Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

З позову [PERSON] вбачається, що він є сином [PERSON], який помер [INFO]. За життя його батько був зареєстрований по постійному місцю проживання за його ([PERSON].) адресою, однак останнім часом знаходився в [ADDRESS], де мешкала його мати та баба позивача у справі [PERSON], яка померла [INFO]. Як відомо позивачу, [PERSON] за життя склала заповіт, відповідно до якого вона бажала залишити все належне їй майно батькові позивача у справі [PERSON] та сестрі позивача - [PERSON] по одній другій частині кожному. В жовтні 2016 року при оформленні своїх спадкових прав після смерті батька [PERSON] позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області Сахарової Л.І., яка повідомила йому про те, що в матеріалах спадкової справи, яка була відкрита після смерті [PERSON], є заява [PERSON] про відмову від прийняття ним спадщини на користь [PERSON], що для позивача у справі, як він вказує, стало повною несподіванкою, оскільки батько завжди говорив, що прийме спадщину, яку потім залишить йому та сестрі порівну. Як вказує [PERSON], він переконаний, що його сестра [PERSON], користуючись тим, що батько з 1984 року безтерміново був визнаний інвалідом третьої групи по причині повної глухоти і за висновками лікарів міг спілкуватися тільки письмово за допомогою мобільного телефону, шляхом обману домоглася його підпису на вищевказаній відмові та прийняття її нотаріусом. Посилаючись на вищевикладені обставини та положення ст.ст.230,1274 ЦК України, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати відмову [PERSON] від прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON], померлої [INFO] недійсною, як вчиненою під впливом обману (т.1 а.с.а.с.2-3). Ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 07.02.2017 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено Білоцерківську сільську раду Великобагачанського району Полтавської області (т.1 а.с.а.с.85-86). В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Гусак Олександр Васильович заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, в своїх поясненнях посилалися на обставини та доводи, які викладені в обґрунтуванні позову; також в ході розгляду справи посилалися на те, що заява від імені [PERSON] про відмову від прийняття ним спадщини після смерті [PERSON] не підписувалася [PERSON], оскільки, як вважали, підпис на заяві останньому не належить. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Ольшанська Оксана Борисівна заявлені позовні вимоги [PERSON] не визнали в повному обсязі, в своїх поясненнях посилалися на те, що [PERSON] не вчиняла будь-яких протиправних дій, в т.ч. обману щодо свого батька [PERSON] і не впливала на нього з приводу підписання останнім заяви про відмову від прийняття спадщини, на підписання даної заяви була особиста воля батька, який не страждав будь-якими психічними розладами і діяв адекватно; вважали, що наявність діагнозу глухоти батька не перешкоджала йому усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; також посилалися на обставини, які викладені в письмових запереченнях на даний позов (т.1 а.с.а.с.78-79). Представник третьої особи Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області [PERSON] (яка працює секретарем даної сільської ради і яка також в ході розгляду справи була допитана в якості свідка в порядку ст.184 ЦПК України) в судовому засіданні посилалася на те, що 25.02.2016 року [PERSON] в приміщенні сільської ради пояснив, що він як спадкоємець за заповітом померлої [PERSON] хоче відмовитися від прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] на користь дочки [PERSON], відповідно, було складено заяву в двох примірниках, яку він прочитав і підписав особисто в її присутності; вказала, що [PERSON] був адекватний, поводив себе спокійно, розумів значення своїх дій, він погано чув, тому вона говорила голосно і стверджує, що вона з ним могла спілкуватися і вони розуміли один одного. Також зазначила, що всі вчинені нею дії були записані до відповідного журналу, при підписанні заяви на [PERSON] тиску ніхто не здійснював. Третя особа у справі приватний нотаріус Великобагачанського районного нотаріального округу Сахарова Людмила Іванівна в судовому засіданні вказала про те, що до неї надійшла заява [PERSON] про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь [PERSON] Справжність підпису [PERSON] на заяві була посвідчена секретарем виконкому Білоцерківської сільської ради [PERSON] 22.04.2016 року нею була заведена спадкова справа після смерті [PERSON] Суд, заслухавши пояснення та доводи позивача [PERSON], його представника адвоката Гусак О.В., пояснення та доводи відповідача [PERSON] та її представника адвоката Ольшанської О.Б., пояснення представника третьої особи Білоцерківської сільської ради [PERSON] та приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Сахарової Л.І., допитавши свідків сторін у справі [PERSON], [PERSON] (в порядку ст.184 ЦПК України), [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши та детально проаналізувавши матеріали даної справи та всі докази у справі, що надані сторонами на засадах змагальності та диспозитивності, і давши їм належну оцінку приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], треті особи приватний нотаріус Великобагачанського районного нотаріального округу Сахарова Людмила Іванівна та Білоцерківська сільська рада Великобагачанського району Полтавської області про визнання відмови громадянина [PERSON] від прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON], яка померла [INFO] недійсною, як вчиненою під впливом обману задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Судом встановлено, що сторонами у справі визнається і не заперечується, що [PERSON], останнім постійним місцем проживання якої було с. Поділ Великобагачанського району Полтавської області і яка померла [INFO] (т.1 а.с.6) є матір'ю [PERSON], який помер [INFO] в с. Поділ Великобагачанського району Полтавської області (т.1 а.с.5 зворот). Також, сторонами визнається, відповідно, в порядку ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню, що [PERSON], 1945 року народження є батьком позивача у справі [PERSON] (т.1 а.с.а.с.4,5) та відповідача у справі [PERSON]. [PERSON] був зареєстрований у встановленому порядку на проживання в [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON] та сином [PERSON] (т.1 а.с.а.с.7,81,82,83), однак, певний період часу (до дня смерті) (як і про те вказує позивач у справі в обґрунтуванні доводів позовної заяви) він проживав в с. Поділ Великобагачанського району Полтавської області, де і помер [INFO]. [PERSON] згідно даних посвідчення [NUMBER] від 04.02.2002 року мав статус дитини війни та отримував пенсію по інвалідності третьої групи загального захворювання (т.1 а.с.8). Як вбачається з витягів з медичної картки на ім'я [PERSON] (т.1 а.с.9, т.2 а.с.52) (оригінал якої було оглянуто в судовому засіданні), остатньому було встановлено діагноз глухота та рекомендовано забезпечення мобільним телефоном для письмового спілкування. 26.04.2010 року [PERSON] звертався з заявою до Управління праці та соціального захисту населення Октябрської районної у м. Полтаві ради з питання постановки його на облік для безоплатного забезпечення мобільним телефоном для письмового спілкування (т.1 а.с.180). В своїх поясненнях позивач [PERSON] вказував про те, що його батько [PERSON] по губах міг розуміти членів сім'ї, він добре відносився як до нього, так і до [PERSON], останній роки проживав в будинку в [ADDRESS], де проживала і його мати [PERSON], яку він доглядав, при цьому, вони спільно вели господарство. Також вказував про те, що його батько алкоголем не зловживав, на обліках у лікаря психіатра не перебував. Відповідач [PERSON] в своїх поясненнях не заперечувала того, що її батько [PERSON] добре відносився до неї, вказувала про те, що батько за життя говорив їй, що хоче, щоб все спадкове майно залишилося їй і тому сам, без будь-якого примусу чи обману, вирішив відмовитися від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] на її ([PERSON].) користь. Також посилалася на те, що [PERSON] в останні роки життя погано чув, однак по губах співрозмовника міг розуміти, він також знав мову жестів, будь-якими психічними розладами не страждав. Про те, що за життя [PERSON] мав вади слуху, але по губах міг розуміти своїх співрозмовників також вказували допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] (дружина [PERSON].), [PERSON] (секретар виконкому Білоцерківської сільської ради), [PERSON] (староста с. Поділ), яка вказувала про те, що при її спілкуванні з [PERSON] він її розумів і завжди відповідав «втолок», а також неодноразово бачила, що він спілкувався з людьми на пастівнику с. Поділ, а також свідки [PERSON] та [PERSON], які вказали про те, що вони з ним могли адекватно спілкуватися, оскільки [PERSON] «читав по губах» і розумів співрозмовників. Згідно заповіту [PERSON], 1923 р.н. від 21 березня 2012 року, реєстровий номер 6, посвідченого секретарем Подільської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, заповідала в рівних частках синові [PERSON], [INFO] та онуці [PERSON], [INFO] (т.1 а.с.41). Суд перевірив і встановив, що даний заповіт [PERSON] від 21.03.2012 року не змінений і не скасований, відповідно, є чинним (т.1 а.с.35). Із заяви [PERSON], [INFO], що мається в матеріалах справи (т.1 а.с.42), оригінал якої (перший примірник) знаходиться в матеріалах спадкової справи №112-2016, а другий примірник (оригінал) знаходиться в Білоцерківській сільській раді Великобагачанського району Полтавської області (т.1 а.с.а.с.206-208), вбачається, що він, усвідомлюючи значення своїх дій та маючи можливість ними керувати, розуміючи обставини, що мають для нього істотне значення, без впливу насильства (фізичного чи психічного тиску) з боку інших осіб, за своєю справжньою волею відмовився від прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] на користь онуки померлої [PERSON]. В даній заяві вказується, що його відмова від прийняття спадщини є безумовною та беззастережною, але може бути відкликана протягом строку, встановленого для прийняття спадщини у строки, встановлені ст.1270 ЦК України. Вбачається, що [PERSON] роз'яснені положення статей 1223,1231,1232,1268,1281,1282,1297 ЦК України та вказано, що даною заявою він ствердив, що питань, які б залишилися незрозумілими чи нез'ясованими для нього стосовно його відмови від спадкових прав після смерті [PERSON] немає. Зміст даної заяви стосується [PERSON] як спадкоємця за заповітом, який був складений [PERSON] і посвідчений секретарем Подільської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області 21.03.2012 року за реєстровим номером 6. Як вбачається з цієї заяви [PERSON], вона складена 25.02.2016 року в с. Білоцерківка Великобагачанського району Полтавської області. На даній заяві у графі підпис мається підпис [PERSON] із вказанням прізвища, імені та по-батькові; також вбачається, що цього дня справжність підпису [PERSON] на даній заяві засвідчено секретарем виконавчого комітету Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району [PERSON], який, як вказано, [PERSON] зроблено у її присутності, також нею було встановлено особу [PERSON] та його дієздатність також перевірено; дана заява зареєстрована в реєстрі за №58 (т.1 а.с.42). Суд перевірив і встановив, що дані про посвідчення вказаної заяви [PERSON] та справжності його підпису 25.02.2016 року у повному обсязі занесені до Реєстру для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування Білоцерківської сільської ради на 2016 рік за реєстровим №58; при цьому, [PERSON] поставив свій підпис як особа, яка звернулася за вчиненням даної нотаріальної дії (т.1 а.с.а.с.103,104-105). Також суд перевірив і встановив, що з матеріалів спадкової справи №112-2016, заведеної після смерті [PERSON] (т.1 а.с.а.с.36,37,42), витягу з Журналу реєстрації вхідних документів приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Сахарової Л.І. (т.1 а.с.а.с.59-60,151) (оригінал якого був оглянутий в судовому засіданні) та витягу з Книги обліку і реєстрації спадкових справ приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Сахарової Л.І. (справа №02 38 том №1) (т.1 а.с.а.с.152-153) вбачається, що саме 22.04.2016 року за вхідним номером 197 до приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Сахарової Л.І. надійшла заява [PERSON] про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] Цього ж дня також надійшла заява від [PERSON] про прийняття нею спадщини за заповітом після смерті [PERSON] (т.1 а.с.36). З повідомлення приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Сахарової Л.І. №35/01-16 від 12.01.2017 року, Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видачі на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та копії спадкової справи №112-2016 (оригінал якої було оглянуто в судовому засіданні) вбачається, що після померлої [INFO] [PERSON], 1923 р.н., останнє місце проживання якої було [ADDRESS] заяву про прийняття спадщини по заповіту, посвідченому 21.03.2012 року Подільською сільською радою Великобагачанського району (реєстровий номер 6) подала [PERSON]; заяву про відмову від прийняття спадщини подав [PERSON]. Інших заяв про прийняття спадщини, відмову від прийняття спадщини не надходило та відсутні претензії кредиторів, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (т.1 а.с.а.с.33,34-58). Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.57 ЦПК України). Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України). У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні - це певна річ (об'єкт), щодо якої виник спір. Позивач [PERSON] - син померлого [INFO] [PERSON] в позові оспорює односторонній правочин (заяву [PERSON] про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка датована 25.02.2016 року, реєстровий номер 58). В обґрунтування визнання даної відмови недійсною, в позовній заяві позивач посилається на положень ст.ст.230,1274 ЦК України. Позовною вимогою згідно позовної заяви [PERSON] є визнання відмови [PERSON] від прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON], померлої [INFO] недійсною, як вчиненою під впливом обману. При цьому, в ході судового розгляду справи позивач у справі посилався також і на те, що підпис на даній заяві [PERSON] йому не належить, у зв'язку з чим заявляв клопотання про проведення у справі посмертної судово-почеркознавчої експертизи, яке судом було задоволено. При цьому, інших підстав для визнання вищевказаної відмови [PERSON] позивачем не вказувалося, хоча в ході судового розгляду справи суд виконував положення ч.4 ст.10 ЦПК України і уточняв у сторони позивача обгрунтування підстав заявленого ним позову. В цьому контексті, а також виходячи з предмету спору, належить врахувати, що незалежно від посилання сторін на певні положення законодавства, суд при вирішенні конкретного спору зобов'язаний застосувати ту норму права, яка стосується спірних правовідносин, що виникли між сторонами, і це не буде виходом за межі позовних вимог згідно ст.11 ЦПК України (принцип диспозитивності). Крім цього, це прямо випливає з аналізу правозастосування норм ст.4 та пп.3,4 ч.1 ст.214 ЦПК України про те, що суд повинен визначити, яку вимогу по суті, а не за формою пред'являє позивач, і, відповідно, застосувати належні положення законодавства,

Outcome: dismissed