Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, [PERSON] , [PERSON] просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , з підстав, передбачених ст. 391 ЦК України, посилаючись на те, що вони є власниками квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25 грудня 2002 року. У квартирі до теперішнього часу зареєстрований відповідач [PERSON] , який з травня 2014 року у житловому приміщенні не проживає. Таким чином, враховуючи, що відповідач більше п`яти років не проживає у належній позивачам квартирі, ніякої участі у витратах по оплаті комунальних послуг та утриманню житла не приймає, останні просять визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки факт реєстрації відповідача негативно впливає на їх матеріальний стан та порушує їх права як власників. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , представник позивачів [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі та підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] , який про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі. До заяви додав копію свого паспорту громадянина Російської Федерації, в якому зазначено, що він з 26 листопада 2019 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Суд, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 25 грудня 2002 року, виданого відділом з реформування управління та утримання житлового фонду Артемівської міської ради, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Згідно з довідкою КП «Бахмутська ЖУК» № 243 від 17 жовтня 2019 року, в спірному житловому приміщенні, крім позивача [PERSON] , в якості члена сім`ї зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Актом про не проживання від 17 жовтня 2019 року встановлено, що у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] , проте з травня 2014 року за місцем реєстрації не проживає (а.с. 12). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири, визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для свого власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Отже, з моменту переходу права власності на спірне житлове приміщення до нових власників, відповідач [PERSON] втратив право користування спірним житловим приміщенням, а тому його необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Тому позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved