Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. 18 травня 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, у якому, з урахуванням поданих 27.07.2021 року уточнень, просила: -стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі 1/5 частини від усіх видів доходів до досягнення [PERSON] , [INFO] трирічного віку, щомісячно, починаючи з моменту подачі позову; -стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, з моменту подачі позову. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] .. Відповідач матеріальної допомоги не надає, не бере участі в утриманні сина та позивачки, але має можливість сплачувати аліменти на дружину, оскільки є працездатним та працевлаштованим. Позивачка є матір`ю двох неповнолітніх дітей, доглядає спільну з позивачем дитину, інших джерел доходу ніж соціальні виплати не має, а тому змушена звернутися до суду з вказаним позовом. В ході розгляду справи позивач та її представник у запереченнях проти заяви про скасування заочного рішення та у судовому засіданні доповнили мотивування позову обставинами того, що відповідач дійсно протягом року надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, яка за своєю суттю не завжди мала таке призначення, оскільки на вимогу відповідача, позивач вимушена була їх витрачати на придбання товарів для відповідача. Також вказала, що фактично відповідач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , і грошові кошти, які ніби-то ним перераховуються на утримання непрацездатної матері, насправді ним перераховуються як плата за комунальні послуги за користування житловим будинком, що вбачається у тому числі із наданих відповідачем виписок із банку. Зазначала, що доказів на підтвердження того, що мати відповідача є непрацездатною та є такою особою, що потребує допомоги та перебуває на утриманні відповідачем не надано. Крім того зазначала, що мати відповідача має у власності будинок, який розташований на земельній ділянці, які також перебувають у її власності та земельної ділянки отриманої у власність в порядку приватизації за користування якими мати відповідача може отримувати грошові кошти на орендних відносинах із третіми особами. Вказала, що оскільки відповідач хоч і надає у добровільному порядку грошові кошти на утримання їх спільної дитини, однак така допомога має не систематичний характер та не у визначеному розмірі, що призводить до постійних сварок та необхідності позивачу просити про надання матеріальної допомоги для стабільного забезпечення необхідними речами дитини. Крім того, з огляду на те, що позивач на час звернення до суду із позовом перебуває у декретній відпустці, потребує матеріальної допомоги(аліментів) від відповідача, так як доходів не має, а у відповідності до сімейного законодавства батько дитини зобов`язаний утримувати матір дитини до досягнення дитиною трирічного віку. Добровільно такої допомоги відповідач у належному розмірі не надає, з огляду на що позивач вимушена у судовому порядку захищати своє право на отримання аліментів. На задоволенні позовних вимог у визначеному розмірі сторона позивача наполягає, оскільки вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти саме у такому розмірі. Відповідач відзиву на позов не подав, разом з тим висловив свою позицію щодо заявленого позову у заяві про скасування заочного рішення, яку підтримав у судовому засіданні і у наданих усно запереченнях проти заявленого позову у судовому засіданні зазначав, що проти задоволення позовних вимог заперечує, позовні вимоги визнає в частині стягнення з нього на утримання дитини аліментів у розмірі 2100,00 грн., просив стягнути з нього аліменти на утримання дитини у розмірі визначену законом виходячи із прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, яка на час розгляду справи становить 2\~100,00 грн. В іншій частині позовних вимог просив відмовити. Мотивуючи свою позицію представник відповідача вказав, що відповідач приймає участь та надає матеріальну допомогу добровільно на утримання дитини у розмірі, що перевищує розмір встановлений законом, який відповідач вважає достатнім для забезпечення гармонійного розвитку та утримання дитини, з огляду на що позивачем не доведено ухилення відповідача від виконання свого батьківського обов`язку. Відповідач не відмовляється і у подальшому додатково надавати матеріальну допомогу сину, однак сума, яку відповідач в змозі щомісячно сплачувати в порядку виконання рішення суду у якості аліментів на дитину є 2 100,00 грн. Судом також має бути враховано, що у відповідача на утриманні перебуває мати, яка досягла пенсійного віку і на утримання якої відповідачем перераховуються грошові кошти. Вважає безпідставним посилання сторони позивача на ту обставину, що мати відповідача отримує доходи від оренди земельних ділянок, які є у неї у власності, оскільки такі твердження ґрунтуються на припущеннях і не доведені належними доказами. Проти стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання заперечує у повному обсязі. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.05.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 29.06.2021 року. У зв`язку з перебуванням головуючої судді у відпустці 29.06.2021 року справа не розглядалася, судовий розгляд призначено на 23.07.2021 року. За клопотанням відповідача про відкладення у зв`язку з перебуванням в одноденному відрядженні розгляд справи відкладено на 23.09.2021 року. 27.07.2021 року позивач подала заяву про уточнення редакції позовних вимог. У час призначений для розгляду справи позивач не з`явилася, у поданій 23.09.2021 року заяві розгляд справи просила провести за її відсутності, заперечила проти відкладення розгляду справи за клопотанням відповідача вбачаючи в його діях намагання затягнути розгляд справи. 23.09.2021 року Херсонським міським судом Херсонської області у цивільній справі № 766/7989/21 ухвалено заочне рішення. 21.10.2021 року адвокат Мельничук Д.М. діючи в інтересах [PERSON] подав заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою Херсонського міського суду від 22.10.2021 року заяву прийнято до розгляду, питання про перегляд заочного рішення призначено до розгляду у судовому засіданні. 16.11.2021 року позивач через канцелярію суду подала заперечення проти заяви про перегляд заочного рішення. 17.11.2021 року адвокат Кравцов С.І., діючи в інтересах відповідача подав заяву про доручення документів до матеріалів справи. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.11.2021 року заочне рішення від 23.09.2021 року скасовано, справу призначено до розгляду у загальному порядку за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 08.12.2021 року. У судовому засіданні позивач та її представник надали пояснення, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити. У судовому засіданні відповідач та його представник надали пояснення, позовні вимоги визнали в частині стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 2\~100,00 грн., в іншій частині позовних вимог просили відмовити. У відповідності до ч. 8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані сторонами докази, з`ясувавши фактичні обставини, суд прийшов до висновку, що надані позивачем та відповідачем докази та повідомлені сторонами обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , про що 12 січня 2021 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено актовий запис №31 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Факт проживання [PERSON] , [INFO] із матір`ю та перебування на утриманні позивача підтверджується довідкою №1, виданою 17.05.2021 року головою ОСББ «ЖБК 97» і не спростовується стороною відповідача. [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , про що 24 липня 2012 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області складено актовий запис №693 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Відповідно до наказу №34-вп, виданого 28.01.2021 року керівником апарату Херсонської ОДА, [PERSON] надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 08 лютого 2021 року по [INFO] включно. За банківською випискою від 23.06.2021 року №S9ID4IOSAH3HF8H0 по окремим витратам по банківській картці [PERSON] виданої АТ КБ «ПриватБанк» за період з 01.11.2020 року по 20.06.2021 року на картковий рахунок [PERSON] перераховано грошових коштів на суму 51\~829,21 грн. Платежі за 06.06.2021р.,16.06.2021р.,03.07.2021р.,16.07.2021р.,18.07.2021р.25.07.2021р., 29.07.2021р., 06.08.2021р., 08.08.2021 р. 17.08.2021р., 21.08.2021р., 22.08.2021р., 31.08.2021р., 11.09.2021р., 12.09.2021р., 22.09.2021р. мають призначення платежу: матеріальна допомога [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 26.05.1988 року за адресою [ADDRESS] . З відмітки на сторінці 10 паспорта громадянина України [PERSON] серійний номер [NUMBER] виданого Дніпровським РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області 22.12.1997 року, вбачається що 09.01.1987 року [PERSON] зареєстровано шлюб з [PERSON] . Згідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 08.08.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні, матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . За банківською випискою від 21.07.2021 року №61А55СС6Т0QЕ3029 по окремим витратам по банківській картці [PERSON] виданої АТ КБ «ПриватБанк» за період з 01.12.2020 року по 20.07.2021 року на картковий рахунок [PERSON] перераховано грошових коштів на суму 13\~823,00 грн. Платежі з грудня 2020 року по липень 2021 року за призначенням - комунальні платежі, платіж за 20.07.2021р., 12.08.2021р., 24.09.2021 року мають призначення - матеріальна допомога [PERSON] .. ІV. Оцінка Суду. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 і 11 Конвенції» та є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогамист.182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в п.17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Згідно з п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини, дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров`я дитини, відсутність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, наявність на праві власності, володіння та/ або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Положенням ст. 191 СК України визначено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Відповідно до ст. 179 СК аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України (із змінами та доповненнями від 03.07.2018 року) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку(доходу) платника аліментів. Згідно зі ст. 183 СК України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною 2 ст.180 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Згідно зі ст. 183 Сімейного Кодексу України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. За змістом зазначених норм права аліменти на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому, слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення аліментів, а також їх розмір. Отже, спір щодо аліментів може містить незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Дитина зареєстрована та проживає за адресою місця реєстрації позивача у [ADDRESS] , що не оспорюється стороною відповідача. Батьки дитини у зареєстрованому шлюбі не перебувають. З пояснень сторін наданих у судовому засіданні вбачається, що до народження дитини сторони проживали разом, та у зв`язку із зміною місця працевлаштування відповідач у грудні 2020 року виїхав до міста Києва. Відповідач надає позивачу матеріальну допомогу на утримання дитини, але така допомога має не систематичний характер та не конкретно визначений розмір, що призводить до нестабільності у розмірі матеріальної допомоги, яку потребує позивач для належного утримання спільної дитини сторін, що у тому числі підтверджується виписками із банка про перерахування грошових коштів відповідачем на рахунок позивача. Суд критично ставиться до тверджень відповідача про відсутність підстав для стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання дитини з огляду на добровільне перерахування ним матеріального утримання для дитини, оскільки у розумінні положень Сімейного Кодексу, які регулюють аліментні відносини між батьками надання батьком матеріальної допомоги за власним бажанням не позбавляє права того із батьків з ким проживає дитина на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів у разі якщо між батьками не досягнуто згоди щодо їх розміру, строку та способу сплати. Крім того, відповідач не обмежений у способах участі у вихованні та утриманні дитини у добровільному порядку не залежно від того чи відбулося звернення позивача до суду з позовом чи ні.. Звернення позивача до суду з означеним позовом та підтримання нею позовних вимог, що засвідчено позовною заявою і заявою від 28.07.2021 року підтверджує наявність спору між батьками щодо періодичності та розміру надання матеріальної допомоги батьком на утримання спільної дитини та засвідчує відсутності між ними стійкої домовленості щодо такого утримання. Відповідно до статті 187 Сімейного Кодексу України один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. Така заява може бути ним відкликана. Правила статті 187 СК України стосуються як стягнення аліментів на дитину в частковому відношенні до заробітної плати так і стягнення аліментів, розмір яких установлюється у твердій грошовій сумі Це один із способів добровільного виконання обов`язків матері, батька щодо утримання дитини. Доказів про подання заяви за місцем роботи та про відрахування із заробітної плати відповідача за його заявою аліментів у розмірі узгодженому між батьками за місцем його працевлаштування на користь позивача на час розгляду справи суду не надано тож суд не вбачає підстав відсутності у позивача права на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів. Суд також не приймає згоди відповідача щодо позовних вимог в частині способу стягнення аліментів у розмірі 2100,00 грн., оскільки у відповідності до частини 3 ст. 181 СК України, що діє у редакції станом на час вирішення спору, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того із батьків разом з яким проживає дитина. За позовними вимогами позивач визначився із способом стягнення аліментів і заявляє про їх стягнення у частці від доходу відповідача, що відповідає положенням ст. 181 СК України. Доводи відповідача про неможливість сплачувати аліменти у частці від його заробітку через знаходження на його утриманні матері, яка досягла пенсійного віку, судом відхиляються, оскільки саме твердження позивача, що мати є пенсійного віку не доводить того факту, що вона є особою яка потребує матеріальної допомоги та утримання від відповідача. Належних та допустимих доказів про те що [PERSON] потребує матеріальної допомоги від відповідача суду на час розгляду справи не надано, як і не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач здійснює таку допомогу. Надані суду докази про здійснення відповідачем перерахувань на розрахунковий рахунок [PERSON] грошових коштів за період з грудня 2020 року по липень 2021 року із призначенням платежу комунальні послуги на думку суду підтверджує факт оплати відповідачем комунальних послуг, як користувача житловим будинком. Факт реєстрації та проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] в ході розгляду справи не заперечувався. Встановивши фактичні обставини справи, наявність у сторін малолітнього сина та його проживання разом із матір`ю, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, батьків, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитину, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині наявного існування обов`язку у відповідача матеріально утримувати свою дитину. Вирішуючи питання про визначення розміру належного до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині позовних вимог шляхом стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утриманні малолітньої дитини, сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) батька, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 18.05.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Допустимих та належних доказів на підтвердження наявності обставин для відступлення від законодавчо визначеного розміру для стягнення з відповідача аліментів вказаного позивачем у розмірі 1/3 частини на утримання дитини стороною позивача не надано, як і не надано доказів можливості відповідача сплачувати аліменти саме у такому розмірі. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини суд виходить з наступного. Частинами 1, 2 ст. 75 СК України, передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Визначене ст. 75 СК України право на утримання реалізується незалежно від того чи був укладений шлюб. Статтею 84 СК України зазначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів, суд враховує обставини, передбачені ст. 182 Сімейного Кодексу України. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За встановлених обставин справи, приймаючи до уваги те, що позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, має на утриманні ще одну малолітню дитину, діти проживають разом з позивачем, враховуючи матеріальний стан позивача, єдиний дохід у якої це державна соціальна допомога, матеріальний стан відповідача який є працевлаштованим та має постійний дохід, проживає окремо, працездатний, отримує заробіток та за встановлених обставин в ході розгляду справи здатний надавати позивачу матеріальну допомогу(аліменти) на її утримання, разом з цим у добровільному порядку відповідач стабільної матеріальної допомоги на утримання позивача не надає, беручи до уваги відсутність належних та допустимих доказів про наявність у відповідача можливості сплачувати аліменти у розмірі 1/5 частки від його заробітку що заявлений позивачем, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на її утримання є такими що підлягають частковому задоволенню у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення [PERSON] , [INFO] трирічного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду із позовом, тобто з 18.05.2021 року і до досягнення дитиною трирічного віку. Докази, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти саме у такому розмірі, матеріали справи не містять. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким, чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. За статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. У відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Приймаючи до уваги звільнення позивача від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів до суду, позов містить дві позовні вимоги, з відповідача в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір визначений за ставками встановленими ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру у розмірі 1 816, 00 грн.(908,00 грн.+908,00 грн.)

Outcome: partial