Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

З позову [PERSON] вбачається, що вона є власником житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою с. Матяшівка Великобагачанського району Полтавської області по вулиці Лісова (бувша Леніна) №21 згідно договору купівлі-продажу від 13.02.2015 року, укладеного між нею, [PERSON] та [PERSON] В пункті 4 цього договору вказано, що на момент оформлення даного договору в житловому будинку зареєстрована [PERSON], [INFO], яка була зобовязана знятися з реєстраційного обліку ще до 01.04.2015 року. Дана особа не проживала в цьому житловому будинку після купівлі-продажу цього будинку і не проживає на даний час, будинку не утримує, комунальних платежів не сплачує. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач вважає, що [PERSON] втратила право користування вищевказаним житловим приміщенням, яке належить їй ([PERSON]В.) на праві приватної власності і продовжує залишатися зареєстрованою в її домоволодінні, що порушує її права власника вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями. З огляду на вищевикладене, просила суд визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: село Матяшівка Великобагачанського району Полтавської області, вулиця Лісова (колишня Леніна), будинок №21 (а.с.2). Ухвалою суду від 07.02.2018 року за вищевказаним цивільним позовом [PERSON] було відкрите цивільне провадження і по справі призначено підготовче засідання. 13.03.2018 року по даній справі проведено підготовче засідання і призначено судовий розгляд по суті справи (а.с.45). В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, в своїх поясненнях посилалися на обставини, що викладені в позові та просили їх задовольнити. Відповідач у справі [PERSON] в підготовче засідання, а також в судове засідання 24.04.2018 року не зявилася, як вбачається з поштової кореспонденції, за місцем своєї реєстрації с. Матяшівка, вулиця Лісова, 16 (згідно даних паспорта [PERSON]С.), а згідно даних обліку Матяшівської сільської ради Великобагачанського району (вулиця Лісова 21 с. Матяшівка Великобагачанського району, оскільки будинку №16 в с. Матяшівка не має), [PERSON] не проживає (а.с.а.с.29-30,41-42;54-55,68-69); відзив на позов у розумінні ст.ст.178,191 ЦПК України даний відповідач суду не подавала. Згідно положень п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вона вважається такою, що сповіщена про день і час судового розгялду. Також, про судове засідання по розгляду справи по суті 24.04.2018 року відповідач [PERSON] повідомлялася в порядку ч.9 ст.128 ЦПК України шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.66). Представник третьої особи у справі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Матяшівська сільська рада Великобагачанського району в судове засідання не зявився, від даної сільської ради до суду надійшов лист про не заперечення щодо задоволення позовних вимог та про розгляд справи у відсутність їх представника (а.с.а.с.57,67). Суд, заслухавши пояснення та доводи позивача [PERSON], її представника адвоката [PERSON], вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Матяшівська сільська рада Великобагачанського району Полтавської області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (обєкт), щодо якої виник спір. Судом встановлено, що позивач у справі [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по вулиці Лісова (колишня Леніна) №21 в с. Матяшівка Великобагачанського району Полтавської області. Право приватної власності [PERSON] на вказане домоволодіння посвідчується договором купівлі-продажу житлового будинку від 13.02.2015 року, реєстровий номер 310, що був укладений між нею, [PERSON] (покупцем) та [PERSON] (продавцем) та посвідчений приватним нотаріусом Великобагачанського районного нотаріального округу [PERSON] (а.с.а.с.8-9). Це ж підтверджується і Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вулиці Лісова (колишня Леніна) №21 в с. Матяшівка Великобагачанського району Полтавської області (а.с.10). Як вбачається п.1 даного договору купівлі-продажу житлового будинку, попереднім власником вищевказаного житлового будинку був громадянин [PERSON] (а.с.а.с.8-9). З довідки Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області №18 від 12.01.2018 року вбачається, що [PERSON] та її чоловік [PERSON] проживають в [INFO] без реєстрації (а.с.6). З довідки Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області №478 від 20.11.2017 року вбачається, що житловий будинок, в якому проживає [PERSON] знаходиться на адресою вулиця Лісова (колишня Леніна), 21 в с. Матяшівка Великобагачанського району Полтавської області (вулиця Леніна була перейменована на вулиці Лісова згідно розпорядження №1 від 12.02.2016 року) (а.с.4). Як слідує зі змісту довідки Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області №17 від 12.01.2018 року, [PERSON], [INFO] зареєстрована в [INFO]; з березня 2013 року по даний час [PERSON] за даною адресою не проживає (а.с.5). Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З уточнюючого листа Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області №38/02-22 від 02.02.2018 року вбачається, що [PERSON], [INFO] зареєстрована в [INFO] (колишня Леніна), 16 Великобагачанського району Полтавської області згідно даних її паспорта; про те, згідно даних Матяшівської сільської ради адреса реєстрації [PERSON], [INFO] с. Матяшівка, вулиця Лісова, 21 Великобагачанського району Полтавської області; житлового будинку за адресою вулиця Лісова, 16 по сільській раді не має (а.с.28). З акту комісії від 12.01.2018 року у складі депутата Матяшівської сільської ради Великобагачанського району [PERSON] та громадян-сусідів [PERSON] та [PERSON], який затверджений сільським головою Матяшівської сільської ради [PERSON] вбачається, що цього числа дана комісія провела обстеження сімї [PERSON], яка проживає в [INFO] та виявили, що [PERSON] Сергіїінв, [INFO] дійсно зареєстрована [INFO], з березня 2013 року по даний час [PERSON] за даною адресою не проживає довготривалий час (а.с.7). З аналізу п.4 договору купівлі-продажу житлового будинку від 13.02.2015 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], реєстровий номер 310 вбачається, що продавець свідчить, що даний житловий будинок з господарськими будівлями, який відчужується, не знаходиться в спільній сумісній власності; внаслідок продажу даного будинку не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб; також вказується, що [PERSON], [INFO], яка зареєстрована у даному житловому будинку, зобовязана знятися з реєстраційного обліку до 01.04.2015 року, при цьому, інших осіб, зареєстрованих та таких, що мають право користування, не має (а.с.8 зворот). У відповідності до ст.41 Конституції України\~ кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно\~ст.316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За\~ст.317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч.1\~ст.319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч.1\~ст.381 ЦК України\~власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. За ч.2\~ст.386 ЦК України\~власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За\~ст.270 ЦК України\~фізична особа, серед іншого, має право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на недоторканість житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування. У відповідності до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Місце перебування це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає менше шести місяців на рік. Реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Згідно норм ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України громадянин, які мають у приватній власності будинок і користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати та укладати інші не заборонені законом угоди. При цьому, обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Обєктом права власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України). Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина друга цієї статті визначає способи захист цивільних прав та інтересів. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, а також з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним в будинку, що йому належить, користуються жилими приміщеннями в обсязі визначеному відповідно до угоди з власником. Разом з цим, згідно норм ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України громадянин, які мають у приватній власності будинок (квартиру) і користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати та укладати інші не заборонені законом угоди. При цьому, обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Обєктом права власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України). У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року , першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплені принципи непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Системний аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сімї власника будинку користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Із зазначеного слід дійти висновку, що виникнення права членів сімї власника будинку на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сімї на користування цим будинком. Отже, права членів сімї власника будинку на обєкт власності є похідними від прав самого власника. У звязку з цим суд вважає, що передбачаючи право власника житлового будинку (або квартири) на відчуження цих обєктів (укладення договору купівлі-продажу житлового будинку між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON], що відбулося в даному конкретному випадку), закон не передбачив при цьому перехід прав і обовязків попереднього власника в частині збереження права користування житлом (житлового сервітуту) членів сімї колишнього власника у випадку зміни власника будинку (на відміну від договору найму (оренди) житла ст.ст.810,814 ЦК України). При цьому, [PERSON], яка була зобовязана знятися з реєстраційного обліку у житловому будинку (п.4 договору купівлі-продажу від 13.02.2015 року), що став обєктом купівлі-продажу, не виконала свого обовязку з на даний час не знялася з відповідного реєстраційного обліку по вищевказаному житловому будинку. При цьому, зазначені висновки не суперечать нормам ст.47 Конституції України, ст.9 ЖК України та ст.311 ЦК України, враховуючи, що право на житло (користування ним, усунення перешкод у користуванні ним) підлягає захисту лише у випадку порушення прав особи. Верховний Суд України у своїй постанові від 05.11.2014 року висловив правову позицію про те, що аналіз статей 383,391,405 ЦК України та статті 156 ЖК дає підстави для висновку про те, що право членів сімї власника будинку користуватися цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сімї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сімї. Таку ж позицію висловив Верховний Суд України у своїй постанові від 15.05.2017 року у справі №734/387/15-ц. Суд приймає до уваги акт комісії від 12.01.2018 року про те, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації (згідно даних Матяшівської сільської ради) в житловому будинку №21 по вул. Лісова в селі Матяшівка Великобагачанського району Полтавської області, оскільки даний акт підписаний всіма членами комісії та затверджений уповноваженою посадовою особою сільським головою Матяшівської сільської ради [PERSON], його зміст узгоджується з дослідженими матеріалами справи і ними не спростовується. Отже, виходячи з вищевикладеного та враховуючи, що з припиненням права власності особи на житлове приміщення члени його сімї також утрачають право користування цим приміщенням, тому відповідач у справі [PERSON] вважається такою, що втратила право на користування жилим приміщенням житловий будинком №21 по вулиці Лісова в селі Матяшівка Великобагачанського району Полтавської області. На підставі викладеного та

Outcome: approved