Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У лютому 2021 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] 19 вересня 2004 року. Позовну заяву мотивує тим, що у сторін під час шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між сторонами не склалося, через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на шлюб в результаті чого сторони вісім місяців тому припинили сімейні відносини, проживають окремо. Позивач [PERSON] у позовній заяві та в заяві від 21 квітня 2021 року просила розглянути справу без її участі (арк.спр.1). Відповідач [PERSON] у судові засідання, призначені на 05 квітня 2021 року та 26 квітня 2021 року не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов, заяви про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи суду не подав. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлений шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання - [ADDRESS] . Судові повістки вручені особисто. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 12 лютого 2021 року позовну заяву залишено без руху. 10 березня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті. 05 квітня 2021 року розгляд справи відкладено у зв`язку із неявкою сторін у судове засідання. У зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України, здійснює розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фактичні обставини справи, встановлені судом 19 вересня 2004 року між сторонами [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб ( арк.спр.7). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (арк.спр.8,9). Таким чином виник спір про право на розірвання шлюбу з огляду на наявність у сторін неповнолітніх дітей та неможливість розірвання шлюбу у позасудовому порядку. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.1 ст. 110, ст. 112 СК України). Незгода будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. При цьому принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач жодних заперечень не висловив, шлюб носить формальний характер, подружні стосунки між ними припинено за вісім місяців до дня подачі позовної заяви до суду, спільно не проживають, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити їх інтересам, тому суд дійшов висновку про задоволення позову. Згідно зі статтею 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд приймає рішення про залишення позивачу прізвища, яке вона отримала внаслідок одруження - « [PERSON] ». Розподіл судових витрат Враховуючи задоволення позову в повному обсязі, суд

Outcome: approved