Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Зміст позовних вимог, пояснення сторін. 24 травня 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, [PERSON], про розірвання шлюбу, в обґрунтування позову посилається на те, що 24 листопада 1993 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з [PERSON] у нас не склалося. Відносини позивачки з відповідачем стали псуватися, в сім'ї були сварки, сторони не могли дійти спільної димки у вирішенні важливих питань. Позивачка вказує на те, що поведінка відповідача унеможливлює будь якого примирення з відповідачем, вважає ,що подальше збереження сім'ї порушуватиме її інтереси. Спільне господарство сторони не ведуть, проживають окремо. Шлюбно- сімейні стосунки між сторонами фактично припинені. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, заперечень не має. Частиною 3 статті 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, суд вважає за можливе ухвали рішення в підготовчому судовому засіданні. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 24 листопада 1993 Червонооскільською сільською радою Ізюмського району Харківської області зареєстровано шлюб між учасниками справи, актовий запис № 24. Сторони припинили подружні відносини, спільне господарство не ведеться, втрачені фізичні та духовні зв'язки. У відповідності до\~статті 112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивачка вказує\~суду,\~що сумісне\~подружнє життя\~не склалося,причиною розірвання шлюбу стали постійні сварки, сторони не могли дійти спільної думки у вирішенні важливих питань. Вважає, що подальше шлюбне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Норми права, що регулюють правовідносини під час розгляду справи. Відповідно до ч. 2\~ст.114\~Сімейного кодексу\~України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка та відповідач наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити своє шлюбне прізвище «Дикань». Відповідно до ч. 1\~ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, з державного бюджету на користь [PERSON] підлягає повернення 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, крім цього у відповідності до вимог\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Outcome: approved