Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

Звертаючись до суду позивач на підставі вимог ст.1050, 1054 ЦК України заявляє позовні вимоги до [PERSON], а саме: - стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 17374.08грн. за кредитним договором. В обґрунтування\~заявленого змісту\~позовних вимог,\~позивач вказав,\~відповідно до\~укладеного договору\~№б/н\~від 20.07.2012р.,\~відповідач отримав кредит у сумі 10000грн. у вигляді встановленого кредиту на картковий рахунок. Згідно умов укладеного договору Договір складається з Заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. За вимогами статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушенні зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 21.01.2018р. має заборгованість - 17374.08грн. У звязку з чим позивач заявляє позовні вимоги. \~ \~ \~ \~Відповідач заперечень суду не надав. \~ \~ \~ \~Позивач на позові наполягав, що вказав в заяві наданої суду. \~ \~ \~ \~Судом в межах завалених позовних вимог, на підставі наданих доказів, встановлені наступні факти та обставини: Сторонами було укладено кредитний №б/н від 20.07.2012р. згідно з умовами якого позивач надав кредит у сумі 10000грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Станом на 21.01.2018р. по договору кредиту є заборгованість відповідача перед позивачем, згідно наведеного розрахунку, на загальну суму 17374.08грн., а саме: - 5388.17грн. - заборгованість за кредитом; - 5227.54грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. - 5454.84грн. заборгованість за пенею. Крім того, позивач відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил банківських послуг заявляє про: - 500.00грн. штраф (фіксована частина). - 803.53 штраф (відсоткова складова). В обґрунтування суми заборгованості позивач наводить розрахунок. Дослідив та оцінивши в сукупності докази матеріалів справи суд вважає: За вимогами ст.ст. 11, 13 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обовязків, зокрема, є договори і інші правочини. Особа здійснює цивільні права і обовязки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, і одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 549 ЦК України визначено: Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Порушенням зобов'язання, згідно ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, тобто - неналежне виконання. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правої наслідки, встановлені договором або законом. Крім того, відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язанні якщо він не приступив до його виконання або не виконав його в строк, встановлену договором або Законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. У відповідності до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 1050 ЦК України визначено: якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Отже, між сторонами існують права та обовязку на підставі договору визначені ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати кредитні кошти (кредит) - позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи встановлені обставини згідно наданих доказів, суд вважає, позивач зобов'язання за договором виконав належним чином у вигляді наданого кредитного ліміту платіжної картки відповідачу. Наявна заборгованість за кредитом відповідача свідчить про порушення прав позивача, що визначено ст..610 ЦК України. Таким чином, наявна заборгованість по оплаті передбачених договором платежів свідчить про невиконання відповідачем своїх зобовязань по договору, що дає право вимоги позивача та звернення до суду за захистом своїх прав. У відповідності до договору, позичальник зобов'язаний повертати кредит щомісяця в строки визначені договором, тобто вчиняти дії в межах виконання договірних зобовязань. Проте, позивач, в обґрунтування своєї правової позиції, заявляє вимоги про стягнення неустойки у виді штрафу, в межах забезпечення прав за договором кредиту. Порушення відповідачем, своїх обовязків за договором кредиту, є підставою вимог позивача про стягнення неустойки. Вимогами статті\~12\~ч.3\~ЦПК України\~визначено: Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13\~ч.1\~ЦПК України\~визначено: Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У виконання вимог ст..ст.12, 13 ЦПК України відповідачем не спростовано наданих розрахунок позивача, щодо заборгованості за кредитним договором, а за таких обставин, суд вважає наданий позивачем розрахунок суми заборгованості, відповідає умовам договору. Отже, сукупність досліджених доказів, щодо заборгованості відповідача перед позивачем в межах виконання умов договору, яки свідчать про невиконання умов договору з боку відповідача згідно наданого розрахунку заборгованості відповідача, відповідно до вказаних норм закону є підставою для задоволення вимог.

Outcome: approved