Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Звернувшись до суду, позивач посилається на те, що 01.07.1994 він закінчив Рокитнянське професійно-технічне училище та з 10.07.1994 був прийнятий на посаду електрогазозварювальника в колективне сільськогосподарське підприємство ім. Першого Травня с.Насташка Рокитнянського району Київської області, де пропрацював до 15.01.1999. Зазначає, що перед працевлаштуванням у це підприємство ним було подано до останнього заяву про прийом на роботу та у члени підприємства, яка була розглянута на засіданні правління, де було рекомендовано загальним зборам підприємства прийняти його у його члени підприємства та на яких і було затверджено таку пропозицію правління. Проте на даний час документальні підтвердження таких обставин відсутні через відсутність даних з цього питання у наявних в архівному відділі Рокитнянської РДА Київської області протоколах засідань правління та загальних зборів членів колгоспу ім. Першого Травня с. Насташка Рокитнянського району Київської області. Ставши членом КСП ім. Першого Травня з липня 1994, яке 25.12.1995 отримало Державний акт на право колективної власності на землю серії КВ за реєстровим № 10, він таким чином став мати на підставі Указу Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 № 720/95 право на земельну частку (пай) із земель КСП ім. Першого Травня і що також підтверджується положеннями ч. 2 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ, в тім, що право на земельну частку особи, яка була членом недержавного сільськогосподарського підприємства, організації виникає з дня видачі державного акта, а в разі смерті такої особи успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами цивільного кодексу, у тому числі і у випадках, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Такий сертифікат я не отримував і як мені стало бути відомим на даний час він на моє імя не видавався. Розмір земельної частки (паю) в колективному сільськогосподарському підприємстві ім. Першого Травня с. Насташка Рокитнянського району Київської області становить 2.97 умовних кадастрових гектарів і що підтверджується довідкою відділу у Рокитнянському районі головного управління держгеокадастру у Київській області № В-810/0-0.34-1035/145-17 від 26.09.2017 року, відповідно до даних якої додаток із списком громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства ім. Першого Травня до вказаного державного акта відсутній. Проте такі списки були і на їх підставі проводилося розпаювання сільськогосподарських земель, що перебували у колективній власності КСП ім.Першого Травня, але він не був влючений до останніх помилково і таким чином на сьогоднішній день залишається бути порушеним його право на земельну частку (пай). Посилається, що у позасудовому порядку він захистити своє порушене право не може, оскільки є необхідність у встановленні факту, що має юридичне значення факту перебування його в членах колективного сільськогосподарського підприємства ім. Першого Травня КСП ім. Першого Травня. Разом з тим, останній підлягає встановленню лише у судовому порядку і що передбачено вимогами ст.ст. 234, ч. 2 ст. 256 ЦПК України. Будучи належним чином повідомленими, відповідачі у судове засідання своїх представників не направили та подали заяви, якими відповідач в особі Насташівської сільської ради Рокитнянського району Київської області при вирішенні спору поклався на розсуд суду, а відповідач в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області просив відмовити у задоволенні позову, та просили розглянути спір за відсутності їх представників. Позивач у судовому засіданні позов підтримав за викладених у ньому обставин і підстав та просив задовольнити. Також суду пояснив, що факт його членства у КСП ім. Першого Травня можуть підтвердити свідки, які на той час були членами правління цього підприємства. Заслухавши у судовому засіданні позивача, свідків , дослідивши отримані у справі письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. В судовому засіданні встановлено, щов період з 10.07.1994 по 15.01.1999 позивач працював на посаді електрогазозварювальника в КСП ім. Першого Травня с.Насташка Рокитнянського району Київської області. На час прийому на роботу позивачем було подано також заяву про прийом його в члени КСП, яка була задоволена. 25.12.1995 КСП ім. Першого Травня отримало Державний акт на право колективної власності на землю серії КВ за реєстровим № 10 та було проведено розпаювання земель між членами підприємства. Розмір однієї земельної частки (паю) склав у підприємстві 2.97 умовних кадастрових гектарів. Разом з тим, позивач, будучи членом КСП на момент розпаювання земель колективної власності, не був включений до списків осіб, що мають право на земельну частку (пай) в КСП ім.Першого Травня і таким чином не отримав сертифікат про право на земельну частку (пай) в цьому підприємстві. Документальне підтвердження членства позивача в КПС ім..Першого Травня відсутнє, оскільки у наявних в архівному відділі Рокитнянської РДА Київської області протоколах засідань правлінь та загальних зборів членів колгоспу (КСП) за 1992-1999 роки дані про його прийом в члени вказаного підприємства відсутні. Викладене підтверджується поясненнями у судовому засіданні позивача, свідків [PERSON], [PERSON] в тім, що [PERSON] працював у КСП ім..Першого Травня електрогазозварювальником, вони були членами правління КСП ім..Першого Травня і у їх присутності розглядалася заява [PERSON] про прийом його в члени КСП, яка була задоволена. Також своє підтвердження встановлені судом обставини знаходять з огляду на отримані у справі письмові докази, якими є: ●трудова книжка на імя позивача АХ № 389378; ●державний акт на право колективної власності на землю КСП ім..Першого Травня серії КВ, зареєстрований 25.12.1995 в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 10; ●відповідь архівного відділу Рокитнянської РДА Київської області від 29.06.2017 № 06-07/127; ●відповідь відділу у Рокитнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області № В-810/0-0.34-1035/145-17 від 26.09.2017. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За вимогами ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.\~ Відповідно до положень статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Відповідно до статті 60 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов»язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду спору по суті. Судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами спору, мають регулюватися положеннями ст.ст. 234, 256 ЦПК України, ст. 10 Закону України Про колективне сільськогосподарське підприємство, ст. 5 Земельного Кодексу України в редакції 1990 року, Указом Президента України від 08.08.1995 року Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, ст.ст. 1, 2 Закону України „Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв). Відповідно до ст. 234 ч.2 п. 5 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст. 256 ч. 2 ЦПК України, зазначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, \~\~від \~\~яких залежить виникнення, зміна або припинення\~ особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом \~\~не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається із отриманих у справі письмових доказів та пояснень у судовому засіданні свідків, позивач був прийнятий 10.07.1994 на посаду електрогазозварювальника в колективне сільськогосподарське підприємство ім. Першого Травня с.Насташка Рокитнянського району Київської області, де пропрацював на цій посаді до 15.01.1999, та одночасно був прийнятий у члени цього підприємства. На разі, документальне підтвердження такої обставини не збереглося, тоді як позивач на разі відсутності підтвердження останньої не зможе захистити своє право на земельну частку (пай), яке він оспорює у відповідності до положень п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720 від 08.08.1995. За викладеного суд вважає вимогу позивача про встановлення факту його членства в КСП ім.Першого Травня такою, що грунтується встановлених обставинах спору та вимогах закону, а тому остання підлягає задоволенню, оскільки встановлення цього факту, що має юридичне значення, має для нього значення у спорі про визнання права на земельну частку (пай) у КСП ім. Першого Травня. Відповідно до ст. 5 Земельного Кодексу України в редакції 1990 року, ст. 10 Закону України Про колективне сільськогосподарське підприємство земля в КСП ім..Першого Травня с.Насташка Рокитнянського району Київської області належала підприємству на праві колективної власності, що засвідчено Державним актом на право колективної власності на землю КСП ім. Першого Травня серії КВ від 25.12.1995, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 10. Згідно з п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям право \~на \~земельну \~частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, \~сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського \~ акціонерного \~товариства, \~в тому числі пенсіонери, \~які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного \~ \~підприємства, кооперативу, \~ товариства, відповідно до списку, \~що додається до державного \~акта \~на право колективної власності на землю. На день отримання Державного акту на право колективної власності на землю КСП ім..Першого Травня с.Насташка Рокитнянського району Київської області [PERSON], як встановлено судом, був його членом і відповідно мав бути включеним до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), який додавався до вказаного Акту. За таких обставин на переконання суду [PERSON] безпідставно не був включений до вказаного списку і тим самим був позбавлений скористатися своїм правом на земельну частку (пай) в КСП ім. Першого Травня с.Насташка Рокитнянського району Київської області. Відповідно до вимог ст. 1 ч. 2 Закону України „Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) право особи на земельну частку може бути визнано в судовому порядку, а рішення суду за вимогами ст. 2 зазначеного закону є документом, що посвідчує таке право. За викладених встановлених обставин вважаю, що позовна вимога [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай) в КСП ім. Першого Травня с.Насташка Рокитнянського району Київської області також грунтується на встановлених обставинах спору та законі, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved