Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Згідно позову, позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Разом з нею в квартирі зареєстрований її племінник - [PERSON], 1961 року народження. З 28 листопада 2006 року (з моменту реєстрації) відповідач в квартирі не мешкає, його особисті речі в квартирі відсутні, житлово-комунальні послуги він не сплачує. Реєстрація відповідача в квартирі без фактичного проживання обмежує права позивача на вільне розпорядження своєю власністю. Позивачка вважає, що відповідач є таким, що втратив право проживання у вказаній квартирі, про що просить суд ухвалити відповідне рішення. Позивачка [PERSON] належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилась. Надала суду письмову заяву, згідно якої підтримала заявлені позовні вимоги та доводи позовної заяви, на яких вони ґрунтуються. Просить розглянути справу за її відсутності. Третя особа КП «Керуюча компанія Будьоннівського району м. Донецька», належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, в судове засідання представника не направила. Надала суду письмову заяву, за якою просить справу розглянути без участі свого представника. За ухвалою суду справа розглянута за відсутності представника третьої особи. Відповідач [PERSON], належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи в порядку ч. 1 ст. 77 ЦПК України, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. За ухвалою суду розгляд справи проведений за відсутності сторін та третьої особи в порядку ст. 224 ЦПК України заочно за наявних в справі доказів. На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини: До матеріалів справи долучена копія свідоцтва, про право власності на квартиру № 9669 від 02 червня 1994 року (а.с. 5), за яким [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. З довідки КП «Керуюча компанія Будьоннівського району м. Донецька» від 24 лютого 2014 року вбачається, що в квартирі за вищевказаною адресою зареєстровані [PERSON] та [PERSON] з 28 листопада 2006 року (а.с. 8). Згідно копії акту обстеження житлово-будівельних і матеріальних умов проживання, складеним комітетом мікрорайону «Шахтарський» Будьоннівського району м. Донецька 19 лютого 2014 року (а.с. 9), відповідач з листопада 2006 року за зазначеною адресою не мешкає. Позивачкою визнаний той факт, що відповідач був зареєстрований в квартирі у якості члена її сім'ї. Сторонами не оспорюється той факт, що на цей час вони не є членами сім'ї. Дослідженими доказами не встановлена наявність будь яких угод між сторонами щодо умов, порядку та строків користування житлом. Відповідачем не оспорений той факт, що його особисті речі в квартирі відсутні, комунальні послуги він не сплачує. Так само, відповідачем не надані докази на підтвердження того факту, що позивачка або будь які інші особи чинять або чинили йому перешкоди у користуванні квартирою. Дослідженими в судовому засіданні доказами інші поважні причини відсутності відповідача за місцем реєстрації не встановлені. Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить за наступного: Згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як зазначено у ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Згідно ч. 1 ст. 3 Житлового кодексу, житлові відносини в Українській РСР регулюються Основами житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік та виданими відповідно до них іншими актами житлового законодавства Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами житлового законодавства Української РСР. За ст. 150 цього ж Кодексу, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Таким чином, позивачка як власник квартири згідно ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 383 ЦК України, ст. 150 Житлового кодексу має право володіти, користуватися та розпоряджатися квартирою на власний розсуд, використовувати її для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Таке право позивачки згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України є непорушним і вона не може бути протиправно його позбавлена або обмежена у його здійсненні. Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач [PERSON] на час розгляду справи в суді не є членом сім'ї позивачки, договір найму квартири між сторонами не укладався. Відповідач з власної волі без поважних причин не проживає за місцем реєстрації в належній позивачці на праві власності квартирі більше одного року. Наведене свідчить про те, що протягом більш ніж одного року відповідач забезпечує свою потребу в житлі за допомогою іншого жилого приміщення, ніж те, в якому він зареєстрований. Наявність домовленостей між власником житла та відповідачем щодо збереження за ним права на користування квартирою протягом цього строку в судовому засіданні не встановлена. За наведених обставин, відповідач на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України втратив право користування жилим приміщенням і позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved