Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

З позовом до суду звернувся позивач, який вказав, що згідно з договором позики від 29 вересня 2011 року відповідачі отримали від позивача грошову суму у розмірі 17360 гривень із кінцевим строком повернення до 29 березня 2012 року. До теперішнього часу відповідачі грошей позивачу не повернули, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з останніх солідарно на його користь суму боргу за договором позики від 29 вересня 2011 року у розмірі 17360 гривень. Також позивач просить суд поновити йому строк позовної давності, який сплинув 29 березня 2015 року, оскільки він не мав реальної можливості своєчасно звернутися до суду з позовом ,оскільки на дату спливу строку позовної давності знаходився в зоні АТО, звідки виїхав лише 11 вересня 2015 року. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи було подано оголошення до засобів масової інформації. Враховуючи неявку у судове засідання відповідачів, з метою дотримання встановлених законодавством строків розгляду судом справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Ч. 1 ст. 261 ЦК України вказує, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому, згідно ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропуску строку позовної давності порушене право підлягає захисту. Позивач, як на причину поважності пропуску строку, посилається на те, що не мав реальної можливості своєчасно звернутися до суду з позовом, оскільки на дату спливу строку позовної давності знаходився з зоні проведення АТО, звідки виїхав лише 11 вересня 2015 року. Вказані обставини підтверджуються довідкою від 16 вересня 2015 року № 917009110, згідно якої позивача взято на облік як особу, переміщену з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, тільки 11 вересня 2015 року (а.с.2). Таким чином, суд знаходить поважними причини пропуску позивачем строку позовної давності, у зв'язку з чим вважає за необхідне його поновити. Згідно з наданих доказів - копії договору позики від 29 вересня 2011 року, відповідачі отримали від позивача в борг 17360 гривень з кінцевим строком повернення грошових коштів 29 березня 2012 року. У встановлений для виконання зобов'язання строк відповідачі борг позивачу до теперішнього часу не повернули. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Згідно із вимогами ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторони (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Позивач та відповідачі знаходилися у зобов'язальних відносинах, так як позивачем відповідачам було надано у борг грошові кошти, які відповідачі зобов'язалися повернути у визначений в договорі позики строк, чого до теперішнього часу не виконали. Таким чином, позивач має право вимагати повернення боргу за договором позики у судовому порядку. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави у відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 11, 256, 257, 261, 267, 509, 526, 610, 625 ЦК України,

Outcome: approved