Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Звернувшись до суду з даним позовом, позивач [PERSON] зазначає, що з позивачем перебував у шлюбі з 22 жовтня 2011 року. [INFO] року в них народився син [PERSON]. У травні 2015 року припинили з відповідачем шлюбні відносин, проживають окремо. Дитина проживає разом із матір'ю. Відповідач обмежує його спілкування з сином, чим порушує його право на участь у вихованні дитини та спілкування з нею. За цих підстав позивач просить усунути йому перешкоди у спілкуванні з сином, визначити такі способи участі у вихованні дитини: кожного тижня у вівторок в період з 16-00 години до 21-00 години забирати з дитячого садка до свого постійного місця проживання за адресою: [ADDRESS], повертаючи дитину того ж дня до місця проживання матері за адресою: [ADDRESS]; у суботу кожної неділі в період з 10-00 години до 20-00 години забирати до свого постійного місця проживання за адресою: [ADDRESS], повертаючи дитину того ж дня до місця проживання матері за адресою: [ADDRESS]; побачення з дитиною наодинці без участі матері або інших осіб. У судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримав та наполягав на його задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, а саме в частині визначення позивачу часу спілкування з сином без її присутності кожної суботи з 10-00 до 18-00 години. Заперечувала проти того, щоб позивач забирав дитину з дитячого садка по вівторках, посилаючись на те, що відвідування дитиною місця проживання батька, а потім повернення у ввечері додому буде негативно відображатися на емоційному стані дитини. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради в судове засідання не з'явився, надав письмовий висновок щодо розв'язання спору та заяву, в який просив розгляд справи проводити в його відсутність. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про часткове задоволення позову за наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі. Мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З травня 2015 року сторони проживають окремо, дитина проживає разом з матір'ю. Сторони не можуть дійти згоди щодо порядку участі позивача у вихованні сина та спілкуванні з ним. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до частин 1-3 статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з частинами 1 та 2 статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Таким чином, у випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частини 4-6 статті 19 СК України). У преамбулі Конвенції ООН про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 9 вказаної Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. Згідно з наданим суду органом опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради висновком, затвердженим рішенням № 382 від 22.11.2016 року, є доцільним встановити позивачу [PERSON] наступний порядок побачень з дитиною [PERSON], [INFO] року: чотири рази на місяць у суботу з 10-00 години до 18-00 години в місцях, помешканнях та закладах, приналежних до об'єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей з урахуванням стану здоров'я дитини, з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька без присутності матері. Між тим, суд частково погоджується з вказаним висновком та вважає, що позивачу слід збільшити час спілкування з дитиною. З урахуванням віку дитини, його задовільного стану здоров'я, а також ставлення батька до виконання своїх обов'язків, його здатності забезпечити розпорядок дня сина без допомоги матері дитини, суд вважає, що позивачу можливо визначити способи участі у вихованні сина шляхом їх систематичних побачень без присутності матері дитини, в тому числі можливості відвідування дитиною місця його проживання, кожної суботи з 10-00 години до 20-00 години, що дозволить спілкування позивача з дитиною, не тільки у день, а й ввечері, та буде повною мірою відповідати інтересам дитини, який як хлопчик потребує більш різноманітних умов для зустрічей із батьком, щоб ці зустрічі не набрали для дитини небажаного для його розвитку та виховання одноманітного характеру. В той же час суд вважає такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про надання йому можливості забирати дитину з дитячого садка кожного вівторка з 16-00 години до 21-00 години до свого місця проживання з поверненням до місця проживання матері, оскільки з урахуванням з'ясованого в судовому засіданні п'ятиденного графіку роботи позивача з понеділка по п'ятницю до 17 години 30 хвилин спілкування з батьком у ввечері в будній день не відповідатиме інтересам дитини, якій потрібний час для відпочинку. На думку суду, графік зустрічей позивача з дитиною раз на тиждень у суботу з 10-00 години до 20-00 години буде достатнім для їх дійсного спілкування та виховання сина, можливості бути обізнаним про події, які відбуваються в житті один одного, повною мірою відповідатиме інтересам дитини, основне місце проживання якої визначено сторонами з матір'ю. Крім того, суд вважає, що не підлягає задоволенню вимогам [PERSON] про усунення йому перешкод у спілкуванні з сином, оскільки за змістом статті 159 СК України само по собі визначення судом способу участі позивача у вихованні дитини шляхом встановлення систематичних побачень є достатнім та ефективним способом захисту прав позивача. Підстав вважати, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду на даний час немає, а тому така вимога є передчасною. Отже, позов [PERSON] слід задовольнити частково. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. Оскільки позов задоволено частково, суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача половину понесених витрат по сплаті судового збору в розмірі 275 грн. 60 коп.

Outcome: partial