Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Згідно з поданим позовом в останньому заявлено вимогу про стягнення коштів, які були надмірно сплачені в рахунок погашення заборгованості по сплаті аліментів. Позов обґрунтований тим, що позивач та відповідач є батьками неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на утримання яких 23.02.2015ц р. Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська стягнуті аліменти в розмірі 2 000,00 грн., починаючи з 09.09.2014 р., щомісяця та виданий виконавчий лист. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, з 27.09.2019 р. та по теперішній час спільна дитина - [PERSON] проживає разом із батьком та перебуває на його утриманні, втім, аліменти за вказаним вище судовим рішенням нараховувалися державним виконавцем без врахування даної обставини, та позивачем (боржником за виконавчим листом) була здійснена оплата заборгованості по аліментам в розмірі, визначеному державним виконавцем (72 641,52 грн.). На переконання позивача, загальна сума коштів, які були надмірно сплачені на користь відповідача в рахунок погашення заборгованості становить 15 067,00 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, тобто за той період, коли [PERSON] почав проживати разом із батьком. Відповідач не скористалася правом надання відзиву на позовну заяву, в судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні позову повністю. Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України, позивач та відповідач є батьками неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 12, ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.10.2014 р. (справа №199/7659/14-ц (2/199/3401/14)) ухвалено стягувати щомісяця з [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований: [ADDRESS] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей - доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , до їх повноліття, на користь матері [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно на двох дітей, починаючи стягнення з 09.09.2014 р. Рішення суду було пред`явлено боржником до виконання (а.с. 13). Відповідно до довідки розрахунку заборгованості по аліментам (а.с. 29) [PERSON] мав заборгованість зі сплати аліментів (74 023,52 грн. станом на 01.11.2020 р.), яка 20.11.2020 р. та 04.12.2020 р. була погашена ним (а.с. 30, 32). З 27.09.2019 р. та по даний час дитина - [PERSON] проживає разом із батьком та перебуває на його утриманні (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.07.2021 р. (справа № 199/7981/20, (2/199/1131/21)) у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, змінений розмір аліментів, стягнутих із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Судом в цій справі ухвалено: -стягувати щомісяця із [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований: [ADDRESS] , проживає за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , до її повноліття, на користь матері [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття; -відкликати виконавчий лист №199/7659/14, яким стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей - доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , до їх повноліття, у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно на двох дітей, починаючи стягнення з 09.09.2014 року (а.с. 22-28, https://reyestr.court.gov.ua/Review/98442192). Правовідносини між учасниками справи виникли зі спору щодо суми аліментів, яка сплачена після зміни обставин, що впливали на визначення розміру платежів, та регулюються ст. 273 ЦПК України. Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Сферою регулювання ст. 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що п.1 ст.6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. В рішенні Європейського суду «Горнсбі проти Греції» від 10.03.1997 (п. 40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду». Як встановлено судом, виконавчий документ про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття був пред`явлений [PERSON] до виконання. Боржник [PERSON] , починаючи з вересня 2014 року, мав заборгованість зі сплати аліментів. В той же час, відповідно до ст. 273 ЦПК України (ч. 1) рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них (ч. 4 ст. 273 ЦПК України). Таким чином, закон передбачає право вимагати зміни розміру аліментів лише за умови зміни обставини, що впливають на визначені розміри платежів (їх тривалість чи припинення) шляхом пред`явлення нового позову. Закон не передбачає за умови зміни обставин, що впливають на визначені розмірі платежів, можливості повернення частини сплачених періодичних платежів. З 27.09.2019 р., коли спільна дитина сторін ( [PERSON] ) почала проживати разом із батьком та перебувати на його утриманні, по 31.10.2020 р. [PERSON] не звертався до суду із позовом про зменшення розміру аліментів. Виходячи з вищенаведеного, підстави для задоволення позову відсутні. Оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати підлягають віднесенню на рахунок позивача.

Outcome: dismissed