Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

Звернувшись до суду, позивач зазначає, що від спільного життя з відповідачем мають доньку [PERSON], [INFO]. Після народження дитини відповідач ніколи не приймав ніякої участі у її вихованні та утриманні. Відповідач веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем. Батько дитини проживає окремо в іншому місті та жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної або будь-якої іншої участі у вихованні дитини. За цих підстав позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі 800 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення повноліття. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали та наполягали на його задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав заяву про визнання позову в повному обсязі та про розгялд справи у його відсутності. Представники органу опіки та піклування виконавчого комітету Самарської районної у місті Дніпропетровську ради та виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпропетровську ради в судове засідання не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи в їх відсутність. Представники органу опіки та піклування виконавчого комітету Зеленодольської міської ради в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Заслухав доводи позивача та її представника, покази свідків, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження. З матеріалів справи вбачається, що дитина проживає разом із матір'ю, якою створені належні умови для її розвитку та виховання. З пояснень позивача і допитаних у судовому засіданні як свідків [PERSON] та [PERSON] встановлено, що відповідач вихованням доньки не займається. Дитина з 01.04.2014 року відвідує КЗО «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №139». За інформацією ДНЗ №139, за час перебування дівчинки в дошкільному закладі вихователі спілкуються лише з мамою, батьком дитини працівники закладу не знайомі, жодного разу з ним не спілкувались (а.с.8). Адміністрація КЗ «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №10» зазначає, що на прийом до лікаря [PERSON], 2011 року народження, завжди приводить матір (а.с.7). Управлінням-службою у справах дітей Жовтневої (Соборної) районної у м. Дніпропетровську ради був розшуканий батько малолітньої [PERSON], 2011 року народження, [PERSON],[INFO], який пояснив, що позовні вимоги [PERSON] визнає, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, так як останні 4 роки з донькою не проживає, не спілкується, матеріально не допомагає. Відповідно до висновку виконавчого комітету Соборної районної у м. Дніпропетровську ради є доцільним позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON] Суд зазначає, що відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Положеннями вищевказаної статті визначено основні положення з виховання дітей. Для здійснення цього завдання батьки наділяються батьківськими правами, тобто правом на особисте виховання своїх дітей. Батьківські права є в той же час і обов'язками батьків по вихованню дітей, тому що батьки не тільки володіють правом на виховання дитини, а й мають обов'язок її виховувати. Нездійснення ними своїх прав тягне за собою або повну їх втрату, або тимчасове позбавлення цих прав. Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З матеріалів справи судом не встановлено жодних намагань відповідача виховувати дитину та матеріально забезпечувати, піклуватися про її фізичний стан і духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітньої [PERSON], [INFO], а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Відповідно до частини 2 статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч 1 ст.184 СК України суд за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших підстав, що мають істотне значення, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки сторонами не надано суду доказів того, що відповідач має нерегулярний мінливий дохід, або частину доходу отримує в натурі, з урахуванням положень ст. 182 СК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача, на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення нею повноліття, але не менш ніж 30% (на дитину) прожиткового мінімуму, починаючи з дня пред'явлення позову. В іншій частині позову про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі слід відмовити. Питання судових витрат вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial