Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

З позовної заяви вбачається, що відповідно до укладеного договору № б/н від 13.05.2010 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 3700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном погашення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати, [PERSON] повинна надати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала. Станом на 02.04.2018 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 42 473 грн. 41 коп. Позивач просить суд стягнути з відповідачки на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 42473 грн. 41 коп. за кредитним договором № б/н від 13.05.2010 року та судові витрати у розмірі 1762 грн. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про день слухання справи в суді. Причини її неявки суду не відомі. Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов є підставним і підлягає до часткового задоволення зі слідуючих міркувань. 13.05.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н від 13.05.2010 року, згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 3700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1050 ЦК України, як наслідки порушення договору позичальником, передбачає обов'язок позичальника сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, сплатити неустойку відповідно до ст.ст. 549-552 ЦК України незалежно від сплати процентів відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала. Станом на 02.04.2018 року [PERSON] має заборгованість - 42 473,41 гривень яка складається з наступного: -3441,51 грн. - заборгованість за кредитом; -1131,97 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; -35401,20 грн. - заборгованість за пенею; а також штрафи відповідно до Умов та правил надання банківських послуг: -500,00 грн. - штраф (фіксована частина). -1998,73 - штраф (процентна складова). Згідно ч.3 ст.549 ЦК України - пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Як видно із матеріалів справи, за порушення позичальницею строків виконання зобов'язання за кредитним договором банком одночасно нараховано штраф і пеню. Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Отже, банк просить застосувати до боржниці подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Враховуючи вищенаведене, суд рахує за необхідне в стягненні з [PERSON] на користь позивача 2498,73 грн. штрафу відмовити. Разом з тим, відповідно до розрахунку заборгованості нарахована позивачем сума пені в розмірі 35401,20 грн. істотно перевищує суму кредиту. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки (пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи те, що розмір пені значно перевищує розмір збитків, виходячи з принципу розумності та справедливості суд вважає, що розмір пені слід зменшити до 1000 грн. Враховуючи вищенаведене, суд рахує за необхідне позов задоволити частково та стягнути з відповідачки суму боргу за кредитним договором в розмірі 5573 грн. 48 коп. та судові витрати по справі в розмірі 220 грн. 00 коп. на користь позивача, оскільки відповідачка порушила умови договору.

Outcome: approved