Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

Звернувшись до суду з заявою, [PERSON] просить встановити факт народження 01 липня\~ 2017 року в Україні у м. Донецьку Донецької області дитини чоловічої статі [PERSON], матірю якого є громадянка України\~ [PERSON], [INFO], батьком громадянин України [PERSON], [INFO];\~ посилаючись на те, що вона з 10 грудня 2016 року\~ перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. 01 липня 2017 року у медичному закладі м. Донецька\~ Донецької області вона народила дитину чоловічої статі [PERSON], про що їй було видано медичне свідоцтво про народження №913 від 03.08.2017 року. Крім того, нею було отримане свідоцтво про народження дитини\~ № 039827 від 02.08.2017 року. Проте, у подальшому їй стало відомо, що свідоцтво про народження дитини, видане на не підконтрольній Україні території є незаконним та не створює правових насідків на території України відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та постанови ВРУ від 17.03.2015 року № 2245-УШ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями». З метою реєстрації факту народження дитини та отримання свідоцтва про народження дитини, вона звернулись до Костянтинівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану, однак у реєстрації та отриманні свідоцтва про народження дитини їй було відмовлено на підставі невідповідності свідоцтва про народження дитини встановленим вимогам законодавства України. Народження дитини на тимчасово окупованій території України унеможливлює здійснення в законодавчо визначеному порядку реєстрації народження дитини, як на те зобовязує ст. 144 СК України. Заявник [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не зявились,\~надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність. Представник заінтересованої особи\~Костянтинівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, відзив на заяву [PERSON] не надав. Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що вимоги [PERSON]\~ підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою ВРУ № 789-ХП від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу після народження і з моменту народження має право на імя і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобовязань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до ч.1 ст. 144 СК України батьки зобовязані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» - державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження (ч.3). Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження (абз.1 ч.4) та за відсутності документа закладу охорони здоровя або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження (абз.5 ч.4). Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. \~Згідно п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь - якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника (ч.1). Справи про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду (ч.2).У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків (ч.3). Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання (ч.4). Копія судового рішення видається учасникам справи, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи (ч.5). Судом встановлено, що заявником у даній справі є громадянка України [PERSON] [INFO], уродженка м. Донецька, Донецької області, яка зареєстрована за адресою: [INFO], б. Шевченко[ADDRESS], що підтверджується копією паспорта серії ВК 070600, виданим 12 січня 2005 року Калінінським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області (а.с.6-7). Заявник [PERSON] з 10 грудня 2016 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 10 грудня 2016 року (а.с.12). За твердженням заявника, вона 01 липня\~ 2017 \~року в медичному закладі м. Донецька Донецької області народила дитину чоловічої статі [PERSON]. На підтвердження факту народження дитини заявником\~ надані: - медичне свідоцтво про народження №913 від 03 липня 2017 року, видане Центральною міською клінічною лікарнею № 6 м. Донецька (а.с.13); - копія свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], виданого 02 серпня\~ 2017 року Калінінським відділом ЗАЦС м. Донецька (а.с.14); - копія обмінної карти пологового будинку, пологового відділення лікарні, відомості про породіллю [PERSON] (а.с.15); - копія епікризу після операції кесаревій розтин на імя [PERSON] (а.с.16); - фототаблиця із зображенням заявника в стані вагітності та заявника з дитиною (а.с.17). Даючи оцінку допустимості медичному свідоцтву про народження № 913 від 03.07.2017 року, як документу, що виданий установою\~ на тимчасово окупованій території України, суд керується ч.2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Крім того, суд враховує норму статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» якою встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки вищезазначеного доказу, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Loizidou v.Turkev», «Cyprus v.Turkev», а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v.the Republik of Moldova and\~ Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПО наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди маж бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. \~Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження дитини для реалізації особистих майнових та немайнових прав заявника, суд, як виняток, приймає до уваги медичне свідоцтво про народження № 913 від 03 липня\~ 2017 року та оцінює його в сукупності з медичними документами [PERSON] під час пологів, копією свідоцтва про народження [PERSON] від 02.08.2017 року, фототаблицею із зображенням заявника в стані вагітності та заявника з дитиною, та вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити, встановивши факт народження 01 липня 2017 року у м. Донецьку Донецької області Україна громадянкою України [PERSON] від громадянина України [PERSON] дитини чоловічої статі [PERSON], що надасть заявнику можливість отримати видане державним органом України свідоцтво про народження дитини.

Outcome: approved