Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

Звернувшись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 6 грудня 2008 року. Мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Протягом останніх років сімейне життя з відповідачем стало поступово погіршуватися, що після сварки 15 лютого 2015 року призвело до припинення шлюбних відносин. З цього часу проживають окремо. Діти проживають разом з нею. Відповідач декілька разів висловлював погрози, що забере дітей. У зв'язку з цим позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем та визначити місце проживання дітей разом з нею. Крім того, оскільки відповідач, як батько дітей, повинен приймати участь в їх матеріальному забезпеченні, уточнивши свої позовні вимоги, просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання обох дітей в розмірі 720 грн. щомісяця до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради Дацик В.Д. у судовому засіданні вважав за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей з позивачем. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що 6 грудня 2008 року у відділі Амур-Нижньодніпровського РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між сторонами. Мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В лютому 2015 року сторони фактично припинили шлюбні відносини, з цього часу проживають окремо, діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Статтею 24 СК України, що відповідає положенням статті 51 Конституції України, закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтю 110 СК України. Відповідно до статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Виходячи з того з фактичних взаємовідносин між сторонами, дійсних причин позову про розірвання шлюбу та приймаючи до уваги наявність малолітніх дітей, всі обставини життя сторін, суд вважає, що їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, тому шлюб між сторонами слід розірвати. Крім того, у зв'язку з розірванням шлюбу між сторонами виник спір щодо місця проживання малолітніх дітей. Згідно зі ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Вирішуючи питання про визначення місця проживання малолітніх дітей сторін, суд враховує їх вік, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, висновок органу опіки та піклування, відповідно до якого є доцільним визначити місце проживання дітей з матір'ю, а також визнання відповідачем позову в цій частині, та вважає, що місце проживання малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], слід визначити з матір'ю, що буде відповідати їх інтересам. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 183 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи, що відповідач за віком та станом здоров'я є працездатним, інших дітей та утриманців не має, офіційно ніде не працевлаштований, має нерегулярний дохід, суд приходить до висновку, що відповідач, з урахуванням його майнового стану, в змозі виплачувати аліменти на утримання дітей у твердій грошовій формі в розмірі 720 грн. щомісячно, як просить позивач. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання обох синів в розмірі 720 грн. щомісячно з послідуючою індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви, тобто 10 березня 2015 року, до досягнення дітьми повноліття. В силу ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позов задоволено, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн.60 коп.

Outcome: approved