Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

З позову [PERSON] вбачається, що [INFO] померла її тітка [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала на момент смерті в [ADDRESS] разом з позивачкою [PERSON] , [INFO] та вели спільне господарство з листопада 1997 року. До складу спадкового майна поряд з іншим увійшло право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , який був виданий по рішенню Великобагачанської РДА № 68 від 21.03.1997 року, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів за № 457 від 08.04.1997 року, розміром 2,65 умовних кадастрових гектарів, по КСП «Багачанське» Великобагачанського району Полтавської області. На сьогодні даний сертифікат втрачений. Інших родичів у [PERSON] , окрім позивачки [PERSON] не було, підтверджуючі документи про родинні відносини також втрачені. Позивачка [PERSON] та [PERSON] проживали разом більше 6 (шести) років та вели спільне господарство, після смерті останньої позивачка здійснила її поховання. Позивачка [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Новосанжарського нотаріального округу у Полтавській області із заявою про прийняття спадщини та надання їй свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай), але отримала відмову, оскільки у неї відсутні документи, які б підтверджували родинні відносини позивачки з тіткою [PERSON] Позивачка [PERSON] є спадкоємицею четвертої черги спадкоємців за законом відповідно до ст. 1264 ЦК України, але цей факт встановлюється у судовому порядку, інших спадкоємців не має. Позивачка вважає, що вона має право на отримання спадку після смерті [PERSON] , оскільки вони прожили однією сім`єю близько 7 років, ділили радість та горе, спілкувалися та вели спільне господарство, кошти були спільними. Спору про право немає. Посилаючись на вищевикладені обставини та на те, що свідоцтво про право на спадщину на право на земельну частку (пай) на сьогодні неможливо отримати, оскільки її тітка померла, тому вона змушена звернутися до суду з позовом, у якому просить встановити факт того, що вона, [PERSON] , [INFO] проживала разом з [PERSON] , 1912 року народження , яка померла [INFO] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] та ухвалити рішення, яким визнати, що на момент смерті [INFO] [PERSON] належало право на земельну частку (пай) відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] , який був виданий по рішенню Великобагачанської райдержадміністрації № 68 від 21.03.1997 року, зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів за № 457 від 08.04.1997 року, розміром 2,65 умовних кадастрових гектарів, по КСП «Багачанське» (Великобагачанського району Полтавської області), а в порядку спадкування після смерті [PERSON] , просила визнати за нею право на вищезазначену земельну частку (пай) (а.с.а.с.3-4). Ухвалою суду від 04.03.2019 року відкрито загальне позовне провадження за вищевказаною позовною заявою [PERSON] і підготовче засідання призначено на 21.05.2019 року (а.с.21). Також, цією ухвалою суду витребувано у державного нотаріуса Новосанжарської державної нотаріальної контори Полтавської області Уманець М.В. відомості про те, хто прийняв спадщину (відмовився від прийняття спадщини) та про наявність/відсутність заповіту після смерті [INFO] [PERSON] , останнім місцем проживання якої було [ADDRESS] та чи надходили претензії кредиторів. До проведення підготовчого судового засідання у справі від відповідача у справі Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області надійшов лист про те, що даний відповідач просить проводити розгляд справи у відсутність їх представника, Великобагачанська селищна рада Великобагачанського району Полтавської області заперечень не має (а.с.а.с.38). Ухвалою суду від 02.04.2019 року було проведено підготовче засідання за вищевказаною позовною заявою [PERSON] і судове засідання призначено на 21.05.2019 року (а.с.41). Також, цією ж ухвалою витребувано у Сухомаячківській сільській раді Новосанжарського району Полтавської області копію заповіту від імені [PERSON] , реєстровий номер 45 від 15.07.1999 року (а.с.42); завірена копія даного заповіту надійшла до Великобагачанського районного суду Полтавської області (а.с.50). В засідання сторона позивача та інші учасники справи не з`явилися, від представника позивача адвоката Ситник О.В. до суду надійшла заява про підтримання заявлених позовних вимог та про розгляд справи у її відсутність та у відсутність позивача (а.с.54). Раніше, 22.03.2019 року до суду надійшов лист Великобагачанської селищної ради про визнання позову [PERSON] та розгляд справи у відсутність представника даної селищної ради (а.с.38). Суд вирішив за можливе розгляд справи проводити у відсутність сторін, застосовуючи при цьому положення ст.247 ЦПК України. Відповідач у справі має право визнати позов на будь-якій стадії судового процесу (п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України). За нормою ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по даній справі, давши всім доказам у справі належну оцінку, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області про встановлення факту, який породжує юридичні наслідки та про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні - це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Судом встановлено, що громадянка [PERSON] , 1912 року народження , померла [INFO] , про що Сухомаячківською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 07.09.2004 року (а.с.6). Місцем смерті [PERSON] вказане село Суха Маячка Новосанжарського району Полтавської області. З довідки №422 від 17.12.2018 року, виданої Драбинівською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області вбачається, що [PERSON] - померла [INFO] а/с № 9, вона проживала та була зареєстрована з листопада 1997 року в [ADDRESS] господарстві [PERSON] [INFO] ; вели спільне господарство та жили в однім будинку до дня смерті (а.с.7). З архівного витягу з розпорядження голови Великобагачанської районної державної адміністрації Полтавської області від 15.02.2008 року №60 про надання у власність земельних ділянок вбачається, що надано у власність земельні ділянки громадянам для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в розмірах вказаних в додатках, а відділу земельних ресурсів у Великобагачанському районі забезпечити повернення громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) та забезпечити державну реєстрацію та видачу громадянам державних актів на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в тому числі [PERSON] - загальною площею 1,22 га та 1,27 га в межах ТОВ «Багачанське» на території Великобагачанської селищної ради та Широкодолинської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області (більш-продуктивні землі та менш-продуктивні землі) відповідно (а.с.9). Як вбачається з листа Відділу у Великобагачанському районі Держгеокадастру ГУДГК у Полтавській області від 28.01.2019 року №106/102-19, громадянка [PERSON] згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Великобагачанською районною державною адміністрацією КСП «Багачанське» Великобагачанського району Полтавської області, отримувала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданий по рішенню Великобагачанської районної державної адміністрації №68 від 21.03.1997 року, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів за № 457 від 08.04.1997 року (а.с.9). З архівного витягу з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Багачанське» на ім`я [PERSON] відповідно за № 457 від 08.04.1997 року зареєстровано сертифікат серії [NUMBER] на земельну ділянку розміром 2,65 умовних кадастрових гектари (а.с.10). З інформації Відділу у Великобагачанському районі Держгеокадастру ГУДГК у Полтавській області від 01.02.2019 року №121/102-19 вбачається, що вартість земельної ділянки (паю) станом на 01.02.2019 року розміром 2,65 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала у колективній власності КСП «Багачанське» Великобагачанської селищної ради Полтавської області з урахуванням коефіцієнту індексації грошова оцінка складає 66546,00 грн. (а.с.11). Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З постанови державного нотаріуса Новосанжарської державної нотаріальної контори Уманець М.В. від 29.01.2019 року №127/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що нотаріусом було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), що перебувала в колективному сільськогосподарському підприємстві «Багачанське» Великобагачанського району Полтавської області, відповідно до сертифікату про право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого Великобагачанською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 457 від 08.04.1997 року (а.с.12). З повідомлення державного нотаріуса Новосанжарської державної нотаріальної контори Полтавської області від 13.03.2019 року №356/01-16, а також з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) вбачається, що після померлої [INFO] року [PERSON] - спадкова справа не заводилася (згідно даних алфавітних книг обліку спадкових справ). У зв`язку з викладеним надати суду фотокопію заповіту після померлої [INFO] року [PERSON] немає можливості (а.с.а.с.33-37). При цьому, з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 13.03.2019 року вбачається, що у реєстрі заповітів рахується чинним заповіт від імені [PERSON] , реєстровий номер 45 від 15.07.1999 року, який посвідчений Сухомаячківською сільською радою Новосанжарського району (а.с.34). З завіреної копії заповіту від 15.07.1999 року, посвідченого заступником голови Сухомаячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, зареєстрованого в реєстрі за №45 вбачається, що гр. [PERSON] все своє господарство, майно, грошові заощадження, цінні папери, де б воно не було і з чого б воно не складалося повністю заповіла своїй племінниці [PERSON] (а.с.а.с.50-51). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України). У відповідності до вимог ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 цієї статті). Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З огляду на сукупність досліджених матеріалів справи та довідку №422 від 17.12.2018 року, видану Драбинівською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області вбачається, що [PERSON] прийняла фактично спадщину після смерті [PERSON] , оскільки остання з листопада 1997 року була зареєстрована та проживала разом з [PERSON] в [ADDRESS] , та вони спільно вели господарство. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами), заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. При вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити з положень ЦК, згідно з яким місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подання ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття. Згідно п.1 ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.4 ст.3 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Аналіз даних положень СК України дає підстави дійти до висновку, що положення ст.3 СК України окреслюють загальні ознаки, яким повинен бути зв`язок між фізичними особами для того, щоб вони вважалися сім`єю (спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, взаємні права та обов`язки). При аналізі викладених положень законодавства слід звернути увагу, що судова практика розрізняє поняття «родичі» та «члени сім`ї», останнє поняття застосовується в різних значеннях в залежності від сфери правовідносин. Разом з цим, аналіз п.3 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року №5-рп/99 свідчить про те, що законодавець не встановив вичерпного переліку кола осіб, які належать до кола членів сім`ї наймача, але визначив лише критерії, за якими осіб, не пов`язаних шлюбними або родинними стосунками, віднесено до них. Отже, в контексті аналізу положень ст.3 СК України та проаналізувавши сукупність досліджених доказів у справі з огляду на положення ст.ст.77-80 ЦПК України суд приходить до висновку, що з урахуванням письмових доказів у справі, наданих стороною позивача у справі про те, що [PERSON] на день смерті [INFO] була зареєстрована та проживала з листопада 1997 року за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] , вони вели спільне господарство, вищевказані обставини об`єктивно підтверджують заявлені позовні вимоги позивача, що викладені в п.1 прохальної частини позовної заяви. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Аналогічні положення містяться у ч.1 ст.15 ЦК України та ст.4 ЦПК України. Виходячи зі змісту прохальної частини позовної заяви [PERSON] (позовна вимога), того, що стороною позивача у справі доведено той факт, що вона, [PERSON] , прийняла спадщину після смерті [INFO] [PERSON] шляхом постійного проживання з нею на момент смерті за адресою: с . Суха Маячка Новосанжарського району Полтавської області, наявності в даний час постанови державного нотаріуса Новосанжарської державної нотаріальної контори від 29.01.2019 року про відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії та виходячи зі змісту п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» про те, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та того, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що є підстави для визнання того, що на момент смерті [INFO] року [PERSON] належало право на земельну частку (пай), відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , який був виданий по рішенню Великобагачанської райдержадміністрації №68 від 21.03.1997 року, зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів за № 457 від 08.04.1997 року розміром 2,65 умовних кадастрових гектарів, по КСП «Багачанське», а в порядку спадкування після смерті [PERSON] , є підтрави для визнання за [PERSON] як за спадкоємицею четвертої черги за законом права на вищезазначену земельну частку (пай) в межах заявлених позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved