Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

Іванівська сільська ради Межівського району Дніпропетровської області звернулася до Межівського районного суду з позовом до [PERSON], третіх осіб Першотравенської міжрайонної виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та відділу державної виконавчої служби Межівського районного управління юстиції в Дніпропетровській області про відшкодування матеріальних збитків у вигляді страхових внесків, пені та фінансових (штрафних) санкцій. В обґрунтування своїх вимог зазначили, що 11 липня 2000 року [PERSON] була призначена на посаду головного бухгалтера централізованої бухгалтерії Іванівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області на період декретної відпустки згідно розпорядження №17 від 11 липня 2000 року, що підтверджується записом в трудовій книжці за №3. 20 січня 2006 року відповідач [PERSON] була прийнята на посаду головного бухгалтера Іванівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області - постійно на підставі розпорядження за №4-а від 20.01.2006 року - запис № 6 в трудовій книжці . 25 квітня 2006 року [PERSON] була ознайомлена із Інструкцією про свої посадові обов'язки, права та відповідальність, як головного бухгалтера Іванівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області. Ця Інструкція була затверджена сільським головою Іванівської сільської ради 24 квітня 2006 року. 09 травня 2008 року відповідачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та взяла собі прізвище [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб - серія [NUMBER], яке було видане 09 травня 2008 року виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області. У зв'язку із зміною прізвища, 30 травня 2008 року Межівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області їй був виданий паспорт серії [NUMBER], як [PERSON]. 31 березня 2009 року головний бухгалтер [PERSON] була звільнена із займаної посади по п.2 ст. 40 КЗпП України. Постановою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2011 року п.2 ст. 40 КЗпП України змінено на ст. 38 КЗпП України. Згідно п.2, п.7 ст.8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Головний бухгалтер або особа, на яку покладено ведення бухгалтерського обліку підприємства (далі - бухгалтер): забезпечує дотримання на підприємстві встановлених єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку, складання і подання у встановлені строки фінансової звітності; організує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій; бере участь в оформленні матеріалів, пов'язаних з нестачею та відшкодуванням втрат від нестачі, крадіжки і псування активів підприємства; забезпечує перевірку стану бухгалтерського обліку у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах підприємства. Згідно п.1.1 службових обов'язків [PERSON] повинна забезпечити ведення бухгалтерського обліку, дотримуватися єдиних методологічних засад; пунктом 1.4.службових обов'язків головного бухгалтера передбачено вживання всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну. Відповідно до п.п.1.2, 1.5, 1.9, 1.12 службових обов'язків Інструкції «Службові обовязки, права та відповідальність головного бухгалтера Іванівської сільської ради» головний бухгалтер [PERSON] зобов'язана «організовувати контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обьліку всіх господарських опреацій,забезпечувати складання на підставіі даних бухгалтерського обліку фінансової звітності підприємства, нараховувати заробітну плату та здійснювати контроль за ведення касових операцій, раціонально та ефективно використовувати матеріальні та фінансові ресурси». В 2009 році була проведена позапланова перевірка правильності нарахування, перерахування страхових внесків та цільового використання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі ФСС з ТВП) Першотравенською міжрайонною виконавчою дирекцією Дніпропетровського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у зв'язку з ненаданням звіту за 2008 рік та значного перевищення витрат над надходженням за період з 01 жовтня 2004 року по 01 січня 2009 року. Іванівська сільська рада Межівського району Дніпропетровської області зареєстрована як страхувальник в Першотравенській міжрайонній виконавчій дирекції за реєстраційним номером: 120290000255. Перевірка була проведена відповідно п.п. «б» п.15.3. «Інструкції про проведення ревізій та перевірок по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності», затвердженої Постановою Правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 19 вересня 2001 року №38 із змінами і доповненнями, внесеними постановами Правління Фонду. По результатам перевірки 04 березня 2009 року був складений Акт, який [PERSON] не підписала, але була запрошена для ознайомлення та його підпису, про що в Акті зроблено застереження. Відповідно до висновку розділу 8 Акту від 04 березня 2009 року було встановлено, що «За результатами перевірки правильності нарахування, перерахування страхових внесків та цільового використання коштів ФСС з ТВП використано з порушенням 63 676,62 гривень. Ця сума є прямим матеріальним збитком для Іванівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, яка нанесена по вині головного бухгалтера [PERSON] Згідно розділу VІІ ст.30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, обумовленими похованням» за несвоєчасність сплати страхувальником страхових внесків на нього накладається штраф у розмірі 50% суми належних до сплати страхових внесків за весь період, який минув з дня, коли страхувальника було взято на облік. За неповну сплату страхових внесків на страхувальника накладається штраф у розмірі прихованої (заниженої) суми заробітної плати, на яку відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, а в разі повторного порушення - у трикратному розмірі зазначеної суми. За порушення порядку витрачання страхових коштів накладається штраф у розмірі 50% належної до сплати суми страхових внесків. Пеня обраховується виходячи з 120 відсотків облікової ставки НБУ, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки (без урахування штрафів) за весь її строк. За результатами перевірки на Іванівську сільську раду Межівського району Дніпропетровської області було накладено штрафні санкції Рішенням №215/28 від 19 березня 2009 року про застосування та зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відображення у звіті (Ф4-ФСС з ТВП) сум фінансових (штрафних) санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування були нараховані страхові виплати, штрафи та пеня , а саме: - нараховано внесків - 262,57 гривні.; - накладено штраф - 9602,78 гривні; - нараховано пені - 10,44 гривень; - накладено штраф за несвоєчасну сплату страхових внесків 92,54 грн. (185,08 х 50%); - не прийнято до заліку витрат - 63 403,61 гривні; - накладено штрафу 31 701,81 гривня (63 403,61 грн. х 50%); всього - 105 073, 75 грн. Це рішення №215/28 від 19 березня 2009 року було оскаржено до Виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але воно залишено в силі. Не погоджуючись з рішенням виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду з тимчасової втрати працездатності про стягнення страхових внесків, пені та фінансових (штрафних) санкцій у загальній сумі - 105 073 гривні 75 копійок від 19 березня 2009 року Іванівська сільська рада Межівського району Дніпропетровської області подала скаргу на скасування Рішення за №215/28 від 19 березня 2009 року про застосування та зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відображення у звіті (Ф4-ФСС з ТВП) сум фінансових (штрафних) санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності м. Київ, яка була також залишена без задоволення. У зв'язку з тим, що проти колишнього головного бухгалтера [PERSON] була порушена кримінальна справа по ч.2 ст.191, ч.1 ст.366, ч.4 ст.191, ч.2 ст.366 Кримінального Кодексу України, Іванівська сільська рада Межівського району Дніпропетровської області не проводила оплату нарахованих страхових внесків, пені та фінансових (штрафних) санкцій у загальній сумі - 105 073 гривень 75 копійок. Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в 2009 році звернулося з адміністративним позовом до Іванівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області до Дніпропетровського окружного адміністративного суду про стягнення недоїмки, пені та штрафних санкцій. В період розгляду адміністративного позову в Дніпропетровському окружному адміністративному суді за Ухвалою цього суду була проведена повторна перевірка Першотравенською виконавчою дирекцією Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з приводу нарахування сплати страхових внесків, пені та фінансових (штрафних) санкцій за клопотанням Іванівської сільської ради, але сума в 105 073,75 гривні була підтверджена. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 січня 2010 року адміністративний позов було задоволено повністю та стягнуто з Іванівської сільської ради на користь Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (одержувач - Першотравенська виконавча дирекція Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності) заборгованість зі сплати страхових внесків, пені та фінансових (штрафних) санкцій у загальній сумі - 105 073 гривень 75 копійок. Не погоджуючись з даною постановою суду, Іванівська сільська рада Межівського району Дніпропетровської області подала Апеляційну скаргу на постанову Дніпропетровського окружного суду від 18 січня 2010 року до Дніпропетровського Апеляційного Адміністративного суду. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2012 року апеляційна скарга Іванівської сільської ради залишена без задоволення, а постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 січня 2010 року у справі №2а-10187/09/0470 - залишена без змін. 23 січня 2013 року Межівський районний суд Дніпропетровської області оголосив вирок по кримінальній справі по обвинуваченню [PERSON] у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст.366, ч.4 ст.191, ч.2 ст.366 КК України, яким визнав її винною в скоєнні вказаних злочинів, та на підставі п. «в» ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію » від 08 липня 2011 року [PERSON] звільнив від відбування покарання. Стягнуто з [PERSON] на користь Іванівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області - 41 932 гривні 52 копійки, як незаконно нараховані нею грошові кошти у вигляді заробітної плати. Також стягнуто на користь Першотравенської міжрайонної виконавчої дирекції Дніпропетровського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності - 58 435 гривень 88 копійок. Вирок вступив в законну силу. Відповідно до статті 14 Закону України «Про амністію у 2011 році» від 8 липня 2011 року амністія не звільняє від обов'язку відшкодувати заподіяну злочином шкоду, який покладено на винну особу вироком або рішенням суду. Згідно заяви Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Дніпропетровського обласного відділення за №07-08-3513 від 24 липня 2012 року та додатком до цієї заяви - виконавчим листом за №2а-10187/09/0470 від 17 липня 2012 року було відкрито виконавче провадження про стягнення з Іванівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області заборгованості зі сплати страхових внесків, пені та фінансових ( штрафних) санкцій у загальній сумі 105 073,75 гривні. 20 липня 2012 року постановою державного виконавця було відкрито виконавче провадження про стягнення вказаної суми з Іванівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області та стягнення виконавчого збору в сумі 10% від суми стягнення - 10 507,38 гривень. Відповідно до статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 04 листопада 2010 року виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа. Таким чином, по вині головного бухгалтера [PERSON] з Іванівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області стягнуто нанесену заборгованість зі сплати страхових внесків, пені та фінансових(штрафних) санкцій у загальній сумі - 105 073 гривень 75 копійок. Просять суд стягти з [PERSON] матеріальні збитки у вигляді страхових внесків, пені та фінансових(штрафних) санкцій у загальній сумі - 105 073 гривень 75 копійок на користь Іванівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області в повному обсязі; виконавчий збір у розмірі, встановленому постановою державного виконавця Межівського районного відділу юстиції Дніпропетровської області в сумі 10 507,38 гривень; судові витрати в розмірі судового збору в сумі 1 050,74 гривень. Представник позивача в судовому засіданні змінив позовні вимоги, відмовившись в частині стягнення з [PERSON] виконавчого збору у розмірі встановленому постановою державного виконавця Межівського районного відділу юстиції у сумі 10507,38 грн. та в частині зобов'язання відділу державної виконавчої служби Межівського РУЮ зупинити виконавче провадження про стягнення з Іванівської сільської ради Межівського району суми 105 073,75 грн., в іншій частині позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник третьої особи - відділу державної виконавчої служби Межівського районного управління юстиції в Дніпропетровській області згідний зі зміненими позовними вимогами позивача. Представник третьої особи Першотравенської міжрайонної виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву про розгляд справи у їхню відсутність, проти позову не заперечує. Суд, вислухавши думку сторін, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з огляду на наступне. Дійсно, відповідно до записів в трудовій книжці серії [NUMBER] на ім'я [PERSON], яка, згідно запису в паспорті серії [NUMBER], виданого 30 травня 2008 року Межівським РВ ГУВМС України в Дніпропетровській області, укладала шлюб з [PERSON], та має на сьогодні прізвище [PERSON], з 17 липня 2000 року працювала на посаді головного бухгалтера централізованої бухгалтерії Іванівської сільської ради на період декретної відпустки, а з 20 січня 2006 року - на посаді головного бухгалтера Іванівської сільської ради постійно. До службових обов'язків [PERSON], зазначених в «Службових обов'язках, правах та відповідальності головного бухгалтера Іванівської сільської ради», затверджених 24 квітня 2006 року Іванівським сільським головою, відносилися, зокрема: організація контролю за відображення на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій; забезпечення складання на основі даних бухгалтерського обліку фінансової звітності підприємства; здійснення заходів щодо надання повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан, результати діяльності та рух коштів підприємства; здійснення контролю за ведення касових операцій, раціональним та ефективним використанням матеріальних та фінансових ресурсів; нарахування заробітної плати. За порушення законодавства про державну службу та правила внутрішнього розпорядку [PERSON] встановлено, що вона несе цивільну та адміністративну відповідальність. Актом від 04 березня 2009 року Першотравенського міжрайонного Дніпропетровського відділення ФССзТВП та рішенням №215/28 від 19 березня 2009 року виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення ФССзТВП були встановлені порушення з боку Іванівської сільської ради та нарахована у зв'язку з цим сума боргу: нарахування внесків за актами ревізій в сумі 262,57 гривні; нарахована пеня у сумі 10,44 гривень; не прийнято до заліку витрат на суму 63403,61 гривні. У зв'язку з цим накладено штраф у сумі 41 397,13 гривень, що складається з 9602,78 гривень - заниження фонду оплату праці, 92,54 гривні - несвоєчасне перерахування коштів до бюджету; 31 701,81 гривня - за порушення порядку використання коштів фонду. Ст.22 ЦК України, на яку посилається позивач, встановлює, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Ч.1 ст.1166 - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Загальне правило цієї статті встановлює, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі. Якщо мають місце спеціальні підстави, що надають можливість застосовувати до правовідносин положення інших статей § 1 Глави 82 ЦК, треба застосовувати спеціальні норми. Згідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», у випадку виникнення судового спору відповідачем по таким справам є суб'єкт відповідальності, а безпосередній завдавач шкоди - працівник - залучається до участі у справі в якості третьої особи. В подальшому юридична або фізична особа - роботодавець може звернутися з регресним позовом про притягнення винного працівника до матеріальної відповідальності за нормами трудового законодавства. З аналізу чинного законодавства чітко вбачається, що при регресних зобов'язаннях шкодою є витрати, які особа зробила, а не мусить зробити. Ст.1191 ЦК України - особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Ч.1 ст.1351 - розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами З огляду на це вбачається, що шкода у вигляді витрат визначається за фактичними виплатами (переплачена заробітна плата, сплачена неустойка, сплачені фінансові санкції тощо). Ст.132 КЗпП України - за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. П.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» працівники, які не є керівниками підприємства (установи, організації) і структурних підрозділів на підприємстві або їх заступниками, за шкоду, заподіяну зайвими грошовими виплатами, викликаними неналежним виконанням ними трудових обов'язків, несуть матеріальну відповідальність за ч.1 ст.132 КЗпП, крім випадків, для яких ст.134 КЗпП передбачена повна матеріальна відповідальність. П.3 ч.1 ст.134 КЗпП України - відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Стосовно регресних зобов'язань, тобто зобов'язань по відшкодуванню грошових коштів або інших майнових цінностей, сплачених кредитором третій особі з вини боржника, то законодавцем в ч.6 ст.260 ЦК України визначено, що початок перебігу строку позовної давності за регресними вимогами починається з дня виконання основного зобов'язання. Проте в трудових спорах діє спеціальна норма, а саме: ч.3 ст.233 КЗпП України імперативно встановлює, що для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. З огляду на вищевикладене вбачається наступне: - по-перше, шкодою при регресних зобов'язаннях, які розглядаються в цьому спорі є витрати, які особа зробила, а не мусить зробити. Оскільки позивач не сплатив нараховану рішенням №215/28 від 19 березня 2009 року виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення ФССзТВП суму боргу за встановлені порушення з боку Іванівської сільської ради, то вбачається відсутність предмету оскарження у вигляді спричиненої шкоди. - по-друге, моментом виявлення заподіяної працівником шкоди в даному випадку є: а) стосовно діянь, переслідуваних у кримінальному порядку - з моменту набрання чинності обвинувального вироку Межівського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2013 року відносно [PERSON], з якого витікає, що з нарахованих сум боргу за встановлені порушення з боку Іванівської сільської ради у розмірі 105 073,75гривень, з [PERSON] було стягнуто на користь Першотравенської міжрайонної виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 58 435,88 гривень, які є частиною не прийнятих до заліку витрат на суму 63 403,61 гривні. Таким чином, оскільки вироком суду з [PERSON] вже було стягнуто шкоду за діяння, переслідувані у кримінальному порядку, встановлену у розмірі 58 435,88 гривень, то її не можна повторно стягувати з відповідачки, не зважаючи на те, що рік позовної давності, передбачений ч.3 ст.233 КЗпП не минув. б) стосовно діянь, пов'язаних зі шкодою, заподіяною підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків - з моменту її встановлення, тобто з моменту прийняття рішення №215/28 від 19 березня 2009 року виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення ФССзТВП, яке ніким не оскаржувалося і є на сьогоднішній день чинним, як і зазначив Дніпропетровський окружний адміністративний суд в своїй постанові №2а-10187/09/0470 від 18 січня 2010 року, яка набрала законної сили 12 січня 2012 року. Тому вбачається, що стосовно розміру шкоди в сумі 46 637,87 гривень, яка залишилася не стягнутою, і відноситься до діянь, пов'язаних зі шкодою, заподіяною підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, а тому, відповідно до положень ст.132 КЗпП України вона могла би бути стягнута з [PERSON], як з працівника, з вини якого заподіяно шкоду, як матеріальна відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше її середнього місячного заробітку. Але, окрім того, що регресна шкода відсутня, ще й пропущені строки звернення до суду для захисту порушеного права Іванівської сільської ради Дніпропетровської області, встановлені ст.233 КЗпП України, питання про їх поновлення перед судом не ставилося. - по-третє, як зазначила третя особа по справі відділ державної виконавчої служби Межівського районного управління юстиції в Дніпропетровській області, державним виконавцем постанова в порядку ст.28 ЗУ «Про виконавче провадження» про стягнення виконавчого збору не виносилася, тому вимога про стягнення суми виконавчого збору в розмірі 10 507,75 гривень є взагалі безпідставною. Суд, проаналізувавши зазначені вище норми чинного законодавства та надавши належну оцінку доказам по справі, прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed