Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

І. Виклад позиції заявника та зацікавленої особи: 23.12.2020 року заявник звернувся до суду з вказаною заявою про встановлення факту смерті, у якій просив встановити факт смерті [PERSON] , померлої [INFO] на тимчасово окупованій території, а саме в м. Брянка Луганської області. Заява мотивована тим, що [INFO] на тимчасово окупованій території в м. Брянка, Луганської області померла мати заявника [PERSON] . Оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України в м. Брянка Луганської області, Херсонський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) відмовив у реєстрації смерті відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». У зв`язку з цим заявник позбавлений можливості зареєструвати у встановленому Законом порядку смерть своєї матері та отримати свідоцтво про право на спадщину. Вказані обставини змусили заявника звернутись до суду. Представник зацікавленої особи, у поданій до суду заяві при розгляді та вирішенні цієї справи покладався на розсуд суду. ІІ. Заяви(клопотання) учасників справи. У час призначений до розгляду справи, особи що приймають участь у розгляді справи у судове засідання не з`явились. Про час, місце та дату проведення судового засідання повідомленні належним чином. Заявник в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 20.01.2021 року [PERSON] діючи в його інтересах на підставі довіреності через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Представник Херсонського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, 20.01.2021 року через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.12.2020 року вказану заяву залишено без руху. Заявнику надано 5-денний строк для усунення недоліків. 18.01.2021 року на адресу суду надійшла заява від заявника про усунення недоліків на виконання вимог ухвали про залишення заяви без руху, яку відповідно до Журналу реєстрації вхідної кореспонденції передано судді 19.01.2021 року. Ухвалою Херсонського\~міського суду\~Херсонської області\~від 19\~січня 2021\~року провадження\~у справі\~відкрито в\~порядку окремого\~провадження та\~призначено судовий\~розгляд у\~справі. У задоволенні клопотання заявника [PERSON] про витребування доказів відмовлено. У судове засідання, призначене на 19.01.2021 року заявник та представник заінтересованої особи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином. У зв`язку з неявкою учасників справи розгляд справи відкладено на 20.01.2021 року. У час призначений для розгляду справи учасники справи не з`явилися, через канцелярію суду подали клопотання з проханням розглянути справи без їх участі. Судом, на підставі частини другої ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , про що 23.04.1979 року складено актовий запис №284 та 29.07.1986 року районним міським відділом РАГС м. Брянка Ворошиловградської області видано повторне свідоцтво про народження серії [NUMBER] . [INFO] у м. Брянка Луганської області померла [PERSON] , про що відділом запису актів цивільного стану Брянківського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки 28 квітня 2020 року складено актовий запис №232 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 29.09.2020 р. за вих.. №4946/175-22 відмовлено у державній реєстрації факту смерті [PERSON] , оскільки свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 28 квітня 2020 року відділом запису актів цивільного стану Брянківського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, є недійсним і не створює правових наслідків. V. Оцінка Суду. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Постановою Верховної Ради України №254-VIII від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» надано статус «тимчасово окупованих» територіям окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена Постановою ВР України №252-VIII від 17.03.2015 року (згідно додатку), яка набрала чинності 08 квітня 2015 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України №1275 від 02.12.2015 року (з подальшими змінами та доповненнями) місто Брянка (Брянківська міська рада) віднесено до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 28 квітня 2020 року відділом запису актів цивільного стану Брянківського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови (зокрема, «Mozer v. The Republic of Moldova and Russia») зроблено висновок, що документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватися разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ. Згідно з абз. 3 ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18 січня 2018 року, який набув чинності 24 лютого 2018 року, діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII, внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Відповідно до п.1 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Згідно п. 5 розділу III вищевказаних правил, підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о). Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-УІ від 01 липня 2010 року, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого. Судом встановлено, що заявник є сином [PERSON] . Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , видане 28 квітня 2020 року відділом запису актів цивільного стану Брянківського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, [INFO] на тимчасово окупованій території померла [PERSON] . Оскільки реєстрація факту смерті [PERSON] в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, то є підстави в судовому порядку встановити факт смерті [PERSON] [INFO] . Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 28 квітня 2020 року відділом запису актів цивільного стану Брянківського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки не має юридичної сили, через тимчасову окупацію території України проте сприймається судом як доказ у справі. Таким чином, встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для реєстрації смерті в єдиному державному реєстрі актів цивільного стану громадян України. Наявне у заявника свідоцтво про смерть не створює правових наслідків та не дозволяє безпосередньо вчинити державну реєстрацію смерті матері органом РАЦСУ. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що заяву про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України слід задовольнити, що дасть можливість отримати заявнику свідоцтво про смерть особи, видане державним органом України. Відповідно до ч.2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. VI. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VII. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, судові витрати не відшкодовуються. VIII. Порядок набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. На підставі викладеного,

Outcome: approved