Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

Зміст позовних вимог. Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , з яким в будинку [ADDRESS] були зареєстровані він та його мати [PERSON] , а його старший брат [PERSON] на той час проживав окремо від них. Оскільки вони не відмовлялися від прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , то вважаються такими, що прийняли спадщину, а його брат [PERSON] спадщину не прийняв після смерті батька. Житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] належав його батькам [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, 14.12.2005 року [PERSON] отримано в нотаріуса свідоцтво про право власності на Ѕ частину у спільному майні подружжя, що складається з житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Після чого матір`ю позивача [PERSON] отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . У вказаному свідоцтві зазначено, що свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину спадкового майна сину [PERSON] ще не видано. Позивач вважає себе таким, що фактично прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] у розмірі ј частини від вказаної частини домоволодіння, а мати - [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, яка також складалася з ј частини цього домоволодіння (тобто по Ѕ частині кожного спадкоємця), інша Ѕ частина даного домоволодіння належить його матері на праві спільної сумісної власності подружжя. Отже, позивачем зазначається, що його матір [PERSON] , після смерті свого чоловіка [PERSON] стала власником лише ѕ частини вказаного домоволодіння, а він фактично прийняв спадщину після смерті свого батька на решту ј частину житлового будинку з господарськими спорудами. [INFO] померла його мати [PERSON] та після її смерті [INFO] він звернувся із заявою до Охтирської міської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. 21.08.2017 року державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Збаражською Н. П. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцями майна [PERSON] є він та його брат [PERSON] , кожен по Ѕ частині майна. Спадщина, на яку видане це свідоцтво складається із житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Нотаріусом вказується, що Ѕ частина цього будинку належить померлій на підставі свідоцтва про право власності, виданого Охтирською міською державною нотаріальною конторою 14.12.2005 року за зареєстрованим номером 1-1141, інша ј частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Охтирською міською державною нотаріальною конторою 14.12.2005 року за реєстраційним номером 1-1142, та ј частина належала чоловіку померлої [PERSON] , який помер [INFO] на підставі договору про надання земельної ділянки у безстрокове користування для будівництва, посвідченого Охтирською державною нотаріальною конторою 02.12.1960 року за зареєстрованим номером 3-4988, спадкоємицею якого була дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. На підставі вказаного свідоцтва державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Збаражською Н. П. 21.08. 2017 року зроблено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №21978720, відповідно до якого його визнано власником Ѕ частини житлового будинку по [ADDRESS] . Позивач вважає, що видане йому свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.08.2017 року містить неправдиві та недостовірні відомості, що порушує його права та інтереси, як спадкоємця, оскільки нотаріусом, який видавав вказане свідоцтво помилково визнано його матір [PERSON] одноособовим спадкоємцем всього спадкового майна, а це Ѕ частина будинковолодіння, яка за життя належала його батьку [PERSON] . Вказана обставина призвела до того, що нотаріусом належна йому частка у будинковолодінні була незаконно зменшена на ј частину. Таким чином, йому фактично належить 5/8 частини спадкового майна: ј частина будинковолодіння, успадкованого після смерті батька [PERSON] та 3/8 частини будинковлодіння, успадкованого після смерті матері [PERSON] . Посилаючись на викладене, позивач просить встановити факт прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] ; визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 21.08.2017 року державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Сумської області Збаражською Н. П. у спадковій справі, номер у спадковому реєстрі 60171727, номер нотаріуса 19/2017, в частині визнання [PERSON] , яка померла [INFO] власником майна ј частини житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яка раніше належала її чоловіку [PERSON] , який помер [INFO] , як спадкоємиці, яка прийняла спадщину, але фактично не оформила своїх спадкових прав; визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] на ј частину житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , через що змінити загальний розмір частки позивача у нерухомому майні, яке складається з житлового будинку: жила площа - 44, 9 кв.м, загальна - 76, 0 кв. м, літера «А-1ж» на плані з господарськими та побутовими спорудами: прибудова «а», прибудова «а1» прибудова «а2», ганок «а3», сарай «Б», погріб «б», убиральня -«В», гараж «Г», огорожа «1, 2, колодязь №4, розташованого за адресою [ADDRESS] , визначивши її у розмірі -5/8 частини. Процесуальні дії у справі. 04.10.2019 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження на 12.11.2019 року з викликом сторін. Крім цього, відповідачці встановлено строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 12.11.2019 року протокольною ухвалою суду підготовче судове засідання відкладено на 27.11.2019 року через неявку відповідачки, від якої відсутні відомості про отримання судової повістки. 27.11.2019 року підготовче судове засідання в зв`язку з відсутністю відомостей про вручення судової повістки відповідачу відкладено на 26.12. 2019 року. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 26.12.2019 року закрито підготовче провадження по даній справі, призначено справу до розгляду на 04.02. 2020 року. 04.02. 2020 року оголошено перерву до 19.02. 2020 року для подання додаткових матеріалів, 19.02.2020 року представник позивача надав у справу копію нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 12.02.2020 року, якою остання засвідчила, що на спадкове майно не претендує після смерті [PERSON] , закінчено з`ясування обставин справи, оголошено перерву до 26.02. 2020 року, сторони не з`явилися, оголошено перерву до 27.02.2020 року. Від відповідачки [PERSON] 12.11.2019 року надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що позовні вимоги нею не визнаються, [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина за законом на Ѕ частину спадкового майна за адресою: [ADDRESS] , свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця було видано його дружині [PERSON] . Після смерті [PERSON] 21.08.2017 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на двох синів позивача та [PERSON] кожному по Ѕ частині майна за адресою : [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] , який був спадкоємцем частини майна після смерті матері [PERSON] . Після смерті чоловіка вона є спадкоємцем першої черги. Позивач в шестимісячний строк після смерті батька не подавав до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, фактично не вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач в будинку на час відкриття спадщини не проживав, проживав разом із сім`єю за іншою адресою: [ADDRESS] , що підтверджується квитанціями за комунальні послуги на позивача від 03.04. 2002 року та 04.06. 2002 року (на день смерті [PERSON] ), в спірному будинку постійно проживала тільки [PERSON] , яка підтримувала будинок в належному технічному стані. Крім цього, [PERSON] одноособово несла по ньому відповідні витрати, а саме сплачувала за комунальні послуги та мала особовий рахунок на своє ім`я відповідно до квитанцій. Позивач спільним побутом з [PERSON] та [PERSON] пов`язаний не був та не надав підтверджуючих на це доказів, на день смерті [PERSON] та [PERSON] був відсутній, участі в похованні батьків не брав. Позивач не надав доказів про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті спадкодавця [PERSON] . В судовому засіданні 04.02.2020 року позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Надана 20.11.2019 року відповідь на відзив повністю узгоджується з доводами позовної заяви. В подальшому представник позивача подав заяву про розгляд справи у їх відсутність. Відповідачка, будучи повідомленою про розгляд справи в установленому законом порядку, про що в справі маються підтверджуючі документи, в судове засідання не з`явилась, будь - яких заяв від неї не надійшло. За таких обставин суд вважає можливим розгляд справи проводити у її відсутність на підставі наявних у справі матеріалів. Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду. Як встановлено судом [PERSON] , 1937 року народження та [PERSON] , 1939 року народження перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.11), що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 09.02.1958 року. Як вбачається з матеріалів інвентарної справи, ретельно дослідженої судом у судовому засіданні, на підставі рішення виконавчого комітету міської ради депутатів трудящих від 27.10.1960 року між відділом комунального господарства виконкому Охтирської міської ради в особі завміськкомгоспу [PERSON] та [PERSON] 22.11.1960 року укладено договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, зареєстрований Охтирською нотконторою 02.12.1960 року, номер реєстру 304929, відповідно до умов якого [PERSON] отримав під забудову одноповерхового, двокімнатного житлового будинку, житловою площею 28,86 кв.м. земельну ділянку по [ADDRESS] загальною площею 600 кв.м. (а.і.с.8-11). Від спільного життя у подружжя народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.10, 91), що підтверджується матеріалами справи (а. с.10, 91, 107). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Охтирського міського управління юстиції Сумської області від 30.04.2002 року (а.с.11). Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається із Ѕ частини житлового будинку та господарських будівель розташованих за адресою: [ADDRESS] , оскільки вказаний житловий будинок було збудовано ним за час шлюбу з [PERSON] , право власності на який набуто подружжям у рівних частках. На час відкриття спадщини станом на 29.04. 2002 року разом зі спадкодавцем були прописані його дружина [PERSON] та син [PERSON] , що підтверджується відомостями з будинкової книги, яка ретельно досліджена в оригіналі в судовому засіданні (а.с.102-108). Факт реєстрації [PERSON] зі спадкодавцем також підтверджується відповідною довідкою відділу з питань державної реєстрації Охтирської міської ради від 25.09.2019 року, з якої вбачається, що в період з 16.01.1987 по 23.03.2005 року [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] , а з 23.03.2005 року останній зареєструвався за адресою [ADDRESS] (а. с. 29, 23). Наведене дає суду підстави вважати, що лише вказані два спадкоємці прийняли спадщину після смерті [PERSON] у відповідності до положень діючого на той час законодавства. Інші спадкоємці син [PERSON] та дочка [PERSON] спадщину після смерті батька не прийняли, із відповідними заявами до нотаріуса не звертались. 14.12.2005 року держнотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Кобзар Н.П. видано свідоцтво [PERSON] про право власності на Ѕ частку в спільному майні подружжя, яке складається з жилого будинку з господарчими спорудами по [ADDRESS] , розташованого на приватизованій земельній ділянці, а саме: один одноповерховий житловий будинок з прибудовами та ганком, жилою площею 44,9 кв.м., зазначений під літерою А.-1Ж, а,а1,а2,а3 та побутові споруди: сарай-Б, погріб-пг, вбиральня-В, гараж-Г, огорожа-№1,2,3, колодязь №4, належного померлому на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки, посвідченого Охтирською держнотконторою 02.12.1960 року та зареєстрованого в Охтирському БТІ за № 7057 (а.с. 13). 14.12.2005 року державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Кобзар Н.П. [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] на спадкове майно, яке складається з 1/2 частини жилого будинку з господарчими спорудами по [ADDRESS] , розташованого на приватизованій земельній ділянці, а саме: один одноповерховий житловий будинок з прибудовами та ганком, жилою площею 44,9 кв.м., зазначений під літерою А.-1Ж, а,а1,а2,а3 та побутові споруди: сарай-Б, погріб-пг, вбиральня-В, гараж-Г, огорожа-№1,2,3, колодязь №4, належного померлому на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки. При цьому у свідоцтві зазначено про те, що [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину спадкового майна ще не видавалося (а.с. 12). 21.12.2005 року [PERSON] зареєструвала право власності на Ѕ частину одноповерхового ( з чотирьох кімнат) житлового будинку по [ADDRESS] (а.с.14), а також їй за законом належить ј частина вказаного будинку зі спадкового майна після смерті її чоловіка - [PERSON] , а інша ј частина житлового будинку у спадковому майні належить за законом позивачу, хоч свідоцтво про право на спадщину за законом на той час йому не видавалось, так як частки двох спадкоємців у спадковому майні, що складається із Ѕ частини житлового будинку за вищевказаною адресою є рівними (тобто по ј за кожним). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим Охтирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із ѕ частини належного їй житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (Ѕ частина якого належала померлій на праві власності у спільному майні подружжя та ј частина успадкована після смерті чоловіка [PERSON] ) (а.с. 9). Після смерті [PERSON] спадщину прийняли два спадкоємці (діти): [PERSON] та [PERSON] . 21.08.2017 року державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Сумської області Збаражською Н.П. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого син померлої [INFO] [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] успадкував Ѕ частину майна у виді житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці Охтирської міської ради, на якій знаходиться: житловий будинок жилою площею 44,9 кв.м., загальною площею 76,0 кв.м., зазначений під літерою «А-1ж» та побутові будівлі і споруди: прибудова а, прибудова а1, прибудова а2, ганок а3, сарай Б, погріб б, убиральня В, гараж Г, огорожа №1,2, колодязь №4. Спадкоємцем іншої Ѕ частини зазначеного у свідоцтві спадкового майна є син померлої [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). У своїх доводах позивач посилається на те, що у виданому йому свідоцтві про право на спадщину за законом від 21.08.2017 року помилково було визначено його матір [PERSON] одноособовим спадкоємцем всього спадкового майна, що становить Ѕ частину будинковолодіння, яка за життя належала його батькові [PERSON] , у зв`язку з чим належна йому до спадкування частка у будинковолодінні була незаконно зменшена на ј частину. Допущення такої неточності вважає пов`язаним з тим, що він не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, хоча був зареєстрований у спірному будинку, а отже є таким, що прийняв спадщину. Позивач стверджує, що він успадкував ј частину будинковолодіння після смерті батька та половину від ѕ частини після смерті матері, що становить 3/8 частини, а всього таким чином йому належить 5/8 частини у вказаному домоволодінні. Суд вважає такі доводи позивача обґрунтованими, виходячи з наступного. Згідно роз`яснень п.п.1,23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Судом встановлено, що заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, отже в даному випадку має місце спадкування за законом. Згідно ст. 527 Цивільного кодексу Української РСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. За ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно норм ст.ст. 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У пункті 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14.06.1994 року, чинної на час виникнення спірних правовідносин, зазначено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Судом встановлено, що позивач разом зі своєю матір`ю [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований та фактично проживав за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується його паспортними даними про реєстрацію місця проживання та даними будинкової книги, з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] з 16.01.1987 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , 23.03.2005 року знятий з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Таким чином, у відповідності до норм цивільного законодавства, чинного на час виникнення спірних правовідносин, [PERSON] є таким, що прийняв спадщину фактично у розмірі ј частини спадкового майна, яке належало його батьку за життя. Іншу ј частину спадкового майна прийняла його мати як дружина померлого [PERSON] . Доводи відповідачки, викладені в відзиві про те, що на час смерті батька [PERSON] та матері [PERSON] . [PERSON] був відсутній та у похованні батьків участі не приймав, в обґрунтування чого надала квитанції про сплату за комунальні платежі на [PERSON] та [PERSON] (а.с.52а-53), суд не бере до уваги з вищевикладених підстав, оскільки [PERSON] був прописаний разом із спадкодавцем у вказаний період, а після смерті матері в шестимісячний строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Крім того, як встановлено судом, інші спадкоємці (діти померлого) брат позивача - [PERSON] та сестра [PERSON] ) на час відкриття спадщини після смерті їх батька [PERSON] не проживали разом зі спадкодавцем та не зверталися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Враховуючи наведені фактичні обставини, суд не вбачає підстав для встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] у судовому порядку, оскільки це підтверджується будинковою книгою та довідкою про реєстрацію позивача за адресою спадкодавця на час відкриття спадщини, що є підставою для нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину. Про прийняття спадщини зазначається нотаріусом у свідоцтві про право на спадщину за законом від 14.12.2005 року (а.с.12). В цій частині відсутня нотаріальна відмова позивачу, а отже його право не порушене, тому така вимога не підлягає задоволенню. Як зазначалося вище, [PERSON] померла [INFO] у м. Охтирка Сумської області. Після її смерті спадщину прийняли два спадкоємці [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9, 15). В даному випадку спірні правовідносини підлягають врегулюванню нормами Цивільного кодексу України щодо спадкування. Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України. Враховуючи, що від імені [PERSON] , яка померла [INFO] заповіт не посвідчувався, право на спадкування у спадкоємців виникає за законом. Як визначено ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у томі числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ст. 1267 ЦК України). Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З матеріалів справи вбачається, що позивач 21.08.2017 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] на Ѕ частину спадкового майна та спадкоємцем є також син [PERSON] на Ѕ частину спадкового майна. Оскільки, [PERSON] помер [INFO] , спадщину прийняла після його смерті дружина, яка є відповідачем у справі. При цьому нотаріус вказує, що спадщина, на яку видане свідоцтво складається із житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за адресою [ADDRESS] на земельній ділянці Охтирської міської ради, Ѕ частина якого належала померлій на підставі свідоцтва про право власності, виданого 14.12.2005 року Охтирською міською держнотконторою за реєстровим № 1-1141, а ј частина на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Охтирською міською держнотконторою за реєстровим № 1-1142. У цьому ж свідоцтві нотаріус невірно вказує про розмір часток спадкодавця у будинку, які належали [PERSON] , а саме далі невірно вказує, що ще ј частина належала чоловіку померлої [PERSON] , який помер [INFO] на підставі договору про надання земельної ділянки у безстрокове користування для будівництва, посвідченого Охтирською держнотконторою 02.12.1960 року за реєстровим номером 3-4988 спадкоємицею якого була дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав (а.с.15). Дочка спадкодавців [PERSON] , яка проживає в м. Петропавлівськ-Камчатський Російської Федерації на спадщину не претендує, з відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася, про що в справу надав позивач копію нотаріально посвідченої заяви (а.с.90). Як зазначалося судом вище спадкове майно після смерті [PERSON] складається із Ѕ частини в будинку з господарськими спорудами за адресою [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності та ј частина цього майна на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, а інша ј частина у вказаному майні належить як спадкоємцю за законом після смерті батька [PERSON] - [PERSON] , який прийняв спадщину, але свідоцтво не отримував, про що і зазначала нотаріус у свідоцтві про право на спадщину за законом від 14.12.2005 року, яке видавалося [PERSON] (а.с.12). Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Згідно з роз`яснень, викладених у п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним лише за рішенням суду. Відповідно до положень ч. 3 ст.12 та ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5ст. 81 ЦПК України). Відповідно до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог. Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що оспорюване позивачем свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.08.2017 року було видане [PERSON] на Ѕ частину майна [PERSON] , яка померла [INFO] та яке належало їй за життя, а саме: Ѕ частина належного їй майна на підставі свідоцтва про право власності від 14.12.2005 року та ј частина на підставі свідоцтва про право на спадщину від 14.12.2005 року після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Разом з тим, у свідоцтві невірно вказано частку позивача, зменшено розмір його частки у спадковому майні, чим порушуються права позивача, оскільки після смерті [PERSON] фактично відкрилася спадщина на ѕ частини домоволодіння по [ADDRESS] : Ѕ частина, яка належала померлій на праві власності у спільному майні подружжя та ј частина на праві спадкування після смерті чоловіка. Таким чином, до спадкування позивачем підлягає Ѕ частина спадкового майна з ѕ майна, яке належало його матері [PERSON] , що становить 3/8 частини спадкового майна, а іншу ј частину позивач успадкував після смерті батька, а всього 5/8 частини у будинку. У зв`язку з чим, свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.08.2017 року, посвідчене державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Сумської області та зареєстроване в реєстрі за №1995 на житловий будинок з побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] , необхідно визнати частково недійсним, в частині визначення частки у справі на спадкове майно, тому в цій частині позов підлягає задоволенню. Крім того, позивачем заявлено вимогу про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] на ј частину житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, через що змінити загальний розмір його частки у нерухомому майні, визначивши її у розмірі 5/8 частин. Однак, суд не знаходить підстав для задоволення позову в цій частині. За змістом ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту прав особи. Ефективний захист прав спадкоємця можливий лише за умови, коли разом із поновленням його порушених прав не порушуються права інших спадкоємців. Згідно з ч. 2 ст. 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. За приписами ч. 3 ст. 263 ЦПК України судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Висновок суду. Таким чином, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, виходячи з принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.08.2017 року зареєстроване в реєстрі за №1995 на житловий будинок з побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] , необхідно визнати частково недійсним, в частині визначення частки у справі на спадкове майно з вищевикладених підстав. Вирішуючи позов в межах заявлених вимог, суд вважає, що передчасна вимога позивача про визнання за ним права власності в порядку спадкування на 5/8 частин житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , так як його право належним чином відновлено, скасувавши свідоцтво про право на спадщину за законом, а він вважається таким, що прийняв спадщину після смерті батька, тому вказане рішення є підставою для звернення до нотаріуса для оформлення у нотаріуса нового свідоцтва, що буде підставою для реєстрації права власності на спадкове майно, тобто в цій частині право позивача не порушене. Тому в іншій частині позовних вимог необхідно відмовити. Щодо судових витрат. По справі маються судові витрати, а саме позивачем сплачено судовий збір за позовну вимогу майнового характеру та немайнового характеру по 768, 40 грн. за кожну, та за встановлення факту, що має юридичне значення в сумі 384, 20 грн., а всього 1921 грн. Крім того, позивачем понесено витрати за професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн., у підтвердження чого позивачем надано акт про надання юридичних послуг №26/12/19 від 26.12. 2019 року та квитанцію до нього №26/12 про сплату 6000 грн. за юридичні послуги та договір про надання правової допомоги №24/09/19 (а. с. 96-97).

Outcome: partial