Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, [PERSON] просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Російської Федерації малолітнього [PERSON], [INFO], у супроводі матері, [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька дитини, строком на один рік з 12 жовтня 2015 року по 12 жовтня 2016 року, посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 2002 року по 15 січня 2007 року. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку не надає дозволу на виїзд малолітньої дитини за кордон, тим самим безпідставно зловживає своїми правами і обмежує її права та права дитини. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, пояснивши, що вона має рідну сестру [PERSON], яка мешкає на території Російської Федерації. З метою підтримання родинних звязків та розширення кругозору дитини, вона бажає з дитиною виїхати до Російської Федерації. Проте, відповідач, з невідомих причин, відмовляється надати дозвіл на виїзд їх малолітнього сина за кордон. Просила позов задовольнити у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав повністю з тих же підстав, просив надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Російської Федерації малолітнього [PERSON], [INFO], у супроводі матері, без згоди та супроводу батька, пояснивши, що позивач на території України має стійки соціальні звязки та постійне місце роботи. Тимчасовий виїзд за межі України обумовлений необхідністю підтримання родинних звязків з сестрою позивача, яка мешкає на території Російської Федерації та запрошує позивача з дитиною до себе на різдвяні канікули. Просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON], будучи згідно ч.3 ст. 76 ЦПК України належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив, тому суд, на підставі ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини (ч.1). Батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч.2). Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч.1). Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч.2). Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2002 року та мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.3). Згідно із свідоцтвом про розірвання шлюбу шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 01 від 15 січня 2007 року (а.с.4). 25 вересня 2012 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], внаслідок чого змінила прізвище на [PERSON] (а.с.5). Малолітній [PERSON] проживає разом з матірю за адресою: с. Ілліча, вул. Щорса, буд.31 що підтверджується довідкою Іллічівської сільської ради № 757 від 07.10.2015 року (а.с.7). Стаття 33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Стаття 313 ЦК України передбачає, що особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХП, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України». У відповідності до положень ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Правила перетинання держаного кордону громадянами України, затверджені постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 зі змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, як не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі предявлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Позивач має рідну сестру [PERSON], яка мешкає на території Російської Федерації за адресою: Курська область, Тімський район, с. Станове, вул. Ворошилова, буд. 3 та яка запрошує позивача з малолітнім [PERSON] відвідати її за місцем мешкання на різдвяні канікули (а.с. 40-43). Свідок [PERSON], мати позивача, у судовому засіданні пояснила, що її друга дочка [PERSON] мешкає на території Російської Федерації та запрошує до себе свою сестру [PERSON] та племінника [PERSON] Проте, батько [PERSON] відповідач [PERSON] не надає згоди на виїзд малолітнього за кордон без пояснення будь-яких причин, ігнорує зустрічі з сином. Беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд малолітньої [PERSON] за межі України для тимчасового перебування, а також враховуючи те, що тимчасовий виїзд малолітньої дитини разом з матірю за кордон для підтримання родинних звязків з тіткою відповідає інтересам дитини, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: approved