Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

Звернувшись до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області позивач [PERSON] просить визнати відповідача [PERSON] , такою особою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання квартирою № 3 в будинку № 2 по вул. Ботанічна у м. Макіївка Донецької області, посилаючись на те, що на підставі договору купівліпродажу квартири від 17.09.2008 року та витягу з Державного реєстру правочинів від 17.09.2008 року квартира № 3 в будинку № 2 розташована по вул. Ботанічна у м. Макіївка Донецької області належить позивачу. Позивач, як власник квартири зареєструвала відповідача [PERSON], [INFO], з яким проживала однією сімєю. З жовтня 2013 року [PERSON] за адресою не мешкає. Позивачка не має можливості добровільно вирішити питання зняття [PERSON] з реєстрації за зазначеною адресою, оскільки не знає місце перебування останнього. Наявність зареєстрованого у належній позивачці квартирі особи, а саме: [PERSON], тягне за собою порушення її права як власника, на вільне володіння та розпорядження своїм майном. Крім того, вона вимушена переплачувати кошти за комунальні послуги, не зважаючи на те, що [PERSON] тривалий час не проживає за місцем реєстрації. Позивачкою [PERSON], в судове засідання була надана заява про розгляд справи без її участі, із підтриманням позовних вимог у повному обсязі та з відсутністю заперечень проти розгляду справи в заочному порядку і винесення відповідного рішення. Відповідач [PERSON] , про час та місце розгляду справи, повідомлений належним чином за правилами ст.ст.74-76 ЦПК України у судове засідання не зявився, про причину неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав, тому суд,\~ згідно ст. 224 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення), про що також не заперечувала сторона позивача. Представник третьої особи Головного управляння ДМС у Донецькій області, у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи, був повідомлений належним чином, про причину неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надавав. Дослідивши всі обставини справи, та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги\~ підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.10.2008 року, за реєстраційним номером № 24519536, та доданого до нього договору купівлі-продажу квартири № 3 яка розташована в будинку № 2 по вул. Ботанічна у м. Макіївка Донецької області і належить позивачу [PERSON] (а.с.8,10), в якій зареєстрований відповідач [PERSON] з 14.01.2010 року (а.с.6-7). Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним( нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати,дарувати,заповідати, здавати в оренду, обмінювати,закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою,може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій,які можуть порушити його право , або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника втрачає право користування житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає встановленим, що відповідач [PERSON], в вище вказаній квартирі не мешкає без поважних причин з жовтня 2013 року та не бере участі у сплаті платежів по утриманню будинку, де він зареєстрований, що порушує право власності позивача на вказану квартиру. У свою чергу відповідач [PERSON] права власності на вказану квартиру не має. Все зазначене не спростоване і самим відповідачем. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги [PERSON], в частині визнання [PERSON] 16 січня 1959 року, такою особою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 3 розташованою в будинку № 2 по вул. Ботанічна у м. Макіївка Донецької області - підлягають задоволенню, оскільки є достатні підстави на підтвердження факту відсутності відповідача у квартирі позивача більше року без будь-яких поважних причин і судом не встановлено про існування будь-яких домовленостей між сторонами з приводу користування житлом. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Тож позовні вимоги [PERSON], в частині зобовязання підрозділу ГУ ДМС в Донецькій області зняти з реєстрації відповідача [PERSON] - задоволенню не підлягають оскільки законодавчо закріпленою нормою не передбачено такого виду зобовязання та для захисту прав позивачки за предметом спору достатньо судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням. Тому позов слід задовольнити частково. На підставі ст. 150 ЖК України, ст.ст. 383, 386, 391, 405 ЦК України,

Outcome: partial