Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

З позовною заявою до суду звернувся [PERSON] в особі представника адвоката Авілової О.М., до Харківської міської ради про визнання за позивачем права власності на самочинно збудований житловий будинок Літ. «К-2», загальною площею 128,9 кв.м., житловою площею 50,4 кв.м., допоміжною площею 51,4 кв.м, з гаражем та балконом літ. «к1», на розпочате будівництво літ. «м», розташоване за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що йому на праві приватної власності належить 2/5 частин земельної ділянки по [ADDRESS] , кадастровий номер 6310137500:02:027:0004, на підставі договору купівлі-продажу від 26.06.2020 р.№ 1889, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Тонкою М.О. На зазначеній земельній ділянці ним збудовано житловий будинок (Літ. «К-2»), проте ввести його до експлуатації та отримати право власності в позасудовому порядку він не може, оскільки дозвільних документів на його будівництво не отримав. Звітом про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж індивідуального двоповерхового житлового будинка літ. «К-2» з гаражем та балконом літ. «к1», виконаний експертом [PERSON] та затверджений ФОП «[PERSON].» 10.10.2013 встановлено: відповідність несучих та огороджувальних конструкцій індивідуального двоповерхового житлового будинка літ. «К-2» з гаражем та балконом літ. «к1», розпочатого будівництва літ. «м», що розташовані за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 128,9 кв.м - вимогам надійності і безпечної експлуатації і можливість їх безпечної експлуатації. Відповідач Харківська міська рада звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про зобов`язання [PERSON] здійснити заходи, направлені на прийняття в експлуатацію самочинно побудованого нерухомого майна: житлового будинку Літ. «К-2», з гаражем та балконом літ. «к1», розташованого за адресою: [ADDRESS] . На обґрунтування зустрічних позовних вимог відповідач посилається на те, що визнання у судовому порядку права власності на об`єкт будівництва не позбавляє обов`язку введення його в експлуатацію, відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, у випадку наявності певних обставин для набуття права власності на нову річ, заінтересована в цьому особа повинна дотримуватись передбачених законом умов. Згідно з Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ № 461 від 13.04.2011, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належать класом наслідків (ССІ), здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурного будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації; що за класом наслідків належать (СС2) та (СС3), - на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі відповідними органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката. В єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів Державної архітектурно-будівельної інспекції України, розміщених на офіційному сайті Держархбудінспекції України, стосовно вищевказаного об`єкта будівництва відсутня інформація щодо житлового будинку літ. «К-2» з гаражем та балконом літ. «к1», розпочатого будівництва літ. «м» по [ADDRESS] . Відповідач зазначає, що передумовою для набуття, а отже, і для визнання права власності на новостворене нерухоме майно, реконструйоване, перебудоване тощо, є прийняття його в експлуатацію відповідно до вимог чинного законодавства, набуття позивачем у власність об`єктів нерухомого майна є тим правовим фактом, який породжує у позивача обов`язок введення нерухомого майна в експлуатацію відповідно до законодавства (а.с.50-52). Ухвалою суду від 05.12.2020 прийнято зустрічну позовну заяву Харківської міської ради до [PERSON] про зобовязання здійснити заходи, направлені на прийняття в експлуатацію самочинно побудованого нерухомого майна до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до Харківської міської ради про визнання права власності, та об`єднано в одне провадження (а.с.69-70). В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Авілова О.М. позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наполягали на їх задоволенні, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві, проти задоволення зустрічних позовних вимог не заперечували. Представник відповідача Харківської міської ради Мироненко О.О. підтримав зустрічні позовні вимоги, посилаючись на доводи, викладені у позові, проти задоволення первісного позову не заперечував. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Стаття 16 ЦК України визначає як один зі способів захисту судом цивільного права та інтересу - визнання права. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно положень ст. 331 ЦК України, право власності на новостворену річ, яка виготовлена особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором, або законом, а право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Судом встановлено, що 26.06.2016 позивачем придбано у приватну власність 2/5 часток житлового будинку [ADDRESS] та земельною ділянки площею 0,0882 гектарів, кадастровий номер 6310137500:02:027:0004, цільове призначення якої - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується копією договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Тонкою М.О. р. № 1889, та Витягом з Державного реєстру правочинів (а.с.4-6). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6310137500:02:027:0004 належить на праві приватної спільної часткової власності - 2/5 частини [PERSON] (а.с.8). Станом на 16.03.2019 виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , з якого вбачається про проведення технічного обстеження побудованого житлового будинку Літ. «К-2», наявність будівель: будинок літ. «К-2» загальною площею 128,9 кв.м., житловою площею 50,4 кв.м., допоміжною площею 51,4 кв.м, та встановлена його надійність та безпечність експлуатації (а.с.10-15). Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта - індивідуального двоповерхового житлового будинку літ. «К-2» з гаражем та балконом літ. «к1», розпочатого будівництва літ. «м», що розташовані за адресою: [ADDRESS] , від 10.10.2013, за результатами проведення технічного обстеження несучих та огороджувальних конструкцій індивідуального двоповерхового житлового будинку літ. «К-2» з гаражем та балконом літ. «к1», розпочатого будівництва літ. «м», що розташовані за адресою: [ADDRESS] : житловий будинок літ. «К-2» загальна площа 12,9 кв.м, встановлено їх відповідність вимогам надійності і безпечної експлуатації і можливість їх безпечної експлуатації (а.с.16-22). Частиною 1 ст.375 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно до 5 частини вказаної статті, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. В постанові від 30 березня 2016 року, ухваленій у справі №6-265цс16, Верховний Суд висловив правову позицію щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу а також правової визначеності самочинного будівництва. Так, стаття 876 Цивільного кодексу щодо визначення замовника власником об`єкта будівництва застосовується лише у взаємозв`язку зі ст.331 цього кодексу щодо обов`язкової умови про наявність права власності або права користування земельною ділянкою, на якій розташоване нерухоме майно. В інших випадках відповідно до ст.376 ЦК України такі об`єкти будівництва та інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, а особа, яка його здійснила, не набуває права власності на нього. Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» визначено, що відповідно до ст. 376 ЦК України, суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки; про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинно будівництво. Відповідно до статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Пункт 8 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначає, що право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК)та землекористувачі(стаття95ЗК). Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством. Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК). Пунктом 14 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» передбачено, що суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було надано земельну ділянку у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією. Відповідно до положень ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Оскільки, позивач є власником земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво, суд вважає необхідним застосувати ст. ст. 331, 376 ЦК України, визнавши за ним право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, з моменту його прийняття до експлуатації. Разом з тим, правові підстави для задоволення вимоги позивача про визнання за ним право власності на розпочате будівництво літ. «м» відсутні, на підставі ч. 3 ст. 331 ЦК України, яка встановлює наступне: до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповідно до закону. Судом також встановлено, що позивач щодо прийняття самочинно збудованого нерухомого майна до експлуатації та, відповідно, оформлення права власності, до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Харківської міської ради не звертався. Відповідно до п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 зазначено, що у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження об`єкту. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування. Відповідно до положень ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката. Пункт 21 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначає, що при вирішенні позову про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно суд має виходити з того, що право на виконання будівельних робіт виникає у забудовника лише за наявності документів, які надають право виконувати будівельні роботи та передбачених статтями 27, 29 - 31 Закону № 3038-VI, а також у передбачених законом випадках отримання дозволу на виконання будівельних робіт (статті 34, 37 цього Закону). Вищенаведене свідчить про наявність підстав для задоволення зустрічних позовних вимог про зобов`язання позивача здійснити заходи, направлені на прийняття в експлуатацію самочинно побудованого нерухомого майна.

Outcome: partial