Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Згідно позовної заяви та усних пояснень позивачки в судовому засіданні 13 листопада 2014 року помер її рідний брат [PERSON], який проживав та був зареєстрований у [INFO]. Після поховання [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталась, так як цього не знала. Але їй хтось сказав, що до нотаріуса необхідно звернутись після спливу шестимісячного строку після смерті спадкодавця, також часто хворіла, має поганий слух, зір та пам'ять, тому багато чого недочуває та не пам'ятає. Відповідно до ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого 1270 ЦК України не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини з поважних причин, то він має право звернутись до суду з позовом про встановлення додаткового строку для подачі такої заяви. Просить суд визначити їй додатковий строк в три місяці, який буде достатнім для подання заяви про прийняття спадщини померлого [PERSON] Представник відповідача в судове засідання не з»явився, згідно заяви від 02.03.2016 року просить справу слухати у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Відповідно до змісту ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно змісту ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно змісту ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до змісту ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, особа, яка не прийняла спадщину в установлений строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В п.23 вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 роз»яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як було роз»яснено в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», поважними причинами для визначення додаткового строку є, зокрема, тривала хвороба спадкоємця, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі, тощо. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Так, згідно матеріалів спадкової справи, що надійшли до суду від нотаріуса [PERSON] 10 березня 2016 року, а саме відповідно до заповіту, складеного 23 серпня 2013 року [PERSON] належну йому частку квартири №42, що знаходиться в м.Нетішин, Хмельницької області по провул. Миру у будинку 3 заповідає [PERSON], [INFO] (а.с.24). Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер 13 листопада 2014 року у віці 78 років (а.с.25). Згідно заяви [PERSON] від 17.11.2014 року на імя приватного нотаріуса Нетішинського міського нотаріального округу Хмельницької області [PERSON] при житті її вітчим [PERSON] залишив заповіт, в якому заповів їй частку у квартирі № 42, що знаходиться по провул. Миру 3. Цією заявою вона приймає спадщину після смерті [PERSON] (а.с.23). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 травня 2015 року, приватним нотаріусом Нетішинського міського нотаріального округу Хмельницької області [PERSON] посвідчено, що на підставі заповіту, посвідченого 23.08.2013 року та зареєстрованого у реєстрі за № 480 спадкоємцем зазначеного в цьому свідоцтві майна [PERSON], [INFO], який помер 13 листопада 2014 року, є [PERSON] ([INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]), яка проживає в [INFO]. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з 1/2 частки двокімнатної квартири № 42, що знаходиться по провул. Миру, в буд. № 3 у м. Нетішин, Хмельницької області. Вказана квартира належить спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації Хмельницької АЕС 26 лютого 1999 року на підставі розпорядження (наказу) від 24.02.1999р., б/н., яке зареєстроване Нетішинським БТІ 26.02.1999р. в реєстровій книзі за № 700 (а.с.27). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №43180869, виданої 09.03.2016 року Нетішинською державною нотаріальною конторою після смерті 13.11.2014 року [PERSON] приватним нотаріусом Нетішинського міського нотаріального округу Хмельницької області [PERSON] 17.11.2014 року відкрита спадкова справа 56780151 (а.с.17). Позивачка пояснила, що після смерті [PERSON] до нотаріальної контори в шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини не зверталась, так як цього не знала. Таким чином доказів для підтвердження поважності причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини надано не було, а посилання на те, що вона юридично не обізнана не може прийматися судом до уваги при вирішенні спору, оскільки згідно приписів вищенаведених правових норм ці причини не є такими, що повязані з об»єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача на вчинення дій по прийняттю спадщини після смерті брата. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за свого життя залишив заповіт на належну йому частку у квартирі № 42, що знаходиться по провул. Миру, в буд. № 3 [PERSON], після смерті якого вона прийняла спадщину. Отже, проаналізувавши всі надані докази суд приходить до висновку, що позивач пропустила строк для оформлення спадщини без поважних причин, належних доказів для обґрунтування позовних вимог суду не надала, тоді як згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. А тому суд вважає за можливе відмовити в задоволенні позову за його необґрунтованостю. Враховуючи все наведене та

Outcome: dismissed