Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Згідно позовної заяви, позивачка перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі до 26.05.2009 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. У поданому позові позивачка просила в порядку ст. 164 СК України позбавати відповідача [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON], вказуючи на те, що відповідач свідомо не виконує своїх батьківських обов'язків по відношенню до неповнолітнього. Мотивуючи вказану позовну вимогу, [PERSON] зазначила, що після розлучення син залишився проживати з нею, участі у його вихованні відповідач не приймає, його життям та здоров'ям не цікавиться, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, на день народження та свята не вітає, не дарує подарунки. При цьому, позивачка вказала, що не заперечувала щодо спілкування відповідача з дитиною, навіть зверталась до останнього з проханням проте, щоб він брав участь у житті дитини, але [PERSON] не змінював свого ставлення до виконання своїх батьківських обов'язків. У зв'язку з таким ставленням відповідача до виховання свого сина, [PERSON] звернулась з відповідною заявою до служби у справах дітей. 14.07.2016 року виконавчим комітетом міської ради прийнято рішення «Про визначення способів участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] та спілкуванні з ним». Проте, незважаючи на прийняте рішення, відповідач своє ставлення до виховання свого сина не змінив. Крім того, зазначила, що на підставі рішення Нетішинсього міського суду Хмельницької області від 30.09.2009 року з відповідача стягуються аліменти в розмірі 25% всіх видів його доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, оскільки відповідач добровільно матеріально не допомагав їй утримувати сина. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] заявлені позивачкою вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні з підстав викладених у позовній заяві. Також позивачка зазначила, що на даний час відповідач продовжує нехтувати своїми батьківськими обов'язками, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не провідує його за місцем проживання або навчання, не сприяє сину у здобутті ним освіти та не цікавиться його успіхами у навчанні і спорті, по телефону та за допомогою Інтернету з сином не спілкується. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав заяви про відкладення розгляду справи. Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради Єльява А.А. підтримала заявлені позивачкою вимоги. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, позицію третьої особи, свідків, дослідивши надані суду докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються він виконання своїх батьківських обов'язків. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Як вбачається з доводів позивачки та матеріалів справи, [PERSON] є батьком сина [PERSON], [INFO], і усунувся від виховання та піклування останнім. Із висновку органу опіки і піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради від 05.04.2017 року слідує, що відповідач проживає окремо від дитини, його вихованням не займається, життям та здоров'ям не цікавляться, будь-якої матеріальної допомоги на його утримання та лікування не надає, не підтримує з ним родинних стосунків, не вітає з днем народження, святами, не телефонує, не цікавиться навчанням та інтересами дитини. Рішення виконавчого комітету міської ради «Про визначення способів участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] та спілкуванні з ним» від 14.07.2016 року відповідач не виконує. Аналогічне підтверджене даними акту обстеження матеріально-побутових умов життя та виховання неповнолітніх дітей від 18.01.2017 року, довідки наданої тренером спортивного клубу «Альпінізму та скелелазення» від 11.01.2017 року, письмових пояснень [PERSON]-викладача музики, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], з яких вбачається, що [PERSON] проживає з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], батько разом з ними не проживає, участі у вихованні дитини не бере - не відвідує батьківських зборів, виховних заходів, жодного разу не був на днях народження сина. Про небажання приймати участь в утриманні неповнолітньої дитини її батьком - відповідачем по справі, свідчить також несплата останнім аліментів за виконавчим листом № 2-431 від 30.04.2012 року, що підтверджується даними акта державного виконавця від 07.02.2018 року Останнє у суду не викликає сумніву, оскільки об'єктивно підтверджуються поясненнями представника служби у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради. Показами свідків [PERSON] та [PERSON] Не оспорив вказаного в судовому засіданні і сам відповідач, хоча мав таку можливість. Водночас, судом не встановлено об'єктивних причин, які б унеможливлювали піклування відповідача про фізичний і духовний розвиток свого сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, його медичний догляд та лікування, спілкування з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення. Вищенаведене дає підстави зробити висновок про те, що відповідач ухиляється від виконання свого обов'язку по вихованню та утриманню сина, що відповідно до вимог зазначеної вище норми Закону є підставою для позбавлення останнього батьківських прав. Тому, погоджуючись з висновком органу опіки та піклування Нетішинської міської ради від 05.04.2017 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, суд вважає необхідним вдатись до такого способу захисту інтересів дитини і її батька - [PERSON] позбавити батьківських прав. Крім того, відповідно до положення ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved