Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом та уточнивши заявлені позовні вимоги (а.с. 155-157), ПрАТ «АПК Інвест» просить визнати переукладеним договір оренди земельної частки (паю) від 22.03.2012 року, укладений між ПрАТ «АПК-Інвест» та [PERSON] , зареєстрований у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Миколайпільської селищної ради 03.04.2012 за № 1059 на договір оренди землі (кадастровий номер земельної ділянки 1422483900:43:000:0007, площею 4,2167 га) на тих самих умовах, що і раніше укладений договір оренди земельної частки (паю), починаючи з дати державної реєстрації права власності відповідача на земельну ділянку, кадастровий номер 1422483900:43:000:0007, площею 4,2167 га (20.08.2018), в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у запропонованій редакції. \~ \~ \~ \~В обґрунтування\~заявлених позовних\~вимог позивач\~послався на\~те,\~що 22\~березня 2012\~ року\~між ПрАТ\~«АПК-Інвест»\~та\~ [PERSON] \~укладено\~Договір\~оренди\~земельної частки (паю), зареєстрований 03.04.2012 у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Миколайпільської селищної ради за № 1059 (далі - Договір), згідно з яким в оренду передається земельна частка (пай) (рілля) розміром 4,78 умовних кадастрових гектарів, згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ДН № 0173280 від 30.08.1996. Цього ж дня, 22 березня 2012 року, Актом приймання-передачі земельної частки (паю) до Договору [PERSON] передав, а ПрАТ «АПК-Інвест» прийняло в володіння та користування (оренду) земельну частку (пай) (рілля) розміром 4,78 умовних кадастрових гектарів, що розміщена в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом. Пунктом 2.3 Договору встановлений двадцятирічний строк його дії, що на даний момент не сплинув. З часу укладення Договору по день подання позову ПрАТ «АПК-Інвест» сумлінно виконуються усі обов`язки згідно з Договором, у тому числі, але не виключно, і зі сплати орендної плати [PERSON] . В подальшому позивачу стало відомо про факт виділення в натурі відповідачем земельної ділянки площею 4,2167 га, якій було присвоєно кадастровий номер 1422483900:43:000:0007 та яка на сьогоднішній день фактично використовується позивачем на підставі укладеного договору орендної земельної частки (паю) від 22.03.2012. Також, позивачу за допомогою даних, що містить Публічна кадастрова карта України стало відомо про заміну власника земельної ділянки кадастровий №1422483900:43:000:0007, площею 4,2167 га. Так 03.12.2018 новим власником земельної ділянки кадастровий №1422483900:43:000:0007, площею 4,2167 га став [PERSON] . Відповідно до частини 1 статті 148-1 ЗК України, до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користування іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинним договором оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Відповідно до частини 4 статті 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у т. ч в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Позивач акцентує увагу, що питання правомірності переходу права власності на спірну земельну ділянку від [PERSON] до [PERSON] позивачем не ставиться та не опорюється в межах цієї цивільної справи. Проте, відповідач [PERSON] порушив норми, закріплені чинним законодавством та безпосередньо договором оренди земельної частки (паю) від 22.03.2012 щодо виконання останнім обов`язку повідомити та в подальшому переукласти договір з ПрАТ «АПК-Інвест» після виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), чим було грубо порушені права позивача як орендаря. Пунктом 3.1. Договору оренду, передбачено обов`язок Орендодавця повідомити Орендаря про виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) протягом п`яти робочих днів з дати такого виділення. Відповідно до ч. 5 ст. 31 ЗУ «Про оренду землі», особа, яка набула права власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї, зобов`язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному ст. 148-1 ЗК України. \~ \~ [PERSON] \~не повідомив\~ПрАТ «АПК-Інвест»\~про отримання\~ним правовстановлюючого\~документа,\~що підтверджує\~його право\~власності на\~земельну ділянку\~кадастровий номер 1422483900:43:000:0007, чим порушив вимоги договору та діючих нормативних актів та безпосередньо права позивача, як орендаря та фактичного користувача земельної частки (паю), яка була виділена відповідачем у земельну ділянку. Земельна частка (пай) передавалася позивачу в оренду на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай), шляхом укладення договору оренди земельної частки (паю), як передбачено Указом Президента України «Про гарантування захисту економічних інтересів та поліпшення соціального забезпечення селен пенсіонерів, які мають право на земельну частку (пай), від 15.12.1998 № 1353/98 Указом Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектору економіки» від 03.12.1999 № 1529/99 та формою Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженою наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17.01.2000 №5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.02.2000 за № 101/4322 (далі - форма Типового договору). На момент укладення договору оренди земельної частки (паю) між ПрАТ «АПК-Інвест» та [PERSON] , так само, як і на теперішній час, діють норми перехідних положень Закону України «Про оренду землі», якими встановлено імперативну норму щодо наслідків виділу в натурі (на місцевості) земельної ділянки власником земельної частки (паю), яким укладено договорі оренди землі, а саме: такий договорі переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Аналогічні вимоги встановлені укладеним договором оренди земельної частки (паю) між позивачем та відповідачем. Отже, під час укладення договору оренди земельної частки (паю) [PERSON] вчинив волевиявлення щодо укладення договору оренди земельної частки (паю) строком на 20 років та правових наслідків подальшої реалізації ним права на виділ земельної ділянки переукладення договору оренди землі із орендарем, відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений договір оренди земельної частки (паю). Проте, відповідач протиправно вчинив односторонню відмову від взятого на себе зобов`язання з переукладення договору оренди, чим порушив права та законні інтереси позивача, як належного орендаря та користувача земельної ділянки. Відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву (а.с.63-64), в якому позовні вимоги ПрАТ «АПК-Інвест» не визнав в повному обсязі, пославшись на те, що у позові стверджується про те, що відповідно до вимог ст. ст. 627,629, 526 ЦК України договір є обов`язковим до виконання, зазначено про свободу договору. Так на думку позивача сторони дійшли згоди про те, що договір підлягає переукладенню, так як п. 2.3 договору оренди земельної частки (паю) встановлено, що у випадку виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), договір оренди переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Договір оренди землі переукладається сторонами за цим договором не пізніше ніж в строк до двох місяців з дати виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та отримання державного акту на право власності на земельну ділянку. Після того, як позивач дізнався про виділення землі, всі договірні відносини фактично були припинені. Землю обробляв власник, орендну плату не отримував. Таким чином, сторони не дійшли згоди з усіх істотних умов договору оренди землі і він не був укладений чи переукладений, чи поновлений, дії по орендним відносинам були припинені. Щодо переукладення договору, то позивач стверджує, що переукладення є обов`язковим з огляду на припини п. 2.3 Договору оренди земельної частки (паю), який є аналогічним по змісту абзацу 2 Перехідним положень Закону України «Про оренду землі». Так вони аналогічні, але чому позивач вирішив, що переукладати договір є обов`язок відповідача не зрозуміло. При укладенні договору з огляду на приписи Закону орендодавець розумів вказані приписи, як відповідну процедуру укладення нового договору, за взаємною домовленістю сторін, і передбачав, що для переукладення договору потрібна його згода та воля. Вказане випливає і з дослівного тлумачення норми права. Так поняття переукладення не визначено ні в одному нормативному документі, який регулює правовідносини оренди земельних ділянок або земельної частки (паю). Згідно значення слова «переукладання» воно означає: укладати ще раз; повторно або заново, по-іншому (словник української мови укрліт.орг). Зрозуміло, що укласти ще раз не можливо, так як інші предмет договору, інші сторони, повторно так само неможливо з тих же причин, а заново то саме та дія яку передбачили сторони при укладенні договору і законодавець в Законах. Договір на який посилається позивач має відповідні розділи, серед яких розділ про права та обов`язки сторін, де зазначено обов`язок повідомили про виділення, але не має обов`язку переукладати договір заново. ЦК України передбачено процедуру укладання (заново) договору. Так главою 53 ЦК України встановлено: (ст.638) Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняти пропозиції (акцепту) другою стороною (ст.631). Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору (ст. 649). Розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору не на підставі правового акта органу державної влади, органу влади АРК, органу місцевого самоврядування, можуть бути вирішені судом у випадках, встановлених за домовленістю сторін або законом. Процедуру укладення договору не пройдено, домовленостей не досягнуто, тому на якій підставі позивач звертається до суду з таким позовом не зрозуміло. Вважає, що переукладення договору, є його право, а не обов`язком. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Позивач ПрАТ «АПК-Інвест» (а.с.79-80) подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що у відзиві на позовну заяву відповідачем вказано, що після того, як позивач дізнався про виділення землі, всі договірні відносини фактично було припинено, водночас, відповідачем не зазначено, якою нормою закону передбачено таке припинення, тобто позиція відповідача є необґрунтованою та зводиться лише до односторонньої відмови відповідача від виконання договірних зобов`язань. Крім того, у відзиві на позовну заяву, відповідач зазначає, що орендну плату він не отримував та землю обробляв сам. Проте, ПрАТ «АПК-Інвест» виконувало взяті на себе зобов`язання по укладеному договору оренди земельної частки (паю), в т.ч і з виплати/нарахування орендної плати, в повному обсязі. Окрім того, ПрАТ «АПК-Інвест» зазначає, що саме ним оброблюється земельна ділянка, яка належить на праві приватної власності [PERSON] . Відсутність бажання на переукладення договору оренди земельної частки (паю) після виділення земельної ділянки на місцевості (в натурі) свідчить про односторонню відмову відповідача від виконання договірних зобов`язань, що в свою чергу є порушенням ним приписів ст.ст. 525,526,629 ЦК України та доводить недобросовісний характер його дій по відношенню до ПрАТ «АПК-Інвест». Відповідач заперечень не подав. Третя особа [PERSON] письмових пояснень на позов не подав. [PERSON] пред`явив зустрічний позов до ПрАТ «АПК-Інвест» (а.с.71-73), в якому з урахуванням уточнень (а.с. 118) просив розірвати договір оренди земельної частки паю від 22.03.2012 року, зареєстрований 03.04.2012 у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток паїв Миколайпільської с/р за № 1059 щодо оренди земельної частки паю (сертифікат на право на земельну частку пай серії ДН 0173280, виданий 30.08.1996) щодо земельної частки паю розміром 4,78 га умовних кадастрових гектарів, яка розміщена в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом, лот №______: рілля, укладений між позивачем та відповідачем. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] послався на те, що 22.03.2012 між ним та ПрАТ «АПК-Інвест» укладено договір оренди земельної частки (паю), право оренди за яким 03.04.2012 зареєстроване у відповідності до норм чинного законодавства. Згідно з витягом з ДЗК, [PERSON] , скориставшись своїм правом, виділив у власність земельну ділянку площею 4,2167 га, кадастровий № 1422483900:43:000:0007, яка розташована на території Миколайпільської сільської ради. 31.05.2019 позивач, отримавши відповідний витяг, дізнався про видалення земельної ділянки в натурі на місцевості, і те, що відповідач бажає припинити будь-які правовідносини з ПрАТ «АПК-Інвест». Не зважаючи на вказані факти, ПрАТ «АПК-Інвест» наполягає на дії договору оренди земельної частки (паю), так як автоматично вони свою дію не припиняють, що зазначено у рішенні ВС № 924/468/14 від 19.03.2018 року і добровільно не бажає припиняти правовідносини. Зважаючи на неможливість припинення договору автоматично, і на позицію відповідача, позивач вимушений захищати свої інтереси у судовому порядку, з огляду на приписи діючого законодавства, щодо припинення договірних відносин з оренди земельної частки (паю). Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. З часу отримання державного акта на право приватної власності на землю власник сертифіката на право на земельну частку (пай) набуває статусу власника конкретної земельної ділянки, тобто змінюється як предмет оренди, так і статус орендодавця (п.17 розділу 10 Перехідні положення). Договір оренди земельної частки (паю) та договір оренди земельної ділянки є самостійними договорами з різним предметом і сторонами, оскільки за договором оренди земельної частки (паю) предметом договору є земельна частка (пай), а сторонами власник сертифіката на цей пав та його орендар. За договором оренди земельної ділянки предметом є ділянки, а сторонами власник земельної ділянки та орендар земельної ділянки. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Пунктом 2.3 Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня 2000 року № 5, зареєстрованому в Мінюсті 23 лютого 2000 року за № 101/4322, визначено, що в разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) зобов`язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства. Законом надано право на виділення земельної ділянки, тому позивач, скориставшись своїм правом, наданим Законом це і зробив, і тепер у зв`язку з відсутністю предмету договору оренди (право на пай) воно не може бути виконане. За таких обставин, з моменту виділення земельної частки (паю) у натурі (на місцевості) та з моменту виникнення права власності на земельну ділянку в порядку, встановленому законодавством, сертифікат, на підставі якого укладено договір оренди, утратив чинність, а укладений між сторонами договір оренди земельної частки (паю) є припиненим. ПрАТ «АПК-Інвест» подав відзив на зустрічний позов (а.с.119-120), в якому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, пославшись на те, що виділення земельних ділянок на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) не припиняє зобов`язання сторін за такими договорами. Отримання [PERSON] документу, що підтверджує право власності на землю автоматично не припиняє дію укладеного договору оренди земельної частки (паю) і не переукладення цього договору не свідчить про те, що ПрАТ «АПК-Інвест» втратило право оренди такої ділянки. Відсутність бажання на переукладення договору оренди земельної частки (паю) після виділення земельної ділянки на місцевості (в натурі) свідчить про односторонню відмову [PERSON] від виконання раніше взятих на себе зобов`язань, що в свою чергу є порушенням ним приписів ст.ст. 525,526,629 ЦК України, та доводить недобросовісний характер його дій по відношенню до ПрАТ «АПК-Інвест». [PERSON] відповідь на відзив не подав. Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 липня 2019 року відкрите провадження у цій справі, справу призначено до підготовчому судового засідання, витребувано у Костянтинівської районної державної адміністрації Донецької області засвідчену копію розпорядження на підставі якого було здійснено державну реєстрації права власності на земельну ділянку [PERSON] ; витребувано з Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області засвідчену належним чином копію технічної документації з землеустрою, що посвідчує право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 4,2167 га, кадастровий № 1422483900:43:000:0007, яка розташована на території Миколайпільської селищної ради Костянтинівського району Донецької області, а також схеми поділу земель колективної власності КСП; витребувано з Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Донецькій області деталізовану інформаційну довідку за об`єктом земельна ділянка площею 4,2167 га, кадастровий №1422483900:43:000:0007, яка розташована на території Миколайпільської селищної ради Костянтинівського району Донецької області із визначенням дати державної реєстрації права власності на земельну ділянку за [PERSON] (а.с.38-39). Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09.09.2019 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву [PERSON] до ПрАТ «АПК-Інвест» про припинення дії договору оренди земельних часток (паїв) шляхом його розірвання, вимоги за зустрічним позовом об`єднані в одне провадження з первісним позовом. Встановлені строки для подання заяв по суті (а.с.112-113). Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30.10.2019 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с.166). Представник позивача ПрАТ «АПК-Інвест» Гнатенко Ю. Є. у судовому засіданні первісний позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, просила його задовольнити в повному обсязі. У задоволенні зустрічного позову просила відмовити. Представник відповідача [PERSON] В. у судовому засіданні позовні вимоги ПрАТ «АПК-Інвест» просив відхилити, додатково зазначивши, що на його думку [PERSON] є неналежним відповідачем за первісним позовом. Зустрічний позов [PERSON] просив задовольнити в повному обсязі, з підстав, наведених у зустрічній позовній заяві. Третя особа [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, його неявка згідно із ч.1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд прийшов до таких висновків. Судом установлено, що 22 березня 2012 року між [PERSON] та ПрАТ «АПК-Інвест» було укладено Договір оренди земельної частки (паю) (далі Договір) відповідно до п.п.1.1, 2.2, 2.3 якого орендодавець [PERSON] передає, а орендар приймає у володіння та користування (оренду) земельну частку (пай), яка належить [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ДН №0173280, розміром 4,78 умовних кадастрових га, яка розміщена в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом, терміном на 20 років (а.с.9-11). Сторони узгодили розмір орендної плати 4823,53 грн та її виплату один раз на рік грудень поточного року (п. 2.2 Договору). Відповідно до п.3.1. Договору, [PERSON] зобов`язався протягом п`яти робочих днів з дати виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та отримання державного акту на право власності на земельну ділянку письмово повідомити про це орендаря. Пунктом 2.3. Договору встановлено, що у разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), Договір оренди землі переукладається на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою Сторін. Договір оренди переукладається Сторонами за Договором не пізніше ніж в строк до двох місяців з дати виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та отримання державного акту на право власності на земельну ділянку. Припинення дії Договору оренди допускається у випадках, визначених цим Договором та чинним законодавством України. Згідно з позначкою у Договорі, його зареєстровано у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Миколайпільської с/р за №1059 від 03 квітня 2012 року за підписом посадової особи [PERSON] , скріплено печаткою Миколайпільської с/р, що відповідає Порядку реєстрації договорів оренди земельної частки (паю), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2000 року № 119. 22 березня 2012 року сторонами підписано Акт приймання передачі земельної частки (паю) відповідно до умов укладеного договору оренди від 22.03.2012 (а.с.13). На підтвердження виконання своїх зобов`язань щодо сплати орендної плати на користь [PERSON] позивачем надано копії платіжних документів: від 13.04.2012 року (а.с.16), від 19.12.2012 року (а.с.17), від 23.07.2013 року (а.с.18), від 11.12.2013 року (а.с.19), № 85240 від 31.07.2014 року (а.с.20), №1254 від 28.01.2015 року (а.с.21), № 5491 від 18.08.2015 року (а.с.22), № 7875 від 22.12.2015 року (а.с.23), №32692 від 16.08.2016 року (а.с.24), №42286 від 25.10.2016 року (а.с.25), №2444 від 17.01.2017 року (а.с.26), №7245 від 26.04.2017 року (а.с.27), № 12091 від 24.10.2017 року (а.с.28), №22713 від 19.12.2017 року (а.с.29), №15199 від 07.06.2018 року (а.с.30), № 1621 від 30.06.2017 року (а.с.31), відомість від 22.03.2019 року (а.с.88), а також бухгалтерську довідку № 1145-1 від 01.08.2019 року, згідно із якою розмір нарахованої орендної плати [PERSON] станом на 01.08.2019 року (за період з 01.03.2012 по 31.08.2019) складає 46973,68 грн (а.с.94). Отже, ПрАТ «АПК-Інвест» виконуються обов`язки за договором оренди, здійснювалася сплата/нарахування орендної плати (протягом 2012-2019 років). З довідки ПрАТ «АПК-Інвест» від 16.08.2019 року № 1228 убачається, що земельна ділянка, визначена з урахуванням вимог раціональної організації території і компактності землекористування згідно з схемою поділу земель колективної власності КСП «Дружківський», розташована на території Миколайпільської селищної ради Костянтинівського району Донецької області, та передана у користування ПрАТ «АПК-Інвест» [PERSON] А. на підставі договору оренди земельної частки (паю), укладеного 22.03.2012 року та зареєстрованого 03.04.2012 року у книзі записів реєстрації договорі оренди земельних часток (паїв) Миколайпільської селищної ради за № 1056, обробляється Товариством. На даній земельній ділянці засіяно соняшник (а.с.81). Відповідно до розпорядження голови Костянтинівської райдержадміністрації від 07 травня 2018 року № 237 (а.с.50), [PERSON] надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки натурі (на місцевості) у зв`язку з заміною сертифікату серія ДН № 0173280 на право на земельну частку (пай) на правовстановлюючий документ на земельну ділянку із земель КСП «Дружківський», орієнтовною площею 4,86 умовних кадастрових гектарів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Миколайпільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області. Відповідно до розпорядження голови Костянтинівської райдержадміністрації від 30 липня 2018 року № 378 (а.с.101), [PERSON] надано у власність та виділено у натурі (на місцевості) земельну ділянку кадастровий номер 1422483900:43:000:0007, загальною площею 4,2167 га, з них: рілля 4,2167 га (а.с. 101-102). 20 серпня 2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 1422483900:43:000:0007, загальною площею 4,2167 га, яка розташована на території Миколайпільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області (а.с.149 - зворот). В порушення п.3.1 договору оренди земельної частки (паю) [PERSON] протягом п`яти робочих днів з дати виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та отримання державного акту на право власності на земельну ділянку письмово не повідомив про це ПрАТ «АПК-Інвест», що ним не спростовано. 03 грудня 2018 року право власності на спірну земельну ділянку сільськогосподарського призначення на підставі договору міни від 03.12.2018, посвідченого державним нотаріусом Другої костянтинівської державної нотаріальної контори було зареєстровано за третьою особою [PERSON] (а.с. 134, 149). Відповідно до частини 1 статті 148-1 ЗК України, до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користування іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинним договором оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Відповідно до частини 4 статті 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у т. ч в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Питання щодо правомірності переходу права власності на спірну земельну ділянку від [PERSON] до [PERSON] позивачем не порушується та не оспорюється в межах цієї справи. Вирішуючи позовні вимоги за первісним позовом, суд виходить з такого. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV (далі Закон). За змістом ст.1 вказаного Закону, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ст.31 Закону, договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Відповідно до пункту 17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Одночасно частиною 2 Перехідних положень Закону України «Про оренду землі» врегульовано, що після виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) договір оренди землі переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Припинення дії договору оренди допускається лише у випадках, визначених цим Законом. Як зазначено вище, пунктом 2.3 договору оренди земельної частки (паю), укладеного 22 березня 2012 року між ПрАТ «АПК-Інвест» та відповідачем [PERSON] , сторони дійшли згоди про те, що у разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), Договір оренди землі переукладається відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Верховний Суд в п.20 постанови від 19 березня 2018 року у справі № 924/468/14 висловив правову позицію про те, що після виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок в натурі та отримання ними державних актів на право власності на землю відповідні сертифікати на земельну частку (пай) є недійсними. У той же час факт оформлення державного акта на право власності на землю, дію раніше укладених їх власниками договорів оренди земельних паїв автоматично не припиняє, а такі договори підлягають переукладенню. Отже, припинення дії договорів оренди земельних паїв має місце тільки після їх переукладення відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку або з підстав, передбачених статтею 31 Закону України «Про оренду землі». Згідно із частиною 2\~ст. 95 ЗК України,\~ст. 27 Закону України «Про оренду землі»\~орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Враховуючи наведені положення законодавства та позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 19 березня 2018 року у справі № 924/468/14, приймаючи до уваги, що договір оренди земельної частки (паю) від 22.03.2012 між позивачем по справі та [PERSON] укладено строком на 20 років, суд уважає, що вказаний договір оренди автоматично не припинив своєї дії у зв`язку з реєстрацією [PERSON] 20 серпня 2018 року права власності на земельну ділянку кадастровий номер 1422483900:43:000:0007. Отже, фактично [PERSON] вчинив односторонню відмову від зобов`язання, що суперечить як умовам укладеного договору оренди земельної частки (паю) від 22 березня 2012 року, так і діючому законодавству, зокрема, Закону України «Про оренду землі». \~ \~ \~ \~ \~ \~ Статтею\~5\~ЦПК України\~передбачено,\~що здійснюючи\~правосуддя,\~суд\~захищає\~права,\~свободи\~та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права\~та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні\~та\~суспільні інтереси\~у\~спосіб,\~визначений\~законом\~або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. За таких обставин, суд уважає, що позовні вимоги про переукладення договору оренди земельної частки (паю) від 22.03.2012 року є такими, що ґрунтуються на законі, отже підлягають задоволенню в повному обсязі. Одночасно, суд не приймає до уваги доводи [PERSON] про те, що положення п.2.3 Договору оренди земельної частки (паю) від 22.03.2012 року, укладеного між ПрАТ «АПК-Інвест» та [PERSON] , передбачає лише право, а не обов`язок сторони на переукладення договору оренди, та відхиляє їх з огляду на таке. Як зазначено в абз.2 Перехідних положень Закону України «Про оренду землі», після виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) договір оренди землі переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Припинення дії договору оренди допускається лише у випадках, визначених цим Законом. Із наведеної норми не вбачається, що переукладення договору оренди землі є правом, а не обов`язком. Вказана норма закону є імперативною щодо продовження дії договору оренди і передбачає згоду сторін, яка стосується лише зміни умов договору. Саме такої згоди дійшли орендар та орендодавець у договорі оренді від 22.03.2012. Доводи відповідача щодо необхідності застосування принципу свободи договору та принципу непорушності права приватної власності суд також відхиляє з огляду на те, що під час укладення 22.03.2012 з позивачем договору оренди земельної частки (паю) відповідач [PERSON] визначився зі своїм волевиявленням, уклав даний договір оренди строком на 20 років на зазначених в договорі умовах, зокрема і правових наслідків у випадку реалізації ним права на виділ земельної ділянки в натурі, а саме - переукладання договору оренди землі відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений договір оренди земельної частки (паю) (п.2.3 договору). Крім того, відповідач сам порушив п.3.1. договору оренди, щодо виконання ним обов`язку повідомити про виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та отримання державного акту про право власності на земельну ділянку в продовж 5 робочих днів та в подальшому (не більш ніж протягом двох місяців) переукласти договір з орендарем на тих самих умовах. Суд також відхиляє доводи сторони відповідача про неналежність відповідача за первісним позовом через належність спірної земельної ділянки на праві власності [PERSON] з огляду на те, що земельна ділянка, кадастровий № 1422483900:43:000:0007, була виділена в натурі [PERSON] 20.08.2018, власністю [PERSON] стала лише 03.12.2018. Стаття 148-1 Земельного кодексу України закріплює, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди щодо такої земельної ділянки. Згідно з договором оренди земельної частки (паю) від 22.03.2012 обов`язок щодо його переукладення на договір оренди землі нерозривно пов`язаний з власником сертифіката, за яким особі надається право на земельну частку (пай). Враховуючи, що [PERSON] став власником земельної ділянки безпосередньо після виділення їй в натурі [PERSON] , то права та обов`язки до нього, як нового власника, перейдуть після переукладення договору оренди земельної частки (паю) на договір оренди землі. Вирішуючи зустрічний позов [PERSON] про припинення договору оренди земельної частки (паю) шляхом його розірвання, суд дійшов таких висновків. Частиною 2 статті 651 ЦК України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 652 ЦК України, у разі зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не укладали б договір або уклали б його на інших умовах (ч.1). Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний (ч.2). У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин, суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору. Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом;поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря;смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у\~статті 7\~цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки;ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем;набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці;припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобов`язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному\~статтею 148-1\~Земельного кодексу України. Відповідно до ст.32 вищевказаного Закону, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених\~статтями 24\~і\~25\~цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених\~Земельним кодексом України\~та іншими законами України (ч.1). У разі розірвання договору оренди землі з ініціативи орендаря орендодавець має право на отримання орендної плати на землях сільськогосподарського призначення за шість місяців, а на землях несільськогосподарського призначення - за рік, якщо протягом зазначеного періоду не надійшло пропозицій від інших осіб на укладення договору оренди цієї ж земельної ділянки на тих самих умовах, за винятком випадків, коли розірвання договору було обумовлено невиконанням або неналежним виконанням орендодавцем договірних зобов`язань (ч.2). \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Таким чином, закон пов`язує можливість розірвання договору в судовому порядку у зв`язку із недосягненням згоди сторін щодо розірвання договору та істотністю обставин, що змінилися. Проте, [PERSON] суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що питання припинення договору оренди земельної частки (паю) шляхом його розірвання договору оренди або її зміни було предметом обговорення сторін за договором. [PERSON] суду не надано також належним та допустимих доказів на підтвердження істотності змінених обставин. Отже, у задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] про припинення договору оренди земельної частки (паю) шляхом розірвання слід відмовити у повному обсязі. При цьому, суд не приймає до уваги посилання [PERSON] на п. 2.3 Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня 2000 року № 5, яким передбачено, що у разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) зобов`язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства з огляду на те, що Типовий договір не є актом вищої юридичної сили, що регулює правовідносини з оренди землі. А Законом України «Про оренду землі» не передбачено такої підстави для припинення або розірвання договору оренди земельної частки (паю) як виділ земельної частки (паю) в натурі на місцевості та отримання державного акту на землю. Суд також не враховує правові позиції, викладені в постановах Верховного Суду України у справах: № 6-2498 від 02.04.2008 року; № 6-7167св06 від 28.03.2007 року, на які посилається [PERSON] , з огляду на положення ч.4 ст. 263 ЦПК України, якою передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду. Позиція, викладена у постанові Верховного суду у справі № 484/4135/18 від 14.08.2019, №233/4198/19 від 30.10.2019 також не може бути застосована до правовідносин між сторонами, оскільки зазначені постанови не містять висновків щодо застосування абз. 2 Перехідних положень Закону України «Про оренду землі». Суд також вважає необхідним застосувати доктрину «venire contra factum proprium» (заборони суперечливої поведінки), яка базується це на римській максимі «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці), в основі якої принцип добросовісності. У статті І.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказано, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Отже, первісний позов необхідно задовольнити у повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «АПК-Інвест» судовий збір у розмірі 1921 грн.

Outcome: approved