Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

Звертаючись з вказаним позовом, [PERSON] просив суд стягнути з [PERSON] 9197,00 грн у відшкодування матеріальної шкоди, завданої йому у результаті зіткнення свійської тварини відповідача ( коня) з автомобілем [NUMBER]. що призвело до механічних пошкоджень автомобіля, яким позивач правомірно керував 07 березня 2015 року, рухаючись по дорозі з удосконаленим покриттям в с. Мезин Коропського району. Рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 26 червня 2015 року позов задоволено частково. Розмір відшкодування суд зменшив з 9197,00 до 6000,00 грн , зазначивши, що враховуються стан здоровя відповідача, фінансовий його стан, не умисну поведінку. У апеляційній скарзі позивач просить зазначене рішення суду першої інстанції змінити, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Доводами скарги є посилання на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, зокрема, ст.1166 тач.4 ст.1193 ЦК України та безпідставне не застосування закону, яким також регулюються спірні правовідносини - Закону України „ Про захист тварин від жорсткого поводження. Позивач, крім того, вважає, що судом першої інстанції порушено принцип верховенства права та ст. 6 „ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У судовому засіданні апелянт та його представник апеляційну скаргу підтримали. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином ( а.с.100,101). На виконання ухвали апеляційного суду , постановленої за клопотанням позивача на підставі ч.4 ст.10 ЦПК України, надав суду докази стосовно свого матеріального становища. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи у апеляційному суді, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, визначених ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] 07.05.2015 року не забезпечив належного утримання тварини ( коня) , який йому належить, залишив без відповідного нагляду біля проїжджої частини дороги , кінь раптово вибіг на дорогу, в результаті чого відбулось його зіткнення з автомобілем [NUMBER]. Дії [PERSON]постановою Коропського районного суду Чернігівської області по адміністративній справі № 735/240/15 визнані неправомірними, його притягнуто до адміністративної відповідальності по ст. 124 КУпАПП за порушення п. 7.4 Правил дорожнього руху( а.с.9,10,15). На відновлювальний ремонт автомобіля [PERSON] поніс матеріальні витрати у розмірі 9197,00 грн, що підтверджується наданими ним суду доказами( а.с.10-12), достовірність та належність яких відповідачем не оспорюється. У добровільному порядку матеріальна шкода [PERSON] [PERSON] не відшкодована. Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог [PERSON], суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність та обґрунтованість позову в частині факту завдання шкоди позивачу у результаті протиправної бездіяльності відповідача, проте, застосувавши до спірних правовідносин ч.4 ст.1193 ЦК України, дійшов висновку про можливість зменшення розміру відшкодування, яке має здійснити відповідач на користь [PERSON]. При цьому, суд послався, як на підставу та можливість зменшення розміру відшкодування, на стан здоровя [PERSON], який є інвалідом 3 групи з числа військових, часто проходить лікування, має ряд захворювань, та зазначивши, що відповідач отримує невелику пенсію. Проте, висновки суду першої інстанції грунтуються на неповно встановлених обставинах справи, дійсний матеріальний стан відповідача, який підлягає врахуванню при вирішенні питання відшкодування шкоди, судом не встановлено, на що обґрунтовано звертає увагу суду апелянт. Апеляційним судом встановлено, що [PERSON] [INFO], проживає з сімєю( дружина працююча) у с. Мезин, Коропського району у власному житловому будинку, садиба має господарські будівлі та споруди ( а.с.103). Має у власності чотири земельні ділянки, призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,0796га, 0,1006га 0,1538га 0,0546га, та 0,1241 га для будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель( а.с.107), являється інвалідом 3 групи отримує пенсію у розмірі 2235,25 грн. щомісячно( а.с.105), лікувався з 26.12.2011 по 13.01.2013 та з 27.05.204 по 04.06.204 року у терапевтичному відділенні КЛПЗ „ Обласний госпіталь для інвалідів та ветеранів ВВв з приводу хронічних захворювань, також, у 2012, 2013 роках проходив лікування у Коропській ЦРЛ ( а.с.50-53). Зогляду на встановлене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що підстави для застосування до спірних правовідносин ч.4 ст.1193 ЦК України відсутні, а застосуванню підлягає ст. 1166 ЦК України, відповідно до положень якої, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи відшкодовується у повному обсязі. Така з позиція закріплена у абз.4 ст.12 Закону України „ Про захист тварин від жорсткого поводження, відповідно до якої шкода, заподіяна майну особи твариною, підлягає відшкодуванню у повному обсязі. Оскільки, усупереч приписам ст.213, 214 ЦПК України, суд першої інстанції не повно зясував всі обставини справи, не встановив на підставі належних доказів матеріальний стан відповідача, пославшись на загальну інформацію щодо стану здоровя та фінансовий стан [PERSON] та на неумисну форму його вини, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зменшення розміру відшкодування заподіяної позивачу шкоди, таке рішення не може залишатись у силі, а підлягає зміні у частині щодо розміру стягнення шкоди, яка підлягає відшкодуванню у повному обсязі. Питання щодо відшкодування судових витрат позивачу за результатами розгляду справи, судом першої інстанції вирішене відповідно до вимог чинного законодавства отже, підлягає залишенню без змін. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягають відшкодуванню 974,00 витрат, понесених ним за правову допомогу по розгляду справи у апеляційному суді ( а.с.93,94), а також 121,80 грн. судового збору. Враховуючи, що судом першої інстанції при вирішенні справи допущено порушення норм матеріального права, неповно встановлено всі обставини справи та помилково визнано встановленими обставини, які не були підтверджені належними доказами, на підставі п.1,2 ч.1 ст.309 ЦПК України рішення Коропського районного суду від 26.06.2015 року підлягає зміні в частині розміру шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved