Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відзиву на позов відповідача 1. 11 вересня 2019 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Державного підприємства\~«Чорноморсько-Азовське\~виробничо-експлуатаційне\~управління морських\~шляхів»(далі відповідач) з вимогою про стягнення заборгованості по виплаті інвалюти на харчування, в якому просить суд стягнути з\~відповідача на його користь заборгованість по виплаті інвалюти на харчування (замість добових) у розмірі 15\~969,34 доларів США 34 центи, що за офіційним курсом Національного Банку України на 09 вересня 2019 року становить 400\~511, 04 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 20 листопада 2013 року він був прийнятий на роботу відповідачем на посаду 2-го механіка з/с «Перекопський». 30 липня 2015 року позивач був звільнений за угодою сторін, про що були зроблені відповідні записи в трудовій книжці. Весь період роботи на з/с «Перекопський`позивач перебував у закордонному плаваннні. Проте, під час роботи на з/с «Перекопський» відповідачем, не було виплачено позивачеві інвалюту на харчування, що змусило позивача звернутись до суду з зазначеним позовом. 2. Відповідачем відзиву (заперечень) на позов не надано. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 3. Позивач в судове засідання не з`явився, заперечень проти заочного розгляду справи до суду не надав. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 4. Судом на підставі частини другої статті 247\~ЦПК України, у зв`язку із тим, що проведення судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження здійснювалося без виклику учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 5. Судом встановлено, що 20 листопада 2013 року позивач був прийнятий на роботу відповідачем на посаду 2-го механіка з/с «Перекопський», що підтверджується копією трудової книжки (а.с.7-8) 6. 30 липня 2015 року позивача звільнено за угодою сторін, про що були зроблені відповідні записи в трудовій книжці (а.с.7) Весь період роботи на з/с «Перекопський» позивач перебував у закордонному плаванні, що підтверджується копією послужної книжки моряка [PERSON] (а.с.8). 7. Відповідачем не виплачено позивачеві інвалюту на харчування, що підтверджується довідкою, виданою ДП «Чоразморшлях» від 26.04.2018 р. №001/109, згідно якої вказано, що сума заборгованості з виплати інвалюти на харчування замість добових, яка була нарахована за період з 01.11.2013 року по 31.12.2014 року, не виплачена на дату звільнення 30.07.2015 року [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER] ) становить - 15 969, 34 доларів США 34 центи) (а.с.9) V. Оцінка Суду. 8. Згідно ч.2 ст.121 Кодексу законів про працю України працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством. 9. Відповідно до ч.1 ст.54 Кодексу торговельного мореплавства України порядок прийняття на роботу суднового екіпажу, їх права і обов`язки, умови роботи на судні та оплати праці, соціально-побутового обслуговування на морі і в порту, а також порядок і підстави звільнення регулюються законодавством України, цим Кодексом, статутами служби на морських і риболовних суднах, генеральними та галузевими тарифними угодами, колективними і трудовими договорами (контрактами). 10. Відповідно до п.2.1. Інструкції про особливості відряджень членів екіпажів суден (інших транспортних засобів) та порядок виплати сум, що направляються на харчування членів екіпажів суден (інших транспортних засобів), затвердженої Наказом Міністерства транспорту України 12.07.99 №359 під час роботи та перебування на суднах, якщо такі судна здійснюють комерційну, промислову, науково-пошукову діяльність (крім риболовецької) за межами територіального моря (вод) України (тобто в закордонному плаванні), виконують міжнародні рейси для здійснення навігаційної діяльності чи перевезення пасажирів або вантажів за плату, використовуються для аварійно-пошукових та пошуково-рятувальних робіт за межами територіального моря (вод) України, члени екіпажів суден забезпечуються харчуванням замість добових. 11. Відповідно до ч.15 ст.1 «Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон», затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 13.03.98р. №59 окремим видом витрат, що не потребують спеціального документального підтвердження, є добові витрати (витрати на харчування та фінансування інших власних потреб фізичної особи, понесені у зв`язку з таким відрядженням). Суми добових витрат для працівників підприємств затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 № 98. Добові витрати відшкодовуються в єдиній сумі незалежно від статусу населеного пункту. 12. Частиною 2 ст.233 КЗпП України передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. 13. Рішенням Конституційного Суду України у справі №8-рп/2013 від 15.10.2013 року відбулося офіційне тлумачення положення ч.2 ст.233 КЗпП України, де зазначено, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йму належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. 14. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, Суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості по виплаті інвалюти на харчування. В свою чергу відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. 15. Враховуючи наведене, Суд вважає, що позовні вимоги до відповідача про стягнення заборгованості по виплаті інвалюти на харчування є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 16. Відповідно до п.1 ч.1 ст.5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. 17. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 18. Отже, у зв`язку із задоволенням позову у повному обсязі, судовий збір підлягає стягненню з відповідача Державного підприємства «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів» на користь позивача [PERSON] у розмірі 4005, 12 грн., який сплачено позивачем при подачі позову до суду (а.с.1).

Outcome: approved