Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

Згідно з поданим позовом 01.06.2015 між сторонами по справі було укладено договір оренди автомобіля марки OPEL моделі COMBO, державний номер [NUMBER] шасі [NUMBER] , кузов № [NUMBER] . Зазначений транспортний засіб був потрібен відповідачу для здійснення підприємницької діяльності, в усному порядку було погоджено, що спочатку договір оренди буде укладатись у простій письмовій формі, пізніше, при наявності у відповідача вільного часу договір оренди мав бути посвідчений нотаріально. Однак, відповідач, не зважаючи на неодноразові вимоги позивача, не забезпечив нотаріального посвідчення вказаного договору оренди, посилаючись на брак часу, та не виконує обов`язки щодо сплати орендних платежів. Відповідач не скористався правом брати участь в судових засіданнях, та в силу ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом на підставі доказів, наданих у порядку ст. 76 - 80 ЦПК України, встановлено, що позивач є власником автомобіля марки OPEL моделі COMBO, державний номер [NUMBER] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. За договором оренди автомобіля №3 від 01.06.2015 позивач та відповідач погодили, що відповідач отримав у безоплатне користування предмет договору оренди - зазначений вище транспортний засіб, який належить позивачу; сторони за договором погодили усі умови цього договору. Фактична передача транспортного засобу орендарю підтверджується відповідним актом від 01.06.2015 р. Правовідносини між сторонами в даній справі виникли із обов`язку дотримання форми правочину. Дослідив докази, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 368 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення. Частиною 1 ст. 220 ЦПК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. З підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Відтак, укладений між сторонами в даній справі правочин від 01.06.2015 р. є нікчемним. У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 220 ЦК України однією з умов визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту ухилення однієї зі сторін від нотаріального посвідченняправочину. Як встановлено судом, правочин від 01.06.2015 р. не був нотаріально посвідчений та суду не було надано доказів у порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України на підтвердження ухилення іншої сторони від його нотаріального посвідчення та доказів на підтвердження того, що на даний час така можливість втрачена. Відмовляючи в задоволенні вимоги позову про визнання договору оренди дійсним, суд виходить з того, що закон пов`язує можливість визнання договору дійсним за умови, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами,і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення. Виходячи з наведеного, укладення договору у простій письмовій формі (тоді як нотаріальне посвідчення договору є обов`язковим), при наявності якої може бути визнаний дійсним нікчемний договір від 01.06.2015 р., та при відсутності доказів (ст.ст. 76-80 ЦПК України) на підтвердження висловлених позивачем суду доводів щодо ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору станом на дату звернення із позовом до суду (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), текст якого взагалі викладається на спеціальних бланках нотаріальних документів з лицьового та зворотного боку цих бланків (п. 1 глави 9 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 N296/5), не є тією умовою, за наявності якої може бути визнаний дійсним нікчемний договір. Судові витрати підлягають віднесенню на рахунок позивача, оскільки в задоволенні позову відмовлено.

Outcome: dismissed