Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

Звернувшись до суду з заявою, [PERSON] просить встановити факт смерті [PERSON], посилаючись на те, що 11 серпня 2016 року в м. Макіївка Донецької області померла її дочка [PERSON]. У звязку з тим, що свідоцтво про смерть було видане органом, розташованим на тимчасово неконтрольованій території України, у неї відсутня можливість зареєструвати факт смерті дочки в органах реєстрації актів цивільного стану України. Встановлення факту смерті потрібно їй для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу свідоцтва про смерть, згідно чинного законодавства України. Заявник [PERSON] у судове засідання не зявилася, надавши суду заяву про повне підтримання заявлених вимог та про розгляд справи у її відсутність. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник заінтересованої особи\~Костянтинівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління\~ юстиції у Донецької області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився. Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків. У відповідності до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України (ч.1). Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду (ч.2). Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню (ч.4). Заявником у даній справі є громадянка України [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [INFO], що підтверджується копією паспорту громадянина України серії ВС358015, виданим 10 липня 2000 року Словяногірським МВ УМВС України в Донецькій області (а.с.4-5). Заявник [PERSON] є матірю [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.24), довідкою про шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.23), копією свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с.22), копією свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с.20). За твердженням заявника, 11 серпня 2016 року в Україні в м. Макіївка Донецької області померла її дочка \~ [PERSON], [INFO]. На підтвердження даного факту заявником суду надані: - копія паспорту громадянина України на імя [PERSON] (а.с.6); - копія свідоцтва про смерть від 13.08.2016 року, виданого Петровським відділом ЗАЦС м. Донецька (а.с.7); - розрахунковий лист від 10.08.2016року на придбання ритуальних послуг (а.с.8); - копія довідки про причину смерті [PERSON] за №1458 від 11.08.2016 року (а.с.9); - фототаблиця із зображенням могили [PERSON] (а.с.16-17). Даючи оцінку допустимості такого доказу, як копія свідоцтва про смерть [PERSON] від 13.08.2016 року, як документу, що виданий установою на тимчасово окупованій території України, суд керується ч.2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Крім того, суд враховує норму статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» якою встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки вищезазначеного доказу, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Loizidou v.Turkev», «Cyprus v.Turkev», а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v.the Republik of Moldova and\~ Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПО наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди маж бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті [PERSON] для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника [PERSON] суд, як виняток, приймає до уваги надану копію свідоцтва про смерть [PERSON] та оцінює його в сукупності з фототаблицею могили [PERSON], копією довідки про причину смерті [PERSON], документами на придбання ритуальних послуг, та вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити, встановивши факт смерті [PERSON] 11 серпня 2016 року у м. Макіївка Донецької області Україна, що надасть можливість отримати заявником видане державним органом України свідоцтво про смерть дочки. Тож, заяву [PERSON] слід задовольнити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved