Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, [PERSON] просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , з підстав передбачених ст. 405 ЦК України, посилаючись на те, що вона є власником будинку [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 03.08.1998 року. У будинку зареєстрований відповідач по справі, який є її сином, однак з червня 2008 року у спірному жилому приміщенні не проживає. Таким чином, враховуючи, що відповідач більше року не проживає у належному [PERSON] будинку, остання просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням,оскільки факт реєстрації [PERSON] негативно впливає на її матеріальний стан та порушує її права як власника. До судового засідання позивач [PERSON] , яка про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, не з`явилась, надавши заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] , який про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог [PERSON] . Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позов обґрунтований та підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 03.08.1998 року є власником будинку [ADDRESS] (а.с. 6). Право приватної власності за [PERSON] зареєстровано Артемівським бюро технічної інвентаризації 10.08.1998 року за № 6-759 (а.с. 6 зворот). Тож спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються\~Главою 6 ЖК України та ст. 405 ЦК України. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Як вбачається з довідки від 01.03.2019 року, в спірному житловому приміщенні, окрім позивача та її чоловіка [PERSON] , [INFO] , зареєстрований її син [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). Відповідно акту від 08.03.2019 року, відповідач [PERSON] , [INFO] , з червня 2008 року не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). За таких обставин, встановивши у судовому засіданні факт відсутності відповідача в спірному житловому приміщення без поважних причин понад один рік, суд вважає, що [PERSON] , [INFO] , на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] . Тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved