Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

Згідно позовної заяви, позивачка та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстувано 28.09.2013 року, актовий запис № 190. Від шлюбу 26.11.2013 року народилася дочка [PERSON]. Відповідач ухиляється від обовязку утримувати дочку, добровільно не надає необхідні кошти на її утримання, зокрема на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів. Дитина повністю знаходиться на утриманні позивачки, оскільки відповідач витрачає кошти на власні потреби, інтересами сімї не цікавиться. Також відповідач ухиляється від утримання позивачки, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Позивачка зазначає, що відповідач в основному працює на заробітках за кордоном у звязку з чим має нерегулярні, але значні доходи, тому має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини щомісячно до досягнення дочкою повноліття та на утримання позивачки до досягнення дочкою трьох років. Іншої сімї у відповідача немає та стягнення за виконавчими листами з нього не проводяться. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1 032,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1 218,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років та стягнути на її користь витрати на правову допомогу в сумі 1100,00 грн. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала. Представник позивачки заявлені позовні вимоги підтримав. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково і пояснив, що до літа 2014 року їздив на роботу у м. Львів, в даний час не працює. Згідний слачувати аліменти на утримання дитини, а на утримання позивачки аліменти сплачувати не згідний. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що після народження дитини позивачка з відповідачем проживали у їх з дружиною квартирі. Між позивачкою та відповідачем постійно виникали конфлікти в звязку з чим вони припинили спільне проживання і відповідач залишив сімю. Відповідач дитиною не цікавиться, декілька разів приносив памперси та дитяче харчування, іншої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Йому невідомо чи працює на даний час відповідач і чи має заробіток. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], [PERSON] є її батьком. Встановлено, що позивачка та відповідач на даний час проживають окремо, їх дочка проживає з матірю [PERSON], батько дитини належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що є невиконанням з його боку вимог закону щодо утримання дитини та дружини. Відповідно до розяснень, викладених в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. З урахуванням наведеного, майнового стану сторін, стану здоров'я дитини та платника аліментів, визначений законом розмір аліментів, що можуть утримуватись з платника відповідно до норм СК України, суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання дитини можливо задоволити в розмірі 500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Суд враховує, що позивач є фізично здоровим, молодого віку та працездатним, ставати на облік в центр зайнятості не бажав, з пояснень позивачки має значні заробітки, що свідчить про те, що має певні доходи, а тому зобовязаний і має можливість утримувати дружину, з якою проживає дитина. Враховуючи встановлене, суд вважає доцільним аліменти на утримання позивачки стягувати в розмірі 400,00 грн. до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Суд враховує, що позовні вимоги позивачки задоволені у розмірі 40 % позовних вимог та з урахуванням витраченого часу в судовому засіданні представником позивачки 38 хвилин, витрати на правову допомогу підлягають стягненню в сумі 370,00 грн. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави підлягають 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved