Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

З позовною заявою до суду звернувся [PERSON] про стягнення з [PERSON] суми боргу за договором позики від 22.04.2019 у розмірі 92718 грн. 38 коп., з яких: 89100 грн. 00 коп. - сума основної заборгованості; 2099 грн. 26 коп. - сума 3% річних; 1519 грн. 12 коп.- сума інфляційних витрат, а також судових витрат, які складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 22.04.2019 між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладений договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від позивача у позику грошові кошти у розмірі 89100,00 грн., що станом на 22.04.2019 складає еквівалент 3300,00 доларів США. На виконання умов договору відповідач видав позивачу розписку про отримання грошових коштів, та зобов`язався повернути суму боргу не пізніше 23.07.2019. З метою повернення суми боргу на адресу відповідача направлено вимогу від 17.02.2020 про сплату боргу, проте всупереч умов договору позики відповідач грошові кошти не повернув. В зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань з повернення позичених грошових коштів позивач просить стягнути відповідно до ст. 625 ЦК України три відсотки річних за період прострочення виконання зобов`язання, з 24.07.2019 по 05.05.2020 у розмірі 2099,26 грн., та суму інфляційних витрат за період з 24.07.2019 по 05.05.2020 у розмірі 1519,12 грн. Позивач просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, розглянути справу без його участі ухвалити заочне рішення, про що зазначив у письмовій заяві Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Суд визнає неявку відповідача неповажною та вирішує справу не підставі наявних в ній доказів. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положень ст.280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 22.04.2019 [PERSON] отримав у борг від [PERSON] грошові кошти у сумі 89100,00 грн., що є еквівалентом 3300,00 доларам США, які зобов`язався повернути не пізніше 23.07.2019, про що власноручно написав розписку, що підтверджується оригіналом зазначеної розписки. Відповідач позичені грошові кошти позивачу не повернув. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 3 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У договорі позики від 22.04.2019 боргове зобов`язання виражене в національній валюті - гривні. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком трьох відсотків річних та суми інфляційних витрат, які за час прострочення виконання зобов`язання за період з 24.07.2019 по 05.05.2020 становлять: 2099 грн. 26 коп. - сума 3% річних; 1519 грн. 12 коп.- сума інфляційних витрат. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 927 грн. 20 коп. (а.с.1), які відповідно до положень ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача. При зверненні до суду позивачем наданий попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, відповідно до якого, позивач очікує понести витрати по сплаті судового збору у розмірі 927,18 грн. та витрати та професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. Разом з тим, доказів про понесені ним витрати на професійну правничу допомогу та їх розмір позивач не надав. К еруючись ст. ст.4, 5, 7, 10-13, 18, 76-81, 89, 128-131, 133, 141, 211, 223, 247 ч.2, 258, 259, 263-265, 268, 273-279, 280-282 ЦПК України, суд -

Outcome: approved