Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, [PERSON] просить визнати за нею право власності на ? частку квартири [ADDRESS], як майно набуте подружжям за час шлюбу, яке є їхньою спільною сумісною власністю, та визнати за нею право власності на ? частку квартири [ADDRESS], у порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], померлого 20 липня 2011 року, посилаючись на те, що 20 липня 2011 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з квартири [ADDRESS], яке належало померлому на підставі довідки, яка видача члену житлово - будівельного кооперативу «Перемога» про сплату пайового внеску в повному обсязі за зазначену квартиру та протоколу ЖБК «Перемога». Вона є спадкоємцем за законом першої черги на підставі ст. 1261 ЦК України. Спадщину вона прийняла фактично, так як постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою № 297 від 18 травня 2015 року, виданою КП «ЖЕК № 6» та записами про реєстрацію у паспорті. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. При зверненні до нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, тобто вирішити нотаріально питання про спадкування вказаної квартири вона не може через відсутність правовстановлюючого документу та документу про реєстрацію права власності на імя спадкодавця в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно. При зверненні до реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень їй було відмовлено у державній реєстрації спірної квартири, тобто вирішити іншим шляхом це питання теж неможливо. Тобто оформити документи на спадкове майно іншим шляхом, крім звернення до суду неможливо. Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спірна квартира належала на праві спільної власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному, на підставі ст.ст. 15,16 Закону України «Про власність», який діяв до 27.04.2007 року, та в якому вказано, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом. Майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Так, відповідно до ст. 368 ЦК України майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тобто, квартира за адресою: [ADDRESS] належала [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Зараз вона також проживає в цій квартирі та сплачує всі комунальні послуги. Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали повністю з підстав, наведених у позовній заяві, просили позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні вимоги [PERSON] визнала частково, пояснивши, що померлий [PERSON] на підставі ст. 15 Закону України «Про власність» набув право власності на спірну квартиру шляхом сплати у повному обсязі пайвого внеску за квартиру. Тому спірна квартира входить до складу спадкового майна, та позивач може претендувати на неї у порядку спадкування. Проте, оскільки пайовий внесок був сплачений саме померлим [PERSON], позивач не може претендувати на ? частку квартири, як на майно, набуте подружжям за час шлюбу, що є їхньою спільною сумісною власністю. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що вона не претендує на спадщину, що відкрилась після смерті її померлого батька [PERSON] Представник третьої особи КП «ЖЕК №:6» [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що КП «ЖЕК № 6» створено виконавчим комітетом Костянтинівської міської ради для обслуговування житлового фонду будинків житлово-будівельних кооперативів. Будинок № 13 по вул. Громова у м. Костянтинівка, де розташована спірна квартира, належав ЖБК «Перемога» та ще за радянських часів був переданий на обслуговування КП «ЖЕК № 6». В теперішній час ЖБК «Перемога» не існує, відомості щодо нього відсутні у реєстрі юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців. Вся документація, яка стосується ЖБК «Перемога», знаходиться на зберіганні у КП «ЖЕК № 6», який, на підставі наявних документів, надає довідки щодо виплати пайового внеску. На підставі Ордеру на жиле приміщення у будинку ЖБК № 114 від 28 листопада 1988 року [PERSON] з родиною з трьох осіб була надана в користування квартира [ADDRESS]. У 1993 році [PERSON] повністю виплатив пайовий внесок за спірну квартиру, про що дружині померлого була видана відповідна довідка. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 27 квітня 1987 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1У-НО № 477979 від 27 квітня 1987 року (а.с.8). Від даного шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO]. На підставі ордеру № 114 від 28 листопада 1988 року [PERSON], як член ЖБК «Перемога», отримав двокімнатну квартиру [ADDRESS] на сімю з трьох осіб: себе, дружину та дочку (а.с. 53). Згідно довідки КП «ЖЕК №6» № 272 від 05.05.2015 року, який правомочний надавати такі довідки (а.с.68-79), пайовий внесок за спірну квартиру був сплачений в листопаді 1993 року у повному обсязі (а.с.11). Відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України «Про власність» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного, чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно. Відповідно до статей 16, 17 Закону України «Про власність», ст. 22 КЗпШС України (чинних на час виникнення спірних правовідносин) спільною сумісною власністю визнавалось майно, нажите подружжям за час шлюбу ( майно, придбане внаслідок спільної праці членів сімї, чи майно, що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сімї чи членами селянського (фермерського) господарство не передбачене інше, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що обєдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю). В інших випадках спільна власність громадян визнавалась частковою. Якщо розмір часток у такій власності не було визначено й учасники спільної власності при придбанні майна не виходили з рівності їхніх часток, розмір частки кожного з них визначався ступенем його участі працею й коштами у створенні спільної власності. Згідно зі статтею 28 КпШС України в разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, їх частки є рівними. Оскільки [PERSON] повністю вніс пайовий внесок за спірну квартиру у листопаді 1993 року, то останній на підставі ст. 15 Закону України «Про власність» набув право власності на спірну квартиру. Зважаючи на те, що спірна квартира була набута [PERSON] в період шлюбу з [PERSON], вона у відповідності з вимогами ст. 22 КпШС і ст. 16 Закону України «Про власність» являється спільною сумісною власністю подружжя, а відтак позивач має право на її ? частку. Тож, позовній вимоги [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню, за позивачем слід визнати право власності на ? частку квартири [ADDRESS], як на майно набуте подружжям за час шлюбу, яке є їхньою спільною сумісною власністю. 20 липня 2011 року помер чоловік позивача [PERSON] (а.с.9). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частки квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що спадкоємцями за законом померлого [PERSON] є його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] Дочка померлого [PERSON] на час відкриття спадщини із спадкодавцем не проживала (а.с.53), заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подавала, у судовому засіданні заявила, що на спадщину після смерті батька вона не претендує та не заперечує проти того, що спадщина була оформлена її матірю позивачем [PERSON] Позивач [PERSON], як особа, що постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.53), у відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Як вбачається з постанови державного нотаріуса Костянтинівської державної нотаріальної контори Донецької області від 24.06.2015 року, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що за позивачем, як спадкоємцем першої черги за законом після смерті померлого чоловіка [PERSON], також слід визнати право власності на ? частку квартири [ADDRESS], у порядку спадкування. Тож, позов слід задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved