Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

Звернувшись до суду з даним позовом, АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості в загальному розмірі 58\~548,39 грн. за кредитним договором № б/н від 03.11.2011 року, яка складається з наступного: 4980,51 грн. заборгованість за кредитом; 47\~053,67 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3250,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 2764,21 грн. штраф (процентна складова), а також судовий збір в розмірі 1600,00 грн., посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 03.11.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керується п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач, в порушення умов договору та вимог діючого законодавства, своєчасно не надав банку кошти для погашення заборгованості за кредитом та процентами, внаслідок чого станом 16.03.2017 року має заборгованість 58\~548,39 грн., яка складається з наступного: 4980,51 грн. заборгованість за кредитом; 47\~053,67 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3250,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 2764,21 грн. штраф (процентна складова). Представник позивача за довіреністю [PERSON] .О [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, зазначивши у позовній заяві про те, що у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] , який про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до судового засідання не з`явився, подавши 22 липня 2019 року на адресу суду додаткові пояснення по справі, у яких зазначив, що просить розгляд справи проводити без його участі та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, оскільки: позивачем не виконані вимоги ухвали суду від 28.03.2019 року про витребування доказів, неякісна копія анкети-заяви не засвідчена належним чином, у зв`язку з чим відповідач позбавлений можливості звернутися до суду з клопотанням про призначення почеркознавчої експертизи. З анкети-заяви вбачається, що відповідач виявив бажання оформити на його ім`я платіжну картку «Кредитка Універсальна» з бажаним кредитним лімітом 2000 грн., проте з вказаної анкети-заяви не вбачається, що між сторонами був погоджений кредит у сумі 5000 грн. та погоджена процентна ставка у розмірі 30% на рік, як зазначається у позові. Також посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17, якою визнано, що Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. З огляду на викладене, [PERSON] вважає, що позивач не довів, що з відповідачем був укладений кредитний договір б/н від 03.11.2011 року, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 5000 грн. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що пред`явлені позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як встановлено у \~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У статті 129 Конституції України серед інших засад судочинства в Україні гарантується змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд наголошує, що судове доказування це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених\~ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1\~статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до\~ст.78 ЦПК України\~суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно до пункту 4 частини 2\~статті 43 ЦПК України\~учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. У ч. ч. 1, 2, 8\~статті 83 ЦПК України\~визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Однією з підстав цивільних прав та обов`язків згідно ч. 2 ст. 11 ЦК України є договори та інші правочини, як узгоджене волевиявлення всіх його учасників (сторін договору). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статей\~207,\~1055 ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі і вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах де відображена воля сторін. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ч. 1\~ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За твердженням позивача, відповідно до укладеного договору № б/н від 03.11.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а також підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» Договір. Судом встановлено, що в обґрунтування позову при подачі позову до суду 11 квітня 2017 року позивачем надана ксерокопія анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 03.11.2011 року, згідно з якою [PERSON] виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку Кредитка «Універсальна» з бажаним кредитним лімітом 2000 грн. (а.с. 6), проте у графі вказаної анкети-заяви «Клієнт. ПІБ, підпис» мається лише зазначення прізвища, імені та по батькові клієнта [PERSON] , а підпис останнього відсутній. Пред`являючи позов, АТ КБ «Приватбанк» на розгляд суду надав, крім зазначеної вище анкети-заяви, копії наступних документів: Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с. 7), Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті\~https://privatbank.ua/terms/ (а.с. 8-31), які разом з заявою-анкетою, за твердженням АТ КБ «Приватбанк», складають договір. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~218\~ЦК України\~недодержання сторонами\~письмової форми\~правочину,\~яка встановлена\~законом,\~не має\~наслідком його\~недійсність,\~крім випадків,\~встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним (ч. 2 ст. 218 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як встановлено у ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з\~ ч.\~2\~ст.\~640\~ ЦК\~ України,\~якщо відповідно\~до акта\~цивільного законодавства\~для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до ч. 6 ст. 95 ЦПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. За клопотанням відповідача від позивача АТ КБ «Приватбанк» неодноразово запитами суду, а також ухвалою суду від 28.03.2019 року було витребувано: оригінал анкети-заяви від 03.11.2011 року, меморіальний ордер банку, відповідно до якого відповідачу зараховані 03.11.2011 р. кредитні кошти у сумі 5000,00 грн. на картковий рахунок, відкритий на його ім`я; договір про використання електронного платіжного засобу, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , на підставі якого відповідачу був відкритий конкретний картковий рахунок для обліку кредитної операції та випущена платіжна картка чи платіжні картки; розписка(и) відповідача, які свідчать про отримання ним конкретної(х) платіжної(х) картки(ок) з вказівкою на її вид, номер та строк дії; книгу відкритих рахунків за 2011 рік в тій частині, що містить запис про відкриття на ім`я відповідача рахунку для обліку кредитної операції з використанням платіжної картки; виписки з особового рахунку відповідача, що вміщують записи про здійснення операції, зокрема, зарахування банком позичальнику кредитних коштів, сплату чи несплату позичальником грошових коштів на виконання кредитного зобов`язання, винесення банком на прострочку несплачених сум основної заборгованості по тілу кредиту, нарахування банком процентів за користування кредитними коштами, винесення банком на прострочку нарахованих, але не сплачених позичальником процентів і т.і. для огляду в судовому засіданні, однак вимоги суду, викладені у запитах та ухвалі, були проігноровані позивачем без надання відповідних пояснень, які б підтвердили поважність ненадання доказів. У разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду (ч. 10 ст. 84 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк», оскільки позивачем на підтвердження факту виникнення кредитних відносин між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] не було надано доказів отримання відповідачем кредиту, який є підставою позову, що в свою чергу свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів, у тому числі черговість погашення заборгованості, та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань. Водночас, правовою підставою позову є саме надання відповідачу кредиту на умовах договору, укладеного відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг», в той час як позивачем не доведено підставність користування відповідачем кредитними коштами банку. Також під час розгляду справи відповідач [PERSON] неодноразово просив суд у задоволенні вимог відмовити у зв`язку із пропуском позовної давності, але при цьому наголошував на не визнанні позову з інших підстав. Відмова у позові за пропуском строку позовної давності можлива тоді, коли порушене право підлягає захисту, але пропущено строк позовної давності і підстави для його поновлення відсутні. Між тим, враховуючи безпідставність позовних вимог, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування строку позовної давності.

Outcome: dismissed