Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

Зміст позовних вимог, пояснення сторін. 15 серпня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, [PERSON], про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 09 жовтня 1992 року вдруге уклав шлюб з відповідачкою по справі. Подружнє життя у сторін не склалося, розірвання шлюбу є єдиним виходом для припинення відносин, які залишилися існувати лише формально, оскільки фактично шлюбні відносини припинені ще в 1996 році. Вважає, що шлюб з відповідачкою розпався остаточно і примирення неможливе. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, на позові наполягає. Відповідачка заперечувала проти позову, посилаючись на наявність дітей, великий термін перебування у шлюб, наявністю сумісного майна, відсутністю сварок, тощо. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 09 жовтня 1992 року Ізюмським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області зареєстровано шлюб між учасниками справи, актовий запис № 418. Сторони припинили подружні відносини 1996 році, спільне господарство не ведеться, втрачені фізичні та духовні зв'язки. У відповідності до\~статті 112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивач вказує\~суду,\~що сумісне\~подружнє життя\~не склалося,причиною розірвання шлюбу стали різні погляди на сімейне життя та неприємний для позивача спосіб життя відповідачки. Позивача не цікавить життя відповідачки. Сімя фактично розпалася і шлюб між сторонами носить суто формальний характер. Норми права, що регулюють правовідносини під час розгляду справи. Відповідно до ч. 2\~ст.114\~Сімейного кодексу\~України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відповідачка бажає залишити своє шлюбне прізвище «Ткаченко». Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог ( ч. 1 ст. 141 ЦПК України). В позовній заяві позивач просить не стягувати на його користь судовий збір сплачений ним при подачі позову, отже суд залишає судовий збір за позивачем.

Outcome: approved