Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

З позовної заяви [PERSON], яка надійшла до суду 06 лютого 2017 року, вбачається, що позивача призначено опікуном малолітньої дитини [PERSON], [INFO], яку за рішенням суду відібрано у матері без позбавлення її батьківських прав і надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. На даний час дитина проживає разом із позивачем та перебуває на її повному утриманні, матір дитини життям і здоровям доньки не цікавиться, матеріально її не забезпечує, участі у її вихованні не приймає. Позивачу невідомо про місце роботи відповідача, однак аліменти відповідач нікому не сплачує. Оскільки відповідач не виконує свого обовязку по утриманню дитини, а позивач зобовязана згідно Закону вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного, просить стягувати щомісячно з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн., але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, згідно поданої заяви позовні вимоги змінила та просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 450 грн., розгляд справи провести у її відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася, про час та місце розгляду справи судом неодноразово належним чином повідомлялась, заява про розгляд справи у її відсутність, письмові заперечення на позовну заяву до суду не надходили. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення судом проведено заочний розгляд справи. Судове засідання проведено у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до змісту ч. 2 ст. 179, ч. 1 ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 191 СК України опікун розпоряджається аліментами, які одержані для утримання малолітньої дитини; батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У ст. 182 СК України зазначено та у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей; непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 26 вересня 2016 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 жовтня 2016 року, позов служби у справах дітей Рожнятівської районної державної адміністрації Івано-Франківської області до [PERSON] про відібрання малолітньої дитини без позбавлення батьківських прав задоволено. Вирішено малолітню [PERSON], [INFO], відібрати у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та передати її органу опіки та піклування Рожнятівської районної державної адміністрації Івано-Франківської області. Рішення суду набрало законної сили 26 жовтня 2016 року. Розпорядженням №268 Рожнятівської районної державної адміністрації Івано-Франківської області від 10 листопада 2016 року надано [PERSON], [INFO], статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням №375/2016-р Летичівської районної державної адміністрації Хмельницької області від 16 листопада 2016 року встановлено опіку над дитиною, позбавленою батьківського піклування, [PERSON], [INFO], та призначено її опікуном [PERSON], [INFO], жительку села Козачки, вулиця Радянська, будинок 43. Відповідно до довідки Летичівської селищної ради Хмельницької області від 15 грудня 2016 року до складу сімї [PERSON], що проживає [INFO], входять чоловік [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (проживає без реєстрації). Актом обстеження умов проживання від 07 лютого 2017 року, складеного службою у справах дітей Летичівської районної державної адміністрації Хмельницької області, підтверджується, що за адресою вул. Радянська, 43 с. Козачки проживає [PERSON], умови її проживання добрі, дитині створені умови для її виховання, відпочинку та розвитку. Опікун готує її до самостійного життя, привчає виконувати посильну роботу тощо. Дитина відвідує дитячий садочок, забезпечена іграшками, одягом, взуттям, при спілкуванні тягнеться до опікуна. З позовної заяви вбачається, що мати дитини не надає опікуну будь-яку матеріальну допомогу на утримання дитини, не цікавиться її життям та здоровям. Відповідно до ст. 67 ЦК України опікун зобов'язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун малолітньої особи зобов'язаний дбати про її виховання, навчання та розвиток (ч. 1). Опікун зобов'язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного (ч. 4). Враховуючи те, що дитина проживає разом з опікуном і перебуває на її утриманні, суд вважає, що опікун має право звернутись до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на дитину. Визначаючи розмір аліментів суд виходить з наступного. У ч. 2 ст. 182 СК України вказано, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із свідоцтва про народження дитини вбачається, що станом на час розгляду справи судом (12 квітня 2017 року) дитині [PERSON] є повних 5 років, а 16 листопада 2017 року виповниться 6 років. Відповідно до змісту ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» у 2017 році встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі, зокрема, з 1 січня 2017 року - 1544 гривні, з 1 травня - 1624 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Отже, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на дитину з 01 січня 2017 року становить 406,50 грн. (1355*30%), з 01 травня 2017 року такий становитиме 427,80 грн. (1426*30%). Враховуючи зясовані обставини справи суд вважає, що відповідач буде спроможна сплачувати аліменти на дитину фактично майже в мінімальному законодавчо визначеному розмірі. У звязку із зазначеним позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів щомісячно на утримання малолітньої дитини в сумі 450 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На думку суду визначений розмір аліментів буде справедливим по відношенню як до позивача, так і до відповідача. Розмір аліментів судом стягується в твердій грошовій суми, при цьому враховується, що матеріали справи не містять даних про наявність офіційного працевлаштування відповідача. Отримавши позовну заяву та ознайомившись із її змістом відповідач такі доводи позивача не спростувала і будь-яких письмових доказів про наявність інших неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб на утриманні або інших обставин, що мають істотне значення для прийняття судом рішення, не надала. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави необхідно стягнути суму судового збору в розмірі 640,00 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved