Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

Звертаючись до суду з позовною заявою представники позивачів в обґрунтування поданої позовної заяви зазначили, що [PERSON], [INFO], має чотирьох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], реєстрація актового запису про народження якого вчинена в Баглійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області (актовий запис № 143 від 04.03.2009 року), відомості про батька дитини записані за заявою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України; [PERSON], [INFO], реєстрація актового запису про народження якого вчинена в Баглійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області (актовий запис № 499 від 01.09.2010 року), відомості про батька дитини записані за заявою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України; [PERSON], [INFO], реєстрація актового запису про народження якої вчинена в Баглійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області (актовий запис № 1 від 25.02.2015 року), відомості про батька дитини записані за заявою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України; [PERSON], [INFO], реєстрація актового запису про народження якого вчинена в Баглійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області (актовий запис № 574 від 17.11.2014 року), відомості про батька дитини записані за заявою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. За місцем мешкання матері не створені належні умови для повноцінного розвитку дітей, кімната в якій проживає родина взагалі не придатна для проживання дітей. Малолітній [PERSON] відповідно до рішення виконавчого комітету від 17.12.2014 року № 265 перебуває у Дніпродзержинському спеціалізованому будинку дитини за час перебування дитини у державному закладі мати жодного разу дитину не відвідала, не поцікавилась її життям, та здоровям, хоча дитина має серйозні захворювання. 05.12.2014 року до служби у справах дітей у телефонному режимі звернулись сусіди [PERSON] та повідомили, що мати дітей знаходиться у нетверезому стані, а діти бігають в холі гуртожитку та просять їсти. При перевірці умов проживання родини було встановлено, що гр. [PERSON] дійсно мешкає у кімнаті гуртожитку з незадовільними умовами проживання, в кімнаті відсутнє електро та газопостачання, умови для проживання дітей взагалі відсутні, у зв'язку з чим було прийнято рішення тимчасово помістити малолітніх [PERSON] та [PERSON] до Центру реабілітації дітей служби у справах дітей. За весь час перебування дітей в центрі реабілітації дітей мати дітей не відвідувала , їх долею не цікавилась. Під час збору документів на дітей зясувалось, що малолітня [PERSON] свідоцтвом про народження не реєструвалась, хоча на момент влаштування дитині вже виповнилось 2 роки. 24 квітня 2015 року до служби у справах дітей надійшла гр. [PERSON], яка проживає: [INFO], та привела з собою [PERSON]. Оскільки мати дитини декілька років тому залишила [PERSON] разом з бабусею з боку біологічного батька дитини. Того ж дня [PERSON] було влаштовано до Центру реабілітації дітей служби у справах дітей. Спеціалістами служби у справах дітей з [PERSON] неодноразово проводились індивідуально-профілактични бесіди, її попереджали про необхідність належного виконання батьківських обовязків, але позитивних висновків вона для себе не зробила. [PERSON] Н В. попереджалась службою у справах дітей, що у разі не виконання нею батьківських обовязків вона буде позбавлена батьківських прав. [PERSON] не маючи обєктивних причин, повязаних із станом здоровя, ухиляється від обовязків по вихованню малолітніх дітей, ніде не працює, джерело її доходів взагалі не відомо. Незважаючи на профілактичну роботу та попередження служби у справах дітей, профілактичну роботу СКМСД Баглійського району та Дніпродзержииського міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді змінити своє відношення до виховання дітей та свою поведінку наміру не має. У позові просять суд: позбавити гр. [PERSON], [INFO], батьківських прав у відношенні малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]; стягнути аліменти з гр. [PERSON] у розмірі 1/2 частини з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку на користь осіб, яким дитина буде передана на виховання; малолітніх дітей передати органу опіки та піклування виконавчого комітету Баглійської районної у місті Дніпродзержинськ ради. У судовому засіданні представник позивача - служби у справах дітей виконавчого комітету Баглійської районної у місті Дніпродзержинськ ради позовні вимоги підтримав у повному обсязі, обґрунтувавши їх доказами, викладеними в позовній заяві та пояснив, що відповідачка зареєстрована в гуртожитку за адресою м.Дніпродзержинськ, вул.Астраханська, 99 «а», к. №246. Разом з цим в цій квартирі не мешкає, бо це не квартира, а суцільний смітник. Останнім часом проживала в квартирі №258, яка належить її співмешканцю, але і в цій квартирі антисанітарні умови для проживання, водопостачання відсутнє, електропостачання було в наявності тільки в одній кімнаті. В таких умовах відповідачка мешкала разом зі своїм співмешканцям та дочкою [PERSON] і сином [PERSON]. Старший син відповідачки проживав разом з біологічним батьком та його матірю, які зловживають спиртними напоями. Молодший син [PERSON] після народження знаходився в лікарні, а потім був переведений до дитячого будинку. Мати його долею зовсім не цікавилась, ні в лікарні, ні в дитячому будинку його жодного разу не відвідала, не дивлячись на те, що дитина має ряд захворювань та потребує лікування. Відповідачка зловживала спиртними напоями, дітей не доглядала, діти ходили голодні, про що службу у справах дітей повідомляли сусіди відповідачки. Відповідачка не зареєструвала своїх дітей [PERSON] та [PERSON] при народженні, у них навіть не було свідоцтва про народження. Представник позивача - органу опіки та піклування виконавчого комітету Баглійської районної у місті Дніпродзержинськ ради у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати за їх відсутністю, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що вона проживала з двома дітьми [PERSON] та [PERSON] в квартирі свого співмешканця. Що стосується старшого сина [PERSON], то він мешкав разом зі своєю бабусею та його біологічним батьком. Її самий молодший син [PERSON] після народження залишився в лікарні, бо народився хворим, потім його перевели до дитячого будинку. Ні в лікарні, ні в дитячому будинку вона його не відвідувала бо у неї не має грошей та ліків. Допомогу на дітей вона не отримувала через те, що загубила паспорт. Зараз вона вже не пиячить півтора місяці, казала, що вона виправиться та буде дбати про дітей, просила не позбавляти її батьківських прав. Прокурор позовні вимоги позивачів підтримав у повному обсязі. Зазначив, що відповідачка не виконувала своїх батьківських обовязків на протязі кількох років, не дбала про їх здоровя та виховання. Навіть коли дітей забрали від відповідачки, вона нічого не зробила щоб виправити ситуацію, щоб відвідувати своїх дітей. У судовому засіданні представник третьої особи комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей ДМР» позовні вимоги позивачів підтримав у повному обсязі. Суду пояснив, що діти відповідачки [PERSON] та [PERSON] знаходяться в їх Центрі реабілітації з 05 грудня 2014 року, а [PERSON] - з 24 квітня 2015р. За весь час знаходження дітей у Центрі мати відвідала їх лише двічі, долею їх не цікавиться, діти мають рівень розвитку нижче їх вікової норми, це обумовлено тим, що з дітьми ніхто не займався, ніхто їх не виховував та не розвивав. При бесіді з дітьми, вони повідомляли, що їх мати випивала, скаржилися на те, що мати забувала їх годувати. Представник третьої особи КЗ Дніпродзержинський спеціалізований будинок дитини «ДОР» у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за їх відсутності. Додатково повідомив, що відповідачка [PERSON] не відвідує свого сина у будинку дитини з 12.02.2015року по теперішній час, не цікавиться станом його здоровя. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом досліджені всі докази надані сторонами, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. Вислухавши учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, оцінивши кожний доказ окремо, а також докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, при цьому приймає до уваги такі обставини. У судовому засіданні було встановлено наступне: [PERSON], [INFO] є матірю чотирьох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], реєстрація актового запису про народження якого вчинена в Баглійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 143 від 04.03.2009 року (ар.с.11), відомості про батька дитини записані за заявою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (ар.с.12); [PERSON], [INFO], реєстрація актового запису про народження якого вчинена в Баглійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 499 від 01.09.2010 року (ар.с.9), відомості про батька дитини записані за заявою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (ар.с.10); [PERSON], [INFO], реєстрація актового запису про народження якої вчинена в Баглійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1 від 25.02.2015 року (ар.с.7), відомості про батька дитини записані за заявою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (ар.с.8); [PERSON], [INFO], реєстрація актового запису про народження якого вчинена в Баглійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 574 від 17.11.2014 року (ар.с.13), відомості про батька дитини записані за заявою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (ар.с.14). Згідно з довідкою №389 від 23.12.2014р., наданої зав.гуртожитком та паспортистом гуртожитка за адресою м.Дніпродзержинськ, вул.Астраханська 99 «а», відповідачка [PERSON] зареєстрована у гуртожитку за вказаною адресою в к. №246 разом з синами [PERSON] та [PERSON]. Всього за вказаною адресою зареєстровано 6 осіб (ар.с.16). Разом з цим, як було встановлено у судовому засіданні та визнавалось самою відповідачкою, за зазначеною адресою вона не мешкала, а проживала в квартирі №258, будинку №99 «а» по вул.Астраханська в м.Дніпродзержинську у свого співмешканця разом з двома дітьми, а саме дочкою [PERSON] та сином [PERSON]. Згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до копії акту обстеження проживання від 05.12.2014р. за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул.Астраханська, 99»а» - 258 (за місцем мешкання дітей [PERSON] та [PERSON]), встановлено, що умови проживання дітей незадовільні, в квартирі антисанітарія, електропостачання в наявності лише в одній кімнаті, водопостачання відсутнє, у звязку з чим було вирішено направити дітей в центр реабілітації. Під час обстеження [PERSON] знаходилась в стані алкогольного спяніння, погрожувала розправою сусідам (ар.с.17). Відповідно до довідки КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей ДМР» від 06.05.2015р. №224., у цьому комунальному закладі дійсно знаходяться діти [PERSON] та [PERSON] з 05 грудня 2014 року, а [PERSON] з 24 квітня 2015 року. За час перебування малолітніх в закладі мати дітей не відвідувала, долею їх не цікавилась (ар.с.27). На підставі зазначеного суд приходить до висновку, що відповідачка не відвідувала своїх дітей в КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей ДМР» доки не дізналася, що до суду подано позов про позбавлення її батьківських прав. Відповідно до рішення виконавчого комітету Баглійської районної у місті Дніпродзержинськ ради від 17.12.2014 року № 265, малолітній [PERSON] був влаштований у КЗ «Дніпродзержинський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської області (ар.с.25). Згідно з довідкою КЗ «Дніпродзержинський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради №398 від 15.05.2015р., малолітня дитина [PERSON], 22.10.2014р. пербуває під диспансерним наглядом з діагнозом: гіпертензійно-гідроцефальний синдром, синдром рухових порушень, судомний синдром, синдром затримки психо-моторного розвитку внаслідок перинатального нетравматичного внутрішньошлункового крововиливу, метаболічна кардіоміопатія, часткова атрофія зорового нерву, дисплазія кульшових суглобів, вроджена воронкообразна деформація грудної клітини, вроджена патологія розвитку нирок: подвоєння лівої нирки, пієлоектазії з обох сторін, мочекислий діатез (ар.с.28). Разом з цим, за час перебування дитини [PERSON] у державному закладі, мати жодного разу дитину не відвідала, не поцікавилась її життям та здоровям, хоча дитина має серйозні захворювання. Даний факт відповідачка сама визнала у судовому засіданні, а також підтверджується повідомленням КЗ «Дніпродзержинський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради №368 від 06.05.2015р. (ар.с.26). Відповідачка ще 13.11.2014р. попереджалася службою у справах дітей щодо належного виконання нею своїх батьківських обовязків (ар.с.23), що у разі не виконання нею батьківських обовязків вона буде позбавлена батьківських прав, але незважаючи на це продовжувала ухилятися від виконання своїх обов'язків по вихованню її малолітніх дітей. Відповідно до висновку № 17/987-7 від 17.06.2015р. (ар.с.15) виконавчого комітету Баглійської районної у місті Дніпродзержинськ ради, як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні її малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зазначено, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відповідає інтересам її малолітніх дітей. Згідно з ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Іншими словами, батьки несуть аліментний обов'язок перед дітьми. Згідно ст. 8 Закону України Про охорону дитинства зазначається, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Підставою позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сімї якої проживає дитина, заклад охорони здоровя, навчальний або інший заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор. Всіма вищезазначеними доказами підтверджується факт того, що відповідачка нехтує своїми батьківськими обовязками, зловживає спиртними напоями та не піклується про дітей, не створила належних умов для їх виховання та розвитку, не забезпечує їх матеріально. На підставі ст.166 ч.3 Сімейного кодексу України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, що відповідачка є працездатною, тобто може працювати та надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, суд вважає вимоги позивачів про стягнення з відповідачки аліментів на утримання неповнолітніх дітей такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. За таких обставин позов заявлено обґрунтовано та у відповідності до вимог чинного законодавства, тому він підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved