Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, представник позивача Гуревич М.Г., який діє в інтересах позивача [PERSON] , просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , з підстав, передбачених ст. 405 ЦК України, посилаючись на те, що він є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування житлового будинку від 11 червня 2004 року. У будинку зареєстрований брат його дружини - [PERSON] , який з 2014 року у житловому приміщенні не проживає. Таким чином, враховуючи, що відповідач більше року не проживає у належному позивачу будинку, ніякої участі у витратах по оплаті комунальних послуг та утриманню житла не приймає, останній просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки факт реєстрації [PERSON] негативно впливає на його матеріальний стан та порушує його права як власника. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] у судовому засіданні на вимогах позовної заяви наполягали та просили їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] , який про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, тому суд на підставі п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії договору дарування жилого будинку від 11 червня 2004 року, будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить позивачу [PERSON] (а.с. 6), що також підтверджується витягом Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації м. Артемівськ» № 4056442 від 06 липня 2004 року (а.с. 7). Тож спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються Главою 6 ЖК України та ст. 405 ЦК України. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Як видно з копії домової книги будинку [ADDRESS] , в спірному житловому приміщенні, як член сім`ї позивача зареєстрований відповідач - [PERSON] , [INFO] (а.с. 8-13). Відповідно акту про не проживання від 28 лютого 2019 року, відповідач [PERSON] з 2014 року не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). За таких обставин, встановивши у судовому засіданні факт відсутності відповідача в спірному житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, суд вважає, що [PERSON] , [INFO] , на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . Тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved