Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , посилаючись на те, що 05 березня 2012 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Під час перебування у шлюбі у сторін народилася дитина - син [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. Сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства між сторонами припинені з січня 2012 року через відмінність поглядів на сімейне життя та обов`язки. На даний час їх шлюб носить формальний характер, примирення між ними за глибоким переконанням позивача неможливе та буде суперечити інтересу подружжя. Спорів щодо поділу спільного майна та визначення місця проживання дитини сторони не мають, після розірвання шлюбу дитина буде проживати з позивачем. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] », а також стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилася. Надала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] , який про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився. 05 жовтня 2020 року від нього надійшла заява, в якій він проти позовних вимог не заперечує та просить розглянути справу без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що 05 березня 2012 року Соледарською міською радою м. Артемівська у Донецькій області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 6 (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Шлюбні відносини між сторонами припинені з січня 2012 року через відмінність поглядів на сімейне життя та обов`язки. Спору з приводу виховання та місця проживання дитини між сторонами немає та після розірвання шлюбу малолітня дитина [PERSON] буде проживати разом з матір`ю [PERSON] . Спору про майно, що перебуває у спільній власності подружжя, між сторонами немає. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Щодо вимог позовної заяви про стягнення з відповідача всіх понесених позивачем судових витрат суд зазначає наступне. Згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., сплачений позивачем при подачі позовної заяви. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В якості доказу витрат на правничу допомогу позивачем до позовної заяви додано товарний чек № б/н від 24 липня 2020 року, виданий адвокатом Ритовим О.М., згідно з яким позивачем сплачено 500 грн. за складання позовної заяви до суду (а.с. 9). Однак, всупереч вимогам ст. 137 ЦПК України, позивачем не надано доказів, що ним укладено договір про надання правничої допомоги, за умовами якого розраховувався розмір витрат на правничу допомогу адвоката, а також не надано відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, зокрема не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 500 грн. у зв`язку з їх недоведеністю. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial