Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

Згідно з п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи визнання її померлою. Відповідно до вимог ст.43 ЦК України фізична особа може бути судом визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. З аналізу вказаних норм можна дійти висновку, що фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. У відповідності до ст. 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Відповідно до свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину заявниця [PERSON] є власником 2/5 частки квартири [ADDRESS]. Згідно довідки КП «СЕЗ», в даній квартирі зареєстрований [PERSON], який доводиться заявниці братом. Як вбачається з акту про не проживання, [PERSON] з травня 2014 року не проживає за місцем свого постійного мешкання за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до листів ГУ ДМС України в Харківській, Запорізькій, Дніпропетровській, Миколаївській, Черкаській, Полтавській областях, [PERSON] зареєстрованим або знятим з реєстраційного обліку не значиться. Згідно з листом Краматорського ВП ГУ НП в Донецькій області, звернення [PERSON] про зникнення [PERSON] зареєстровано в Єдиному обліку Краматорського ВП, проведена перевірка з метою встановлення місця знаходження останнього, однак позитивних результатів не отримано. Відповідно до листа УПСЗН Краматорської міської ради, [PERSON] не перебував та не перебуває на обліку в управлінні, не отримував та не отримує ніяких видів державної соціальної допомоги згідно чинного законодавства. З листа УПФУ у м. Краматорську, вбачається, що [PERSON] на обліку в управлінні не перебуває, за призначенням або переведенням пенсії з іншого управління не звертався. Як вбачається з листа Краматорського МВ ДРАЦС ГТУЮ, за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актова запис про смерть [PERSON], [INFO] є відсутньою. Згідно з листом Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України, [PERSON] 21.05.2014 року виїздив з території України, перетнувши кордон в пункті пропуску «Гоптівка», а також повертався на територію України 03.08.2014 року через цей пункт пропуску. В судовому засіданні також встановлено, що заявниця звернулася до суду з відповідною заявою у зв'язку з неможливістю надати відомості про зареєстрованого члена її родини [PERSON] для отримання житлової субсидії, про що свідчить витяг з протоколу УПСЗН Краматорської міської ради З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог та наявність підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутнім, оскільки факт зникнення останнього підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються. Відповідно до ч.2 ст.43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості. Враховуючи те, що останні відомості про місце перебування [PERSON] відносяться до серпня 2014 року, тому безвісно відсутнім його слід визнати з 01 вересня 2014 року. Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 309 ЦПК України, у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved