Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Цей договір відповідно до ст.1055 ЦК України укладається в письмовій формі. До відносин за кредитним договором застосовуються положення статей 1046-1052 ЦК України. Згідно ст.1050 ЦК України наслідками порушення кредитного договору є зобовязання позичальника сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 ЦК України та проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Згідно з положеннями п.п. 3.1 та 3.2 Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» від 17.12.2013 року № 14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів в наслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті». При цьому індекс інфляції, 3 % річних від простроченої суми ( ст. 625 ЦК України) та проценти за позикою ( ст. 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. Відповідно до укладеного договору № 1831142 від 20.02.2014 року, АТ «Ощадбанк» відкрив відповідачу [PERSON] рахунок, випустив та надав платіжну картку. Відповідно до п. 1.1.4 кредитного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 7940,00 грн. з процентною ставкою за користування кредитом 24% річних, з поверненням кредиту до кінця строку дії картки. У звязку\~з невиконанням\~відповідачем своїх\~зобовязань,\~станом на\~17.04.2018\~року заборгованість, станом на 17.04.2018 року складає 18909,65 грн., де: тіло кредиту в сумі 7937,11 грн., заборгованість за нарахованими відсотками в сумі 6909,79 грн., інфляційне збільшення заборгованості в сумі 3419,13 грн.; три проценти річних від прострочених сум заборгованості в сумі 643,62 грн. На підставі наведеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю та з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 18909,65 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України за рахунок відповідачів позивачу слід відшкодувати понесені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 1762,00 грн., який був понесений позивачем при зверненні з позовом до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved