Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

\~ Знамянська міська рада Кіровоградської області звернулася до суду з заявою, в якій просить визнати спадщину, яка відкрилася після мерті [PERSON] та [PERSON] і складається з ? частини житлового будинку по вулиці Фрунзе в місті Знамянка Кіровоградської області відумерлою та передати у власність територіальної громади міста Знамянка Кіровоградської області. Свої вимоги обґрунтував тим, що за адресою: місто Знамянка Кі ровоградської області, вулиця Фрунзе, 6, розташований житловий будинок, власником якого значиться [PERSON] При цьому [PERSON], померла 20 листопада 1998 року, після її смерті спадщину прийняв [PERSON], який також помер 26 червня 1999 року. Інші спадкоємці у [PERSON] відсутні, також відсутні особи які не прийняли спадщину, чи відмовилися від її прийняття, або яких було усунуто від права спадкування. Після смерті [PERSON] спадщину ніхто не прийняв, особи які відмовилися від її прийняття, або яких було усунуто від права спадкування також відсутні. Представник заявника в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій заявленні вимоги підтримує в повному обсязі і просить розглядати справу за його відсутністю. Заінтересована особа до суду також не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла 20 листопада 1998 року, [PERSON] помер 26 червня 1999 року (а.с. 4,5). Договір купівлі продажу від 20 березня 1991 року свідчить про те, що розташований по вулиці Фрунзе в місті Знамянка Кіровоградської області, будинок за №6, належить [PERSON] (а.с. 6-7). Наявність забудов за вказаною адресою підтверджується характеристикою будинку та господарських будівель і споруд (а.с. 11). Зі спадкової справи [PERSON] заведеної 06 квітня 2015 року за №115 вбачається, що після її смерті з заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] (а.с.22). Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (а.с. 24). Отже судом встановлено, що спадщина після смерті [PERSON], [PERSON] була відкрита в період чинності ЦК УРСР, строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року, тобто до вступу в дію чинного ЦК. На час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Згідно ст. 524 ЦК УРСР у разі відсутності спадкоємців за заповітом та за законом, відмови від спадщини всіма спадкоємцями, позбавлення всіх спадкоємців спадщини заповідачем спадкове майно переходило до держави. За положеннями ст.555 ЦК УРСР спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави: 1) якщо спадкодавець все майно або частину його заповідав державі; 2) якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом; 3) якщо всі спадкоємці відмовились від спадщини; 4) якщо всі спадкоємці позбавлені права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу); 5) якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави. Згідно з п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК правила книги 6 ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності ЦК. Правила ст. 1277 ЦК України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності ЦК спливло не менше одного року. У пункті 1 листа ВССУ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» зазначається, що правила абзацу 2 п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК слід застосовувати, якщо спадщина відкрилась після 01 липня 2003 року, проте не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування відповідно до норм ЦК УРСР. Таким чином, сплив однорічного строку, встановленого ч.2 ст.1277 ЦК та абзацом 2 п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, може підлягати обчисленню, починаючи не раніше 01 липня 2003 року. Заявлені вимоги обґрунтовані положеннями ст.1277 ЦК України. Звертаючись до суду, заявник не врахував, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Лише у разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. У даному випадку спадщина відкрилася у червні 1999 року і строк на її прийняття закінчився до 1 січня 2004 року. Спадщина перейшла до держави на підставі ст.555 ЦК УРСР, тому вимоги про визнання спадщини відумерлою та передачу її у власність територіальної громади не є обґрунтованими і задоволенню не підлягають. На підставі викладеного, ст.ст.524, 555 ЦК УРСР, ст. 1277 ЦК України,

Outcome: dismissed