 року виповнюється 14 років і тоді він самостійно може визначати своє місце проживання. Проте, моральний клімат, в якому дитина зараз знаходиться примусили його звернутися до суду саме зараз. Вважає, що бажання його сина проживати разом з ним має бути прийнято до уваги судом як одна із суттєвих підстав для задоволення позову. Він має на праві власності однокімнатну квартиру, постійну роботу, не повязану з відрядженнями та змінним графіком, його заробітна плата достатня для того, щоб забезпечити рівень матеріального утримання сина, він не вживає а ні алкоголю, а ні наркотиків. У позові позивач просить суд визначити місцем проживання його сина, [PERSON], [INFO] разом з ним, [PERSON] за адресою: м. Камянське, вул. Матросова, 23-47. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутністю, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, судові витрати просив залишити за собою. Неповнолітній [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутністю, позовні вимоги позивача та обставини, викладені в позовній заяві підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити, зазначив, що має бажання проживати разом з батьком. Відповідачка у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутністю, позовні вимоги позивача визнала у повному обсязі. Представник третьої особи органу опіки та піклування адміністрації Південного району Камянської міської ради зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи вищенаведене у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч. 3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета позову на власний розсуд. Пунктом 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, передбачено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії судового процесу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 27.09.2017 року було розірвано (ар.с.5). Сторони у справі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, де у графі батько зазначений [PERSON], у графі мати зазначена [PERSON] (ар.с.12). У судовому засіданні також встановлено, що позивач працює слюсарем-ремонтником на ПАТ «Євраз Дніпровський металургійний завод» та його дохід за шість місяців, а саме з липня по грудень 2017 року склав 36560грн.80коп. (арс.8). [PERSON] є власником квартири, що знаходиться за адресою м. Камянське, вул. Матросова, 23-47, яка належить йому на праві власності на підставі договору дарування від 13.01.2005р. (арс.9). Відповідно до ч. 2 ст.160 Сімейного кодексу України передбачено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 160 Сімейного кодексу України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно з ч. 2 ст. 29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. При визначенні місця проживання дитини суд враховує, що [PERSON], [INFO], 27 березня 2018 року досяг чотирнадцятирічного віку і відповідно до його заяви (ар.с.25) висловив бажання проживати разом з батьком. З огляду на те, що відповідачка позовні вимоги позивача визнала у повному обсязі та те, що вони не суперечать іншим обставинам справи, їх наявність слід вважати доведеною, а позовні вимоги законними та обґрунтованими. Оскільки підстав вважати, що визнання позову суперечить закону, або ним будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб, не встановлено, його можна прийняти, а позов задовольнити.

Outcome: approved