Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Звернувшись до суду з даним позовом, [PERSON] зазначає, що у вересні 2014 року між ним та відповідачем [PERSON] в усній формі був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу автомобілю Субару Форестер, 2005 року випуску, синього кольору, тип легковий седан В, номер кузова [NUMBER], номерний знак [NUMBER], відповідно до якого він передав відповідачу грошові кошти в розмірі 11 000 доларів США, а відповідач передав йому вказаний транспортний засіб. Крім того, він залишився винен відповідачу ще 2600 доларів США. Після цього 11 грудня 2014 року [PERSON] звернувся до Індустріального РВ Дніпропетровського МУ УМВС України в Дніпропетровській області з заявою про заволодіння невстановленою особою шляхом обману його траспортним засобом, але кримінальне провадження було закрито у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення та наявністю між ними цивільно-правових відносин. Наразі транспортний засіб знаходиться в його користуванні, проте врегулювати спір у досудовому порядку немає можливості, так як відповідач зв'язок з ним не підтримує. За цих підстав відповідно до статей 218, 220 ЦК України позивач просить визнати дійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу - автомобілю Субару Форестер, 2005 року випуску, синього кольору, тип легковий седан В, номер кузова [NUMBER], номерний знак [NUMBER], укладений між ним та [PERSON] у вересні 2014 року, визнати на ним право власності на вказаний транспортний засіб та зобов'язати ГУМВС України в Дніпропетровській області зареєструвати даний транспортний засіб на його ім'я. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] жодного договору з позивачем не укладав, позивач не надав доказів на підтвердження передання відповідачу грошових коштів у сумі 11000 доларів США. Крім того, законодавством передбачено, що договір купівлі-продажу транспортного засобу повинен укладатися виключно в письмовій формі та законом передбачено визнання дійсним лише договору, який підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню. Просив у задоволенні позову відмовити. Представник ГУМВС України в Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду був повідомлений, тому справу розглянуто в його відсутність. При цьому в своєму письмовому клопотанні до суду зазначив, що ГУМВС України в Дніпропетровській області не є належним відповідачем по справі. Суд, з'ясувавши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне: Судом встановлено, що відповідачу [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХХ 083865 від 17.06.2014 року належить автомобіль Субару Форестер, 2005 року випуску, сірого кольору, номер кузова [NUMBER], номерний знак [NUMBER], що підтверджується наявною в матеріалах справи інформацією Державтоінспекції ГУМВС України в Дніпропетровській області. Відповідно до матеріалів кримінального провадження № 12014040660004072 від 11.12.2014 року, які були досліджені у судовому засіданні, у вересні 2014 року позивач [PERSON] в рахунок купівлі вказаного транспортного засобу передав сину відповідача [PERSON] - [PERSON] частину грошових коштів, а останній передав йому в користування зазначений транспортний засіб. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні покупцеві, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до частини 5 статті 656 ЦК України особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом. Пунктом 3 частини 1 статті 208 ЦК України закріплено, що правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, належить вчиняти у письмовій формі. Таким чином належною формою договору купівлі-продажу автомобіля є письмова. При цьому п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 (у редакції від 23 грудня 2009 року №1371) передбачено, що перед відчуженням, передачею транспортні засоби повинні бути зняти з обліку в підрозділах Державтоінспекції. Проте письмовий договір купівлі-продажу спірного транспортного засобу між позивачем та відповідачем [PERSON], як власником даного транспортного засобу, не укладався та на час розгляду справи даний транспортний засіб зареєстрований за відповідачем [PERSON] Звертаючись з позовом, позивач просив визнати дійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу з підстав, визначених статтею 220 ЦК України, якою передбачена можливість визнання судом дійсним договору купівлі-продажу щодо правочинів, які вимагають обов'язкового нотаріального посвідчення, в той час як договір купівлі-продажу транспортного засобу обов'язкового нотаріального посвідчення не потребує та позивач взагалі не довів укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу з відповідачем [PERSON] З позовної заяви [PERSON] вбачається, що договір купівлі-продажу спірного транспортного засобу в письмовій формі не укладався та аналогічне було підтверджено представником позивача в судовому засіданні. Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 12014040660004072 від 11.12.2014 року,позивач мав усну домовленість щодо купівлі спірного транспортного засобу з [PERSON], саме якому згідно з його письмовими поясненнями та поясненнями [PERSON] під час досудового розслідування була передана частина грошових коштів у рахунок купівлі цього транспортного засобу. За змістом статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто саме на позивача покладається обовязок доведення в суді своїх позовних вимог. Разом з тим позивач не надав суду доказів щодо наявності в [PERSON] повноважень на вчинення правочинів з розпорядження спірним транспортним засобом та укладення з останнім договору купівлі-продажу транспортного засобу в формі, встановленій законом. За таких обставин у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, визнання права власності на транспортний засіб та зобов'язання зареєструвати транспортний засіб на його ім'я необхідно відмовити. У зв'язку з відмовою в позові понесені судові втрати позивачу відповідно до ст. 88 ЦПК України не відшкодовуються.

Outcome: dismissed