Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

Звертаючись до суду, позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 25.07.2016 року між [PERSON] та ПрАТ «СК «Уніка» було укладено договір добровільного страхування автотранспорту №005051/4600/0000060 (далі - Договір страхування). У відповідності з Договором було застраховано автомобіль [NUMBER] (далі - Застрахований автомобіль). 28.07.2016 року у м. Дніпро по вул. Донецьке шосе в районі електроопори №203 відбулось зіткнення застрахованого автомобіля, під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] (надалі - Відповідач). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди Застрахований автомобіль був пошкоджений. Зіткнення відбулося в результаті порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України. Зазначена обставина підтверджується Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.08.2016 року по справі №199/5732/16-п за ст. 124 КпАП України. 29.07.2016 року до ПрАТ «СК «Уніка» звернувся Страхувальник з заявою про настання страхового випадку 28.07.2016 року та подачею всіх необхідних документів для виплати страхового відшкодування. Згідно до Рахунку № 574 від 04.08.2016 року вартість ремонту пошкодженого автомобіля склала: 16662,30грн. На підставі вищевказаних документів ПрАТ «СК «Уніка», виконуючи умови Договору страхування сплатило відшкодування згідно рахунку 16662,30грн. наступним чином: 6687,15грн. шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок ФОП «[PERSON]» та 9975,15грн. в рахунок погашення несплаченої частини страхового платежу. Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку Страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування при настанні страхового випадку. У цій же ж статті зазначено, франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Тобто страхове відшкодування становить собою суму завданих Страхувальнику збитків за мінусом франшизи розмір встановлюються в Договорі страхування. Отже розрахунок суми страхового відшкодування було складено наступним чином: Договором страхування не передбачено франшизу. Розрахунок позовних вимог: вартість відновлюваного ремонту - франшиза за Договором = 16662,30грн. - 0грн. = 16662,30грн. Отже, до ПрАТ «СК «Уніка» перейшло право на отримання від [PERSON] як водія автомобіля [NUMBER], компенсації шкоди, завданої автомобілю [NUMBER], внаслідок ДТП. Користуючись правом, що забезпечене ст. ст. 993, 1166, 1187, ЦК України, ст. 27 ЗУ «Про Страхування» відповідач повинен сплатити ПрАТ «СК «Уніка» фактичний розмір шкоди, яка була заподіяна в наслідок дій винуватця ДТП, при вищенаведеній ДТП, а саме 16662,30грн. 29.08.2016 року ПрАТ «СК «Уніка» звернулось до відповідача з претензією про відшкодування шкоди №17986 вих. №5550. Однак станом на дату подачі позову до суд Відповідач на претензію не відреагував та борг не сплатив. На підставі викладеного позивач просив стягнути з [PERSON] на користь позивача 16662,30 грн. та судові витрати у розмірі 1600,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, на позові наполягав у повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач у судовому засіданні був відсутній. Про час і місце судового засідання повідомлений належним чином - у відповідності до вимог ст. 74, 76 ЦПК України, судовою повісткою. Повістку було направлено відповідачу відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України за зареєстрованим його місцем проживання. Відповідач заяви про розгляд справи за його відсутністю не надав, причини неявки до суду не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позивач проти заочного розгляду справи не заперечував. Враховуючи вищенаведене і прийняття суддею ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, наданих сторонами. В судовому засіданні досліджені всі докази, надані сторонами. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі доказів, наданих сторонами і досліджених під час судового засідання. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана, довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними. Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що 25.07.2016 року між ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспортну «КАСКО» № №005051/4600/0000060, предметом якого є страхування транспортного засобу «FORD FIESTA» реєстраційний номерний знак [NUMBER] (ар.с.11-12). 28.07.2016 року у м. Дніпро по вул. Донецьке шосе в районі електроопори № 203 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу «FORD FIESTA» реєстраційний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «ВАЗ 21093» реєстраційний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], що підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №96885186 (ар.с.9-10). Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.08.2016 року [PERSON] визнано винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України (ар.с.36-37). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом також встановлено, що 29.07.2016 року до ПрАТ «СК «Уніка» звернувся страхувальник [PERSON] з заявою про настання страхового випадку 28.07.2016 року (ар.с.6). Відповідно до Рахунку на оплату № 574 від 04.08.2016 року вартість ремонту пошкодженого автомобіля склала: 16662,30грн. (ар.с.13). На підставі вищевказаних документів ПрАТ «СК «Уніка» виконуючи умови Договору страхування сплатило відшкодування згідно рахунку 16662,30 грн. наступним чином: 6687,15грн. шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок ФОП «[PERSON]» (ар.с.33) та 9975,15грн. в рахунок погашення несплаченої частини страхового платежу (ар.с.34-35). 29.08.2016 року за вих. №5550 ПрАТ «СК «Уніка» направило відповідачу претензією №17986 про відшкодування шкоди (ар.с.38), однак відповідач на претензію не відреагував та борг не сплатив. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивач виконав усі взяті на себе зобов'язання, виплативши [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 16662 грн. 30 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Тому, страхове відшкодування в розмірі 16662 грн. 30 коп. підлягає стягненню з відповідача, оскільки відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до положень ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved