Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Звернувшись до суду, позивач зазначає, що з 18 грудня 1979 року перебував у шлюбі з [PERSON]. Під час шлюбу в жовтні 1980 року [PERSON] була прийнята в члени житлово-будівельного кооперативу № 287. 28 листопада 1980 року їй був виданий ордер № 1073 на право зайняття квартири № 4 в корпусі № 1 будинку № 102 по вул. Калиновій в м. Дніпропетровську, куди вони вселилися та проживали однією сім'єю. В 1990 році ними був повністю сплачений пайовий внесок за квартиру в розмірі 7894 рублів. Отже, відповідно до ст. 22 КпШС квартира № 4 в корпусі № 1 будинку №102 по вул. Калиновій в м. Дніпропетровську є їх спільною сумісною власністю та він має право на 1/2 частину цієї квартири. 28 жовтня 2009 року [PERSON] померла. Спадкоємцями першої черги після її смерті є він та їх дочка [PERSON] Але постановою державного нотаріуса Шостої дніпровської державної нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що право власності на спірну квартиру не було зареєстровано за спадкодавцем за її життя. За цих підстав [PERSON] просить визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири № 4 корпусу № 1 будинку № 102 по вулиці Калиновій в місті Дніпрі у праві спільної сумісної власності подружжя та на 1/4 частину цієї ж квартири в порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON] У свою чергу відповідач [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 1/4 частину квартири № 4 корпусу № 1 будинку № 102 по вулиці Калиновій в місті Дніпрі в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 28 жовтня 2009 року, посилаючись на те, що вона в установленому порядку прийняла спадщину, але постановою державного нотаріуса Шостої дніпровської державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що право власності на спірну квартиру не було зареєстровано за спадкодавцем за її життя. У судове засідання сторони та їх представники [PERSON] та [PERSON] не з'явилися, надали заяви, в яких просили справу розглядати в їх відсутність та не заперечували про задоволення позовних вимог один одного. Представники третіх осіб - Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив № 287» та Шостої дніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання також не з'явилися, надали заяви про розгляд справи в їх відсутність, заперечень проти первісного та зустрічного позову не надали. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що первісні та зустрічні позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що з 18 грудня 1979 року позивач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. 28 листопада 1980 року [PERSON] як члену житлово-будівельного кооперативу № 287 виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів був виданий ордер № 1073 на право зайняття разом із сімєю квартири № 4 у корпусі № 1 будинку № 102 по вулиці Калиновій у місті Дніпропетровську. Згідно з довідкою обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив № 287» [PERSON] у 1990 році повністю сплатила пайові внески за квартиру № 4 у корпусі № 1 будинку № 102 по вулиці Калиновій у місті Дніпрі. 28 жовтня 2009 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 718/2016, заведеної Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON]Г спадщину в установленому порядку прийняли її чоловік [PERSON] та дочка [PERSON], які на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем у квартирі № 4 у корпусі № 1 будинку № 102 по вулиці Калиновій у місті Дніпропетровську. Однак постановами державного нотаріуса Шостої дніпровської державної нотаріальної контори [PERSON] сторонам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру № 4 у корпусі № 1 будинку № 102 по вулиці Калиновій у місті Дніпрі з тих підстав, що право власності на зазначену квартиру не було зареєстровано за спадкодавцем за її життя. Статтею 15 Закону України «Про власність» було передбачено, що член житлового, житлового-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Аналогічне положення закріплено в частині 3\~статті 384 ЦК України, відповідно до якого у разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає її власником. Отже, сплативши пайовий внесок за квартиру № 4 у корпусі № 1 будинку № 102 по вулиці Калиновій у місті Дніпропетровську, [PERSON] набула право власності на це майно. Відповідно до статті 22 КпШС майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Враховуючи, що на час сплати пайових внесків та набуття права власності на квартиру № 4 у корпусі № 1 будинку № 102 по вулиці Калиновій у місті Дніпропетровську [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON], таке майно є їх спільною сумісною власністю. Таким чином, позивач [PERSON] має право на 1/2 частину цієї квартири, а інша 1/2 частина даної квартири входить до складу спадщини після смерті [PERSON] Згідно з частиною 1 статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 3 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Приймаючи до уваги, що за життя [PERSON] повністю сплатила пайовий внесок за квартиру № 4 у корпусі № 1 будинку № 102 по вул. Калиновій у місті Дніпрі і сторони як спадкоємці першої черги в установленому порядку прийняли спадщину, що відкрилася після її смерті, але їм відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, суд вважає, що первісний та зустрічний позов необхідно задовольнити, визнавши за [PERSON] право власності на 3/4 частини квартири № 4 у корпусі № 1 будинку № 102 по вул. Калиновій у місті Дніпрі (1/2 або 2/4 частини - у праві спільної сумісної власності подружжя та 1/4 частина в порядку спадкування), а за [PERSON] право власності на 1/4 частину цієї ж квартири. Судові витрати по справі слід розподілити у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved