Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

З урахуванням уточнень до позовних вимог від 10.03.2015р. [PERSON] посилався на наступне. На підставі рішення розширеної ради Харківської міжрайонної організації Українського товариства мисливців і рибалок (далі по тексту ХМО УТМР) від 31.01.2015р. [PERSON] було обрано виконуючим обов'язки голови ХМО УТМР до проведення конференції, відповідальним за її підготовку та проведення у визначену дату - 04.04.2015р. також було призначено позивача. В зв'язку з прийнятим рішенням ради 02.02.2015р. головою президії ХМО УТМР [PERSON] було винесено наказ №5 про звільнення [PERSON] з 02.02.2015р. з посади голови президії ХМО УТМР в зв'язку з виходом на пенсію та призначення виконуючим обов'язки голови президії ХМО УТМР з 03.02.2015р. [PERSON] Крім того, 02.02.2015р. головою президії Харківської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок (далі по тексту ХОО УТМР ) [PERSON] було видано наказ №11, яким [PERSON] призначено виконуючим обов'язки голови президії ХМО УТМР з 02.02.2015р. з окладом згідно штатного розкладу. За відсутності кворуму та безпідставно 14.02.2015р. було проведено розширені збори ради ХМО УТМР, на якому вирішено про відсторонення [PERSON] від виконання обов'язків голови президії ХМО УТМР та призначення виконуючим обов'язків голови президії ХМО УТМР [PERSON] Зазначене рішення позивач просить визнати незаконним. На підставі вказаного незаконного рішення новим виконуючим обов'язки голови президії ХМО УТМР [PERSON] 16.02.2015р. було видано наказ №7, яким [PERSON] звільнено з посади виконуючого обов'язку ХМО УТМР за п.2 ст.40 КЗпП України. Аналогічний наказ про звільнення позивача з 14.02.2015р. згідно п.2 ст.40 КЗпП України було видано за №16 14.02.2015р. головою президії ХОО УТМР [PERSON] Позивач зазначає, що підстави для його звільнення - через невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи, не відповідають дійсності, є недоведеними, при проведенні звільнення не дотримано встановлену законодавством процедуру, наказ №7 від 16.02.2015р. взагалі видано неповноважною особою [PERSON], якого обрано на посаду виконуючого обов'язки голови президії ХМО УТМР за відсутності кворуму. З врахуванням викладеного, накази про звільнення [PERSON] просить суд визнати незаконними, поновити його на роботі як виконуючого обов'язки голови президії ХМО УТМР, стягнути з ХМО УТМР заробітну плату з 02.02.2015р. по 18.02.2015р. 2 100 грн. та інфляційні витрати 798, 84 грн., стягнути з ХМО УТМР оплату часу вимушеного прогулу з 19.02.2015р. по 10.02.2016р. з урахуванням інфляції та індексації 42 337,57 грн., та стягнути завдану йому моральну шкоду 10 000 грн., спричинену невиплатою заробітної плати та незаконним звільненням. В судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали. Представник ХМО УТМР та ХОО УТМР [PERSON] проти позову заперечувала. На обґрунтування своєї позиції по справі посилалася на те, що ХМО УТМР є міжрайонним осередком громадської організації «Українське товариство мисливців і рибалок», має статус юридичної особи і діє на підставі статуту. ХОО УТМР є обласним осередком громадської організації «Українське товариство мисливців і рибалок», якому підпорядковується ХМО УТМР. Вищим органом управління ХМО УТМР є конференція, яка проводиться один раз на 5 років, конференція обирає міжрайонну раду та її голову, який є одночасно головою президії міжрайонної ради, міжрайонна рада обирає зі свого складу президію для здійснення поточної діяльності. Вибори в усі керівні органи проводяться шляхом голосування. Згідно п.4.12 громадської організації «Українське товариство мисливців та рибалок» президія обласної ради має право призначити виконуючого обов'язки президії міжрайонної ради до проведення конференції у зв'язку з його неспроможністю виконувати свої обов'язки. За таких обставин 31.01.2015р. відбулося розширене засідання ради ХМО УТМР, на якому було вирішено питання про відсторонення від посади голови президії ХМО УТМР Іванченка В.А. та обрано виконуючим обов'язки голови президії ХМО УТМР позивача [PERSON] Рішення президії ХОО УТМР щодо призначення позивача виконуючим обов'язки голови президії не приймалось. 14.02.2015р. відбулася наступна розширена рада ХМО УТМР, за результатами якої було прийнято рішення про звільнення [PERSON] та про обрання нового виконуючого обов'язки голови президії ХМО УТМР - [PERSON] Оскільки позивач був призначений виконуючим обов'язки ХМО УТМР рішенням розширеної ради ХМО УТМР, а не президією ХОО УТМР, можна зробити висновок, що будь-яких рішень, які б могли стати підставою виникнення трудових відносин між ХМО УТМР і позивачем, не приймалося, а тому не має підстав і для його звільнення. Таким чином, позиція позивача про існування трудових відносин між ним та ХМО УТМР є хибною. Крім того, 04.04.2015р. було проведено позачергову конференцію ХМО УТМР, на якій було обрано нового голову ради ХМО УТМР - [PERSON] З врахуванням наведеного у задоволенні позовних вимог [PERSON] представник відповідачів просила відмовити через відсутність у позивача права на позов та невідповідність заявлених вимог способам захисту, встановленим чинним законодавством. Голова президії ХМО УТМР [PERSON] проти позову заперечував, зазначивши, що тимчасове призначення [PERSON] для виконання обов'язків голови президії ХМО УТМР до проведення конференції мало місце за згодою позивача на добровільних громадських засадах. Голова президії ХОО УТМР [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений, про причини своєї неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судовим розглядом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріали справи свідчать, що відповідно до статуту Харківської міжрайонної організації Українського товариства мисливців і рибалок (далі ХМО УТМР) - вказана організація є місцевим осередком та невід'ємною частиною Харківської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок, є добровільною неприбутковою громадською організацією, є юридичною особою, а.с.51-64. Відповідно до п.4.5, 4.6 вказаного статуту вищім керівним органом ХМО УТМР - є конференція міжрайонної організації, на якій обирається міжрайонна рада, її голова, який одночасно є головою президії міжрайонної ради. У період між конференціями діяльністю ХМО УТМР керує міжрайонна рада. Голова міжрайонної ради (голова президії міжрайонної ради) ХМО УТМР без доручення представляє організацію. Засідання ради, її президії набирає чинності, якщо на них присутні 2/3 кількісного складу. Для керівництва поточною роботою рада ХМО УТМР обирає зі свого складу строком на 5 років президію міжрайонної ради УТМР. В процесі розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] є членом УТМР та відповідно її міжрайонного осередку - ХМО УТМР. Матеріали справи свідчать, що 31.01.2015р. відбулося засідання розширених зборів ради ХМО УТМР. Як вбачається із змісту протоколу засідання зазначених зборів членами міжрайонної ради ХМО УТМР, які були обрані на конференції у відповідність до п.4.5 статуту, рахуються 33 людини, що зі свого боку не заперечувалося у суді представником відповідачів [PERSON] За таких обставин, за присутністю 26 членів міжрайонної ради ХМО УТМР, тобто за наявністю відповідного кворуму, було прийнято рішення про відсторонення від займаної посади голови президії міжрайонної ради ХМО УТМР Іванченка В.А. в зв'язку із поданням ним заяви про звільнення за власним бажанням, про призначення дати конференції ХМО УТМР на 04.04.2015р. та про призначення виконуючим обов'язки голови президії ХМО УТМР до проведення конференції [PERSON], а.с.65-67. Положеннями п.4.12 статуту ХОО УТМР встановлено, що до повноважень голови як обласної, так і міжрайонної ради, віднесено видання наказів в тому числі по кадровим питанням. Судом встановлено, що на виконання рішення розширених зборів ради ХМО УТМР від 31.01.2015р. діючим на той час головою президії міжрайонної ради ХМО УТМР [PERSON] 02.02.2015р. було видано наказ № 5 про звільнення [PERSON] з 02.02.2015р. в зв'язку із виходом на пенсію та призначенням з 03.02.2015р. виконуючим обов'язки голови президії міжрайонної ради ХМО УТМР [PERSON] з призначенням його відповідальним за проведення виборчої конференції 04.04.2015р., а.с.123. Того ж дню наказ про призначення [PERSON] виконуючим обов'язки голови президії міжрайонної ради ХМО УТМР з 02.02.2015р. з окладом згідно штатного розкладу на підставі рішення розширених зборів ради ХМО УТМР від 31.01.2015р. було видано головою президії обласної ради ХОО УТМР [PERSON], а.с.124. При цьому суд зазначає, що положеннями п.4.8 статуту ХМО УТМР врегульовано право міжрайонної ради ХМО УТМР у виключних випадках кооптувати ( тобто включати ) до свого складу членів ХМО УТМР і обирати їх до керівних органів. В зв'язку з наведеним через звільнення з посади діючого та обраного на конференції голови президії міжрайонного ради ХМО УТМР [PERSON], в межах наданої статутом компетенції, за наявністю кворуму, суд вважає, що 31.01.2015р. міжрайонною радою фактично було прийнято рішення про кооптування (включення) до її складу члену ХМО УТМР [PERSON] з призначенням його тимчасово виконуючим обов'язки голови президії міжрайонної ради ХМО УТМР. Правомірність та компетентність вказаних дій підтверджується фактом наступного видання наказів про призначення [PERSON] виконуючим обов'язків голови президії міжрайонної ради з 02.02.2015р. За таких обставин посилання представника відповідачів щодо відсутності повноважень у міжрайонної ради щодо призначення [PERSON] на посаду, наявності такої компетенції виключно у обласної ради ХОО УТМР, а як слід її заперечення щодо відсутності взагалі факту призначення позивача на посаду та виникнення в нього будь-яких трудових правовідносин, суд вважає безпідставними. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть буті встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. З урахуванням встановлених обставин, що склалися в ХМО УТМР в зв'язку з поданням заяви про звільнення обраного на конференції голови президії міжрайонної ради, приймаючи до уваги положення чинного статуту ХМО УТМР, які регламентують порядок обрання голови міжрайонної ради ( голови президії міжрайонної ради) виключно на конференції ХМО УТМР, умови у виключних випадках кооптування (включення) до членів ради, призначення виконуючим обов'язки голови президії [PERSON] на час до проведення конференції, суд розцінює як факт укладення трудових правовідносин між ним та ХМО УТМР з укладанням трудового договору у вигляді наказу про прийняття на роботу на визначений строк. Крім того, в процесі судового розгляду встановлено, що після видання наказів про призначення виконуючим обов'язки голови президії міжрайонної ради ХМО УТМР, передання документів та печаток організації 02.02.2015р. позивачу з боку [PERSON], з 03.02.2015р. позивач фактично приступив до виконання своїх обов'язків та розпочав трудову діяльність на вказаній посаді. Ці обставини підтверджуються наданими позивачем доказами про виконання ним трудових обов'язків в якості виконуючого обов'язки голови президії міжрайонної ради ХМО УТМР ( підписання запитів від імені організації, оформлення зразку підпису для банківських рахунків організації, а.с. 238-240), поясненнями члена ради ХМО УТМР свідка [PERSON] про те, що після призначення на загальних зборах і до усунення від посади на загальних зборах 14.02.2015р. виконував обов'язку голови президії саме [PERSON], поясненнями про це [PERSON], [PERSON], [PERSON] Виходячи з того, що 02.02.2015р. накази по ХМО УТМР видавав ще в якості голови президії [PERSON], який був присутній на робочому місті та передавав справи комісії та [PERSON], до виконання трудових обов'язків позивач приступив саме 03.02.2015р. Судовим розглядом встановлено, що 14.02.2015р. відбулися збори розширеної ради ХМО УТМР, на підтвердження факту проведення яких, порядку денного, питань, що обговорювалися та прийнятих радою рішень суду з боку сторін надано два протоколи, які мають відмінності свого змісту, а.с.69-70, 92-93. Зокрема, вказані протоколи мають відмінності в частині даних щодо присутніх на засіданні ради членів міжрайонної ради: протокол, наданий позивачем - про присутність 17 членів ради з 33 обраних на конференції, протокол, наданий представником відповідачів - про присутність 21 члена ради з 33 обраних на конференції. Допитаний в суді [PERSON] справжність власного підпису на обох протоколах зборів, які були складені ним в якості секретаря зборів, не заперечував, відмінності у змісті протоколів пояснював неуважністю при підписанні. В будь-якому випадку суд вважає обґрунтованими доводи позивача щодо відсутності 14.02.2015р. кворуму міжрайонної ради, засідання якої набирає чинності, якщо на них присутні 2/3 кількісного складу (тобто за наявності 22 членів з 33 обраних). Судом встановлено, що 14.02.2015р. міжрайонною радою було вирішено питання щодо звільнення з посади виконуючого обов'язки голови президії міжрайонної ради ХМО УТМР [PERSON] у зв'язку з недовірою, затверджено кандидатуру [PERSON] як виконуючого обов'язки голови президії міжрайонної ради ХМО УТМР, призначено дату конференції ХМО УТМР на 21.02.2015р. На підставі рішення розширеної ради ХМО УТМР від 14.02.2015р., головою президії ХОО УТМР [PERSON] 14.02.2015р. було видано наказ №15 про призначення [PERSON] виконуючим обов'язки голови президії міжрайонної ради ХМО УТМР з 14.02.2015р. з посадовим окладом згідно штатного розкладу, та наказ № 16 про звільнення [PERSON] з посади виконуючого обов'язки голови президії міжрайонної ради ХМО УТМР з 14.02.2015р. згідно пункту 2 статті 40 КЗпП України, а.с.5, 212. Крім того, на виконання вказаного рішення новопризначеним виконуючим обов'язки голови президії міжрайонної ради ХМО УТМР [PERSON] 16.02.2015р. було видано наказ №7 про звільнення [PERSON] з посади виконуючого обов'язки голови президії міжрайонної ради ХМО УТМР згідно статті 40 пункту 2 КЗПП України, а.с.6. За змістом пункту 2 статті 40 КЗпП України підставою для розірвання трудового договору є виявлена невідповідність працівника займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації. Тобто неякісне виконання роботи, неналежне виконання функціональних обов'язків можуть вважатися виявленою невідповідністю займаній посаді тільки у разі, якщо вони викликані недостатньою кваліфікацією та за відсутності вини працівника в неналежному виконанні посадових обов'язків.Наявні в матеріалах справи протоколи зборів міжрайонної ради ХМО УТМР від 14.02.2015р. не містять будь-яких конкретних фактів неякісного виконання роботи, функціональних обов'язків позивачем, а містять виключно суб'єктивну та загальну оцінку роботи [PERSON], а як слід наступну пропозицію щодо його звільнення. Даних стосовно зажадання письмових пояснень від [PERSON] з приводу незадовільної, на погляд інших членів ХМО УТМР, роботи суду не надано. З врахуванням наведеного вище, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги [PERSON] щодо незаконності та скасування наказів №7 від 16.02.2015р., № 15 від 14.02.2015р., та № 16 від 14.02.2015р. Вимоги позивача щодо визнання в судовому порядку незаконним, винесеним за відсутністю кворуму рішення ради ХМО УТМР, яке по суті є рішенням колегіального органу громадської організації, задоволенню не підлягає. Згідно з ч.1, ч.2 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законних підстав або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачувальної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. В зв'язку із доведеністю факту звільнення позивача без законних підстав він підлягає поновленню на попередній роботі з виплатою на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу з часу незаконного звільнення відповідно до наказу №16 14.02.2015р. з 14.02.2015р. Також суд зазначає, що під час вирішення призначення позивача на роботу виконуючим обов'язки голови президії міжрайонної ради ХМО УТМР у відповідних наказах зазначалося про призначення йому посадового окладу відповідно до штатного розкладу. Відповідно до штатного розкладу ХМО УТМР на 2015 рік встановлено, що посадовий оклад голови президії міжрайонної ради ХМО УТМР, встановлений 3000 грн., а.с.176. Заперечуючи проти позову представник відповідачів наголошувала, що починаючи з 02.01.2015р. відповідно до наказу голови президії міжрайонної ради ХМО УТМР [PERSON] №2 від 02.01.2015р. в зв'язку з важким фінансовим становищем працівникам ХМО УТМР - голові президії, мисливствознавцю, старшому бухгалтеру, діловоду та водію, було встановлено тривалість робочого дня 4 години та відповідну оплату праці. Суд зауважує, що даних щодо ознайомлення [PERSON] із змістом цього наказу, зазначення про скорочену тривалість робочого часу в наказах про прийняття позивача на роботу - суду не надано. Зі свого боку позивач заперечує щодо особистого виконання трудових обов'язків у скороченому режимі роботи, каже про свою необізнаність із скороченою тривалістю робочого дню в організації. Крім того, встановлено, що будь - яких роз'яснень щодо періоду дії наказ № 2 від 02.01.2015р. в своєму тексті не містить, а тому взагалі не зрозуміло час, на який він був прийнятий. З врахуванням наведеного за фактично відпрацьований час з 03.02.2015р. по 14.02.2015р. на користь позивача підлягає стягненню заробітна плата у розмірі 1350 грн. ( 3000 грн. : 20 роб./днів лютого = 150 грн.; 9 роб/днів х 150 грн. = 1350 грн. ) з врахуванням утримання прибуткового податку з фізичних осіб та інших обов'язкових платежів. Виходячи з того, що період роботи позивача становить 11 кал/днів, вимоги щодо стягнення компенсації за невикористані дні щорічної відпустки [PERSON] - є безпідставними. У випадку стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв,язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи, невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарних місяців роботи. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Вимушений прогул позивача з дня звільнення з 14.02.2015р. по день ухвалення рішення судом першої інстанції 19.05.2016р. З огляду на наведене з відповідача ХМО УТМР на користь позивача підлягає стягненню 45 386 грн. з врахуванням утримання прибуткового податку з фізичних осіб та інших обов'язкових платежів: 14.02.2015р.- 28.02.2015р. 11роб/днів х 150 грн.= 1650 грн. 01.03.2015р. по 31.03.2015р. 3000грн. 01.04.2015р. по 30.04.2015р. 3000грн. 01.05.2015р. по 31.05.2015р. 3000грн. 01.06.2015р. по 30.06.2015р. 3000грн. 01.07.2015р. по 31.07.2015р. 3000грн. 01.08.2015р. по 31.08.2015р. 3000грн. 01.09.2015р. по 30.09.2015р. 3000грн. 01.10.2015р. по 31.10.2015р. 3000грн. 01.11.2015р. по 30.11.2015р. 3000грн. 01.12.2015р. по 31.12.2015р. 3000грн. 01.01.2016р. по 31.01.2016р. 3000грн. 01.02.2016р. по 29.02.2016р. 3000грн. 01.03.2016р. по 31.03.2016р. 3000грн. 01.04.2016р. по 30.01.2016р. 3000грн. 01.05.2016р. по 19.05.2016р. 11роб/днів х 157,89 грн.= 1736 грн., всього 1650+ (3000 х 14)+ 1736=45 386 грн. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. №159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у в зв'язку з порушенням термінів їх виплати з метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати». Пунктом 4 вказаної Постанови передбачено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Приймаючи до уваги, що суми несплаченого заробітку та середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають виплати [PERSON] з врахуванням утримання з них прибуткового податку з фізичних осіб та інших обов'язкових платежів, заявлені ним позовні вимоги про стягнення вказаних сум з урахуванням індексації задоволенню на теперішній час не підлягають, позивач не позбавлений буде можливості звернутися до суду із відповідним позовом після фактичного отримання присуджених на його користь сум. Суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про те, що в наслідок порушення законодавства про працю в частині порядку оплати заробітної плати та через незаконне звільнення йому було завдано моральних страждань. При цьому суд враховує , що позивач тривалий час був позбавлений частини належної йому до виплати заробітної плати, що в сукупності з неправомірним звільненням примушувало його здійснювати додаткові зусилля для підшукування нового місця роботи та отримання нових засобів існування, змінювати звичайний ритм життя через необхідність захищати порушені права у суді. На підставі ст. 22 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом у сумі 3000 грн. з урахуванням характеру правопорушення, нетривалого часу роботи позивача, суми своєчасно несплачених коштів 1350 грн., виходячи з вимог розумності і справедливісті. У відповідності з вимогами ст.237 КЗпП України суд покладає на посадову особу, винну в незаконному звільненні, обов'язок відшкодувати завдану підприємству шкоду. Вирішуючи питання про стягнення зазначеної суми з [PERSON] та [PERSON] суд виходить з того, що підставою для видання ними незаконних наказів про звільнення позивача фактично став наданий ним протокол розширених зборів ради ХМО УТМР від 14.02.2015р., на яких було за відсутності кворуму та безпідставно було прийнято рішення про звільнення відповідача та призначення іншої особи на його посаду. За таких обставин суд вважає можливим не стягувати цю суму з посадових осіб на користь ХМО УТМР. На підставі ст.367 ЦПК України рішення суду в частині поновлення на роботі [PERSON], а також стягнення оплати за час вимушеного прогулу в розмірі платежу за один місяць 3000 грн. з врахуванням утримання прибуткового податку з фізичних осіб та інших обов'язкових платежів - підлягає негайному виконанню. У відповідність до ст.88 ЦПК України з відповідача ХМО УТМР на користь держави у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір» суд стягує судові витрати: за кожну вимогу немайнового характеру, що підлягає задоволенню, 551,20 х 4=2204,80 грн., та 551,20 грн. за позовні вимоги майнового характеру у розмірі 49 736 грн. (1350+45386+3000=49736), а всього 2755,28 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial