Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

\~ \~ \~ Згідно\~з поданим\~позовом останній\~обґрунтований тим,\~що \~відповідач є\~батьком дитини\~-\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~яка мешкає разом із матір`ю (мати дитини перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку) та перебуває на її утриманні; в утриманні дитини відповідач, який є працездатним, працевлаштований, не має аліментних зобов`язань та отримує стабільний заробіток, не приймає участі. Відповідач в окремо наданій суду заяві повідомив про визнання позову. Позивач просила про розгляд справи у її відсутності. Судом встановлено,\~що сторони\~в даній\~справі є\~батьками [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, яке видане 18.09.2019 р. Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Дитина мешкає разом із матір`ю, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи (а.с. 10); позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Спірні правовідносини виникли із обов`язку батька утримувати дитину до досягнення нею повноліття та з права дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Суд, дослідив докази, надані у порядку ст.ст. 76 -80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та за ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Оскільки обов`язок по утриманню дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов`язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у заявленому позові розмірі, оскільки сторони не досягли згоди з означеного питання в позасудовому порядку. Згідно ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~206\~ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вищенаведене, а також визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, для суду наявні підстави для задоволення позову та стягнення аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття в розмірі ј частки заробітку (доходу) відповідача щомісяця. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову; на виконання п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. З приводу вимоги позову про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років, у тому числі за минулий час, то суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного; відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України). Частиною 2 ст. 18 Сімейного кодексу передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Як було встановлено судом, відповідач є батьком дитини, дитина мешкає разом із матір`ю та домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання позивача між сторонами у справі, яка розглядалася, досягнуто не було; разом з тим, судом було встановлено, що позивач не працює та перебуває у відпустці про догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. При розв`язанні питання щодо розміру аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, суд виходить з приписів ч. 1 ст. 80 СК України, відповідно до якої аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі, та ураховує стан здоров`я платника аліментів, який є задовільним (доказів на спростування зазначеного надано не було), а також визнання позову відповідачем, через що для суду наявні підстави для присудження до стягнення аліментів в розмірі 1/6 заробітку (доходу) відповідача щомісяця. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви (16.09.2020 р.). Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць (п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК).

Outcome: approved