Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. 04.11.2020 року представник позивача звернувся до суду з вказаною позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за навчання, у якій просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за навчання загальною сумою 2 996, 13 грн., та понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 19.08.2017 року, на підставі наказу від 07.08.2017 року №105-з, між Херсонським державним університетом та [PERSON] було укладено договір №589497 про навчання. Датою початку дії Договору є дата зарахування особи на навчання, тобто 01.09.2017 року. За умовами Договору позивач бере на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача здійснити навчання на заочній формі, за освітньо-кваліфікаційним рівнем «Магістр», за напрямом підготовки «Дошкільна освіта», надати Відповідачу освітню послугу на рівні державних стандартів освіти, видати Відповідачу документ про освіту державного зразка при умові успішного виконання Відповідачем навчального плану. У свою чергу Відповідач вносить оплату за навчання щомісяця відповідно до пункту 5.3. Договору. Позивачем обов`язки щодо надання відповідачу освітньої послуги виконувалися у повному обсязі. Проте оплата за навчання у термін за лютий 2018 року по травень 2018 року відповідачем не здійснювалась. У результаті цього утворився борг, який складає 2 996 грн. 13 коп. Наказом від 02.05.2018 №73-з відповідача було відраховано за порушення навчальної дисципліни і правил внутрішнього трудового розпорядку ХДУ (не з`явилася на заліково-екзаменаційну сесію) з 02.05.2018 року. Відповідно до пункту 7.1. Договору «Дія Договору припиняється у разі відрахування студента з навчального закладу згідно із законодавством». Таким чином дія Договору припинилася 02.05.2018 року. З метою досудового врегулювання спірних питань щодо своєчасної сплати боргу за отриману навчальну послугу відповідачу листом з повідомленням позивачем було направлене досудове попередження з пропозицією у 15 денний термін добровільно сплатити суму боргу, на яке він не відреагував. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. ІІ. Виклад позиції відповідача 23.02.2021 року відповідач подала письмові пояснення, у яких просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказала, що у період з лютого по травень 2018 року освітні послуги не отримувала, оскільки навчальних занять не відвідувала (також не з`явилася на заліково-екзаменаційну сесію для складання заліків та екзаменів). Оскільки освітню послугу відповідач не отримала, то відсутні підстави для стягнення з неї заборгованості за навчання за період з лютого по травень 2018 року. ІІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.11.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням викликом сторін. Судове засідання призначено на 09.12.2020 року. 15.01.2021 року відповідач подала клопотання про долучення доказів. 16.01.2021 року відповідач подала клопотання про долучення доказів. У зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено на 21.01.2021 року. 26.01.2021 року відповідач подала клопотання про долучення доказів. 23.02.2021 року відповідач подала письмові пояснення. За клопотанням відповідача розгляд справи відкладено на 02.03.2021 року. 01.03.2021 року відповідач подала заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові, просили позов задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечила проти позовних вимог з підстав, зазначених у письмових поясненнях, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Судом встановлено, що 19 серпня 2017 року між Херсонським державним університетом (виконавець) та [PERSON] (замовник, студент) укладено Договір №589497 про навчання. Предметом договору є надання освітньої послуги. Виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання студенту освітньої послуги, а саме: форма навчання - заочна, ступень вищої освіти (освітньо-кваліфікаційний рівень) - Магістр, напрям підготовки (спеціальність) - 012 Дошкільна освіта. Відповідно до пункту 5.2 Договору загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 16 800, 00 грн., у тому числі по 12 000, 00 грн. за кожний навчальний рік. У відповідності до пункту 5.3 Договору замовник вносить плату щосеместрово до 20 серпня та до 20 січня відповідного року 6 000, 00 грн., шляхом перерахування суми оплати за навчання на рахунок Університету через будь-яку банківську установу. Замовник вносить першу оплату за навчання після видання наказу про зарахування до числа студентів, але не пізніше 10 вересня поточного навчального року. Датою платежу вважається відмітка банку на платіжному документі про зарахування коштів. З довідки №48-51/239 від 03.06.2020 року виданої Херсонським державним університетом встановлено, що [PERSON] було зараховано студенткою першого курсу заочної форми навчання за спеціальністю Дошкільна освіта за кошти фізичних або юридичних осіб Херсонського державного університету з 01.09.2017 року (наказ від 07.08.2017 року №105-з). Відрахована з контингенту студентів заочної форми навчання за порушення навчальної дисципліни та правил внутрішнього розпорядку ХДУ (не з`явилася на заліково-екзаменаційну сесію) з 02.05.2018 (наказ від 02.05.2018 року №73-з). Відповідно до довідки-розрахунку №1391 складеної Херсонським державним університетом 02.06.2020 року, загальна вартість освітньої послуги за весь період навчання [PERSON] становить 9 638, 71 грн. Сума, яку щомісячно повинен був сплачувати боржник за навчання 1 200, 00 грн. Сума, яку сплатив - 6 642, 58 грн. Дата останнього платежу: 04.10.2017 р. - 6 000, 00 грн. Сума заборгованості помісячно: лютий 2018 року - 557, 42 грн.; березень 2018 року - 1 200, 00 грн.; квітень 2018 року - 1 200, 00 грн.; травень 2018 року - 38, 71 грн.. Загальна сума заборгованості за навчання складає 2 996, 13 грн. Згідно копії навчального плану, відомостей обліку успішності №17.284, №17.283, №17.286, №17.281, №17.282 [PERSON] складено сесію за 1 семестр. Згідно копії навчального плану, відомостей обліку успішності №18.127, №18.133, №18.130, №18.128, №18.132, №18.129, № 18.131 [PERSON] не складено сесію за 2 семестр у зв`язку з відрахуванням. У квітні 2018 року [PERSON] пропущено 36 год. занять, що підтверджено відмітками у журналі обліку успішності студентів. З метою досудового вирішення спору 08.07.2020 року на адресу [PERSON] надіслано претензію, однак, кошти на розрахунковий рахунок позивача не надходили. V. Оцінка Суду. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Положеннями ч. 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Вимогами статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз досліджених судом доказів, наданих сторонами, які є належними, допустимими та достатніми, свідчить про обґрунтованість та доведеність позовних вимог на предмет існування заборгованості відповідача перед позивачем. В ході розгляду справи відповідач підтвердила, що не відвідувала заняття та не була присутня на заліково-екзаменаційній сесії, оплату за навчання за лютий 2018 р. по травень 2018 року не здійснювала, разом з тим доказів на спростування обставин заявленого позову щодо належного виконання умов договору №589497 від 19.08.2017 року суду не надала За викладених обставин, судом встановлено, що позовні вимоги обґрунтовані, а розрахунки доведені позивачем, та приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за навчання у розмірі 2 996, 13 грн. VІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VІI. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. Зокрема, згідно платіжного доручення №1563 від 15 жовтня 2020 року позивачем сплачено 2102,00 грн. судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved