Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

Звертаючись до суду, позивачка [PERSON] в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 01 червня 2021 року, вона, [PERSON] , є новим власником квартири [ADDRESS] . Попереднім власником квартири була відповідачка, [PERSON] , яка після передачі їй квартири обіцяла знітись з реєстраційного обліку. Своїм листом у відповіді на її прохання знятись у добровільному порядку, повідомила, що постійно проживає в Криму, та хворіє, тому приїхати не має можливості. На час її вселення квартира була звільнена від будь-яких речей попереднього власника та членів його сім`ї. Факт реєстрації відповідачки в її квартирі підтверджується довідкою № 001096887 від 02.06.2021 року про склад, сім`ї. Відповідачка на даний час зареєстрована за вищевказаною адресою, хоча фактично, в зазначеній квартирі не проживає. Відповідачка не є членом її сім`ї. На підставі зазначеного позивач просила: визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] , що є підставою для зняття її з реєстраційного обліку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги позивача та обставини якими вони обґрунтовані визнала у повному обсязі. Представник третьої особи - відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без їх участі. Враховуючи вищенаведене у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч. 3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета позову на власний розсуд. Пунктом 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, передбачено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії судового процесу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 01 червня 2021 року [PERSON] на праві власності належить квартира під номером [ADDRESS] (ар.с. 6-7). Факт реєстрації відповідача [PERSON] в квартирі [ADDRESS] підтверджено довідкою з відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради від 22.06.2021 року №19/12202 (ар.с.22) та довідкою № №001096887 про кількість зареєстрованих осіб, наданої ТОВ «Абонент ХХІ» від 02.06.2021 року (ар.с.8). Відповідно до заяви представника за довіреністю [PERSON] - [PERSON] про зняття з реєстрації місця проживання від 24.05.2021 та зазначення підстав відмови до заяви про зняття з реєстрації місця проживання від 24.05.2021, [PERSON] відмовлено у наданні послуги зняття з реєстрації [PERSON] , бо не надані документи, передбачені ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Укрїни», а саме паспорт громадянина України [PERSON] (ар.с.9-11). Відповідно до акту № 185 про не проживання від 04.06.2021 року, затвердженого в.о. директора КП КМР «Добробут» Панасенко Т.В. , за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , фактично не проживає з 2000 року (ар.с. 14). Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений й його здійсненні. Відповідно до статті 163 Житлового кодексу України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім`ї не звільняє їх від виконання обов`язків за договором найму жилого приміщення. Згідно з ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігаються жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно з ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За таких обставин, слід вважати доведеними факти, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, у тому числі факт не проживання відповідача у вказаному житловому будинку з 2000 року. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 64, ч. 3 ст. 156 ЖК України, відповідач не є членом сім`ї позивача. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним судом України в постанові від 05 листопада 2014 року під час розгляду справи № 6-158цс14, право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Отже після переходу права власності на будинок припинилося і право користування будинком відповідача. Право користування квартирою виникло у відповідача як у власника. Після того, як він втратив право власності на квартиру, а право власності набула інша особа, у відповідача відповідно припинилось право користування цією квартирою, але він досі зареєстрований у цій квартирі, що створює для позивача перешкоди у вільному користуванні власністю. Втрата права користування житловим приміщенням колишнього власника є наслідком припинення його права власності на це приміщення (ст. 346 ЦК). Відповідно до ст. 7 Закону від 11 грудня 2003 р. № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі - Закон № 1382-ІV) зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; інших документів, які свідчать про припинення: підстав на право користування житловим приміщенням. Таким чином, як випливає із зазначеної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон № 1382-ІV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК; ст. 405 ЦК). Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 р. (справа № 6-57цс11) За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги заявлені обґрунтовано та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved