Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

З позовної заяви [PERSON] вбачається, що рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області у справі №2/525/425/2015 від 28.12.2015 року з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку(доходу), але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 грудня 2015 року до повноліття дитини. Зазначає, що з часу присудження аліментів у вищевказаному розмірі змінювався його матеріальний стан, оскільки після постановлення вищевказаного рішення він не працював, оскільки не міг знайти роботи, а з 01.09.2019 року він знайшов офіційну роботу і працевлаштувався штатним працівником в ТОВ «Гарант Експрес», де отримує мінімальну заробітну плату, з якої утримуються аліменти згідно судового рішення від 28.12.2015 року. Також вказує, що ще однією причиною, через яку він не має змоги повністю сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу (заробітку) є те, що на його утриманні перебуває мати [PERSON] , 1966 р.н., яка є пенсіонеркою та отримує мінімальну пенсію. Посилаючись на положення ст.192 СК України, вищевказані доводи позовної заяви та те, що він не відмовляється від сплати аліментів, а лише просить їх зменшити, позивач [PERSON] звернувся до Великобагачанського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] , в якому просив зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього за рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 28.12.2015 року на користь [PERSON] , [INFO] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] до ј частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття (а.с.а.с.1-2). З листа Великобагачанської селищної ради Полтавської області №2053 від 23.12.2019 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована по [ADDRESS] (а.с.23). Загальне позовне провадження у справі відкрито ухвалою суду від 28.12.2019 року і підготовче засідання у справі призначено на 12.02.2020 року (а.с.24). Копія позовної заяви з додатками була направлена відповідачу у справі [PERSON] . Вбачається, що відповідач у справі [PERSON] 17.01.2020 року отримала копію позовної заяви з додатками (а.с.30). 10.02.2020 року відповідач у справі [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, який приєднано до матеріалів справи (а.с.а.с.31-32). У даному відзиві відповідач вказала, що вона не визнає заявлені позивачем позовні вимоги про зменшення розміру аліментів та просить судове засідання проводити у її відсутність. 12.02.2020 року у справі проведено підготовче засідання і розгляд справи призначено на 02.03.2020 року (а.с.35), яке було перенесено з поважних причин на 25.03.2020 року. 03.03.2020 року до Великобагачанського районного суду Полтавської області надійшов лист з Великобагачанського районного відділу ДВС щодо розміру стягнення аліментів з [PERSON] , який приєднаний до матеріалів справи (а.с.42). В судовому засіданні 25.03.2020 року позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав, в своїх поясненнях посилався на обставини, які викладені в позові та просив його задовольнити; також зазначив, що аліменти по рішенню суду від 28.12.2015 року він сплачував до часу працевлаштування із середньомісячної заробітної плати по Великобагачанському району, а після працевлаштування з 01.09.2019 року аліменти утримуються із його мінімальної заробітної плати; також вказав, що щорічно аліменти також утримуються з орендної плати за землю, однак будь-яких документів про це він суду не надавав. Відповідач [PERSON] в судове засідання 25.03.2020 року не з`явилася, вона належним чином сповіщена про день і час розгляду справи (а.с.47). Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON] , дослідивши доводи поданого відповідачем у справі [PERSON] відзиву, вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності і давши їм належну оцінку приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини в межах заявлених позовних вимог підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні - це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що позивач у справі [PERSON] , [INFO] є батьком малолітньої дитини [PERSON] , народження [INFO] , яка проживає разом з матір`ю [PERSON] (а.с.а.с.6,13,14). Та обставина, що малолітня дитина сторін у справі [PERSON] постійно проживає з матір`ю [PERSON] в с. Семенівка Великобагачанського району Полтавської області підтвердив в судовому засіданні сам позивач [PERSON] . Позивач у справі [PERSON] народився [INFO] , він зареєстрований та проживає в [ADDRESS] (а.с.а.с.3-4). Як вбачається з довідки виконавчого комітету Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району №2208 від 08.11.2019 року, [PERSON] проживає по [ADDRESS] та має такий склад сім`ї: він особисто, дочка [PERSON] , [INFO] та мати [PERSON] , [INFO] (а.с.13). [PERSON] , [INFO] зареєстрована на проживання у встановленому законом порядку в [ADDRESS] , що підтверджується листом Великобагачанської селищної ради №2053 від 23.12.2019 року (а.с.23). З матеріалів справи вбачається, що крім відзиву на позов, відповідач [PERSON] будь-яких документів до суду в межах даного цивільного позову суду не подавала. 28 січня 2015 року Великобагачанським районним судом Полтавської області було видано виконавчий лист у справі №525/1396/15-ц про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] , [INFO] на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.12.2015 року до повноліття дитини (а.с.14). З листа Великобагачанського районного відділу державної виконавчої служби Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) №4928 від 03.03.2020 року вбачається, що у вищевказаному відділі перебуває на виконанні виконавче провадження АСВП: 51995620 з примусового виконання виконавчого листа №525/1396/15-ц, виданого 28.01.2016 року Великобагачанським районним судом Полтавської області про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] , [INFO] на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.12.2015 року до повноліття дитини; боржник [PERSON] з 01.09.2019 року працює в ТОВ «Гарант Експрес» і сплачує аліменти із заробітної плати в розмірі 1/3 частини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, а також утримання аліментів проводиться з орендної плати за земельний пай (а.с.42). Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно частин 1,2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд при оцінці наявних у справі доказів повинен виконувати положення ст.89 ЦПК України та враховувати висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів. Як вбачається з довідок ТОВ «Гарант Експрес» №65 від 15.10.2019 року та №72 від 07.11.2019 року, [PERSON] працевлаштований та працює з 01.09.2019 року оператором АЗС в ТОВ «Гарант Експрес» і йому за вересень 2019 року нарахована заробітна плата в сумі 4419 грн.72 коп., за жовтень 2019 року йому нарахована заробітна плата в сумі 4605 грн.44 коп. (а.с.а.с.8,9). Як зазначив у своїх поясненнях позивач у справі і це також вбачається з листа Великобагачанського районного відділу державної виконавчої служби Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) №4928 від 03.03.2020 року, він до вересня 2019 році не був працевлаштований, а з 01.09.2019 року став працювати в ТОВ «Гарант Експрес» і з того часу сплачує аліменти із заробітної плати в розмірі 1/3 частини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, а також утримання аліментів проводиться з орендної плати за земельний пай. При цьому, документів про утримання аліментів з орендної плати позивач у справі суду не надавав. Отже, з пояснень позивача у справі та досліджених матеріалів даної цивільної справи вбачається, що позивач у справі [PERSON] в період, коли він не працював за трудовими угодами та цивільно-правовими договорами сплачував аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] з середньомісячної заробітної плати по Великобагачанському району Полтавської області згідно ст.195 СК України, а після його працевлаштування з 01.09.2019 року, аліменти почав сплачувати щомісячно із заробітної плати, отримуваної за місцем роботи в розмірі 1/3 частини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття. За загальним правилом ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК України). За загальним правилом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з цим, відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішення або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При цьому, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Системний аналіз положень статей 181,192 СК України та їх зміст вказує на те, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Про це Верховним Судом України визначена правова позиція, що висловлена у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі №6-143цс13. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ст.182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Згідно ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Про це по суті зазначено і в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». В даний час, як вбачається з наявних досліджених матеріалів справи (в межах обсягу доказів, які надані стороною позивача) утримання аліментів із заробітної плати позивача у справі, проводиться в розмірі, що не перевищує 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2020 року становить 2102 грн. Крім цього, з 08.07.2017 року діє нова редакція частини другої ст.182 СК України (в редакції Закону №2037-VІІІ від 17.05.2017 року) про те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно, суд, проаналізувавши матеріали справи, а також докази у справі в їх сукупності та взаємозв`язку з урахуванням характеру спірних правовідносин з позиції норм матеріального права - ст.ст.182,192 СК України та норм процесуального права - ст.ст.76-78,79,80,89 ЦПК України приходить до висновку, що виходячи з вищевикладених норм матеріального права, враховуючи суть позовних вимог [PERSON] , матеріальний стан сторін по справі, те, що після постановлення судового рішення від 28.12.2015 року про стягнення з [PERSON] аліментів у відповідному розмірі (1/3 частки) в період, коли він не працював за трудовими угодами та цивільно-правовими договорами сплачував аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] з середньомісячної заробітної плати по Великобагачанському району Полтавської області згідно ст.195 СК України, а після його працевлаштування з 01.09.2019 року аліменти почав сплачувати щомісячно із заробітної плати, отримуваної за місцем роботи в розмірі 1/3 частини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, те, що за місцем постійної роботи (після його працевлаштування з 01.09.2019 року) він почав отримувати заробітну плату близьку до мінімальної, з якої утримуються аліменти на одну дитину у розмірі 1/3 частини щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто у нього змінився майновий (враховуючи отримання заробітної плати, близької до мінімальної, з якої утримуються аліменти у відповідному розмірі), відповідно, з огляду на норми ст.192 СК України, розмір визначених судом у 2015 році аліментів може бути зменшеним до 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (імперативні положення ч.2 ст.182 СК України, які діють з 08.07.2017 року), а також враховуючи і положення ч.5 ст.183 СК України, що, в своїй сукупності, зможе забезпечити справедливу збалансованість інтересів малолітньої дитини, в утриманні якої [PERSON] зобов`язаний брати участь як батько. Отже, позовні вимоги [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню щодо розміру стягуваних аліментів у відповідній частці. В той же час, суд погоджується з доводами відзиву відповідача у справі [PERSON] в частині того, що наявність у [PERSON] матері [PERSON] , яка є пенсіонеркою, само по собі не є підставою для зменшення розміру стягуваних з [PERSON] аліментів, оскільки у справі відсутні будь-які належні та об`єктивні докази про те, що громадянка [PERSON] , яка народилася [INFO] перебуває на утриманні сина [PERSON] . Отже, доводи позивача у справі [PERSON] в частині того, що його мати [PERSON] перебуває на його, [PERSON] утриманні, є безпідставними та надуманими, відповідно, судом в цій частині при прийнятті рішення у справі до уваги не приймаються. У відповідності до положень ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу-із дня подання такої заяви. Позовні вимоги громадянина [PERSON] до [PERSON] стосуються зменшення розміру вже стягнутих аліментів за відповідним судовим рішення, яке набрало законної сили, тобто, до спірних правовідносин в межах даної цивільної справи положення ст.191 СК України застосовані бути не можуть. Також, у відповідності до роз`яснень, що містяться в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначається, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, з урахуванням вищевикладеного та відповідних роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, доводи прохальної частини позовних вимог позивача [PERSON] до [PERSON] в частині початку строку дії судового рішення про зменшення відповідного розміру аліментів (починаючи з дня пред`явлення даного цивільного позову - як зазначено у позовній заяві [PERSON] ) є безпідставними і необґрунтованими, відповідно, в цій частині заявлених позовних вимог належить відмовити за безпідставністю. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial