Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

З даним позовом позивач звернувся до суду 9 липня 2015 року, вказуючи, що 13 грудня 2013 року о 18 годині [PERSON] керуючи автомобілем марки «Мерседес» модель «Спринтер», державний номерний знак [NUMBER], який належить на праві власності ТОВ «Полісся-Інвест» в смт.Володарсько-Волинський на вулиці [PERSON] не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості, не впоравшись з керуванням допустив зїзд на узбіччя, внаслідок чого пройшло зіткнення з стовбуром дерева, що призвело до механічного пошкодження автомобіля. Постановою Володарсько-Волинського районного суду від 30 грудням 2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП. Дана постанова набрала законної сили. [PERSON] неправомірно заволодів транспортним засобом, так як в позаробочий час, ухилився від маршрута і вчинив дорожньо-транспортну пригоду. Представники позивача позов підтримали в повному обсязі і просили стягнути з відповідача на їх користь матеріальні збитки в сумі 54184 гривні і судові витрати. Відповідач [PERSON], його представник [PERSON] позов не визнали, вказуючи на те, що виконував свої трудові обовязки по вказівці керівника підприємства [PERSON], а тому повинен нести матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Заслухавши сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частина 3 ст.61 ЦПК України встановлює, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до постанови Володарсько-Волинського районного суду від 30.12.2013 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених - 2 - ст.ст.122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на підставі ст.36 КУпАП на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень /а.с. 4/. За відповідачем [PERSON] наказом генерального директора ТОВ «Полісся-Інвест» від 01.03.2013 року закріплено автомобіль Мерседес Спринтер /а.с. 5/. На підприємстві, де працював [PERSON] встановлено пятиденний робочий тиждень з графіком роботи з 8 до 17 години, з перервою на обід з 13 до 14 години, що слідує з наказу генерального директора ТОВ «Полісся-Інвест» від 12.09.2012 року /а.с. 6/. У висновку №1881 від 31.12.2013 року «Про результати розгляду пошкодження автомобіля, що належить ФОП «Полісся-Інвест» є ксерокопія подорожнього листа службового автомобіля від 13.12.2013 року без номера, з якого слідує, що в графі особливих відміток відсутні підписи бухгалтера і таксувальника, що підтверджує те, що [PERSON] лист роботодавцю не здавав, а також відсутній підпис особи, яка користувалась автомобілем, є виправлення часу прибуття в гараж на 18 годину, що не відповідає фактичним обставинам справи. Свідок [PERSON] суду пояснив, що дійсно 13 грудня 2013 року [PERSON] по вказівці директора [PERSON] підвозив його на службовому автомобілі в с.Теренці. Куди після цього поїхав [PERSON] він не знає, але в смт.Володарськ Волинський він його не підвозив. Дані покази свідка підтверджують те, що [PERSON] ухилився від маршруту, і самовільно використовував автомобіль в своїх цілях. Відповідно п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, уставам, організаціям їх працівникам» слідує, що при визначенні розміру матеріальної шкоди, заподіяної працівниками самовільним використанням в особистих цілях технічних засобів (автомобілів, тракторів, автокранів і т.п.), що належать підприємствам, установам, організаціям, з якими вони перебувають у трудових відносинах, слід виходити з того, що така шкода, як заподіяна не при виконанні трудових (службових) обов'язків, підлягає відшкодуванню із застосуванням норм цивільного законодавства (статті 203, 453 Цивільного кодексу. В цих випадках шкода відшкодовується у повному обсязі, включаючи і не одержані підприємством, установою, організацією прибутки від використання зазначених технічних засобів. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Завдана шкода відповідачем [PERSON] становить 54184 гривні 99 копійок, що слідує з висновку товарознавчої експертизи про вартість відновлюваних робіт автомобіля «Мерседес-Бенц-Спринтер», 2006 року випуску, державний номер [NUMBER] /а.с. 7-28/. На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. При вирішенні питання про відшкодування судових витрат по сплаті судового збору, суд приходить до висновку, що судовий збір повинен бути стягнений з відповідача в сумі 541 гривня 84 копійки, тобто в процентному відношенні від ціни позову, а не в сумі 591 гривня 05 копійок як просить позивач, тому що витрати по проведенню судово-товарознавчої експертизи не відносяться до ціни позову, а є судовими витратами.

Outcome: partial