Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

З позову ПАТ «Альфа-Банк» вбачається, що 26.06.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» (Первинний кредитор) та [PERSON] було укладено кредитний договір №03006473563 про надання кредиту у сумі 55610 грн., яка підлягає поверненню в термін до 10.07.2013 року. 18.05.2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю (договір відступлення), відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» зобов'язувалось передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ПростоФінанс», а ТОВ «ПростоФінанс» зобов'язувалось відступити ПАТ «Альфа-Банк» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку №1 до договору відступлення. Таким чином, ТОВ «ПростоФінанс» було відступлено право грошової вимоги за кредитним договором №03006473563 від 26.06.2008 року ПАТ «Альфа-Банк». Відповідно до зазначеного договору сторони свої зобов'язання повністю виконали - ПАТ «Альфа-Банк» передало грошові кошти, а ТОВ «ПростоФінанс» відступило свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Відповідно до умов кредитного договору та договору відступлення, позивач вправі вимагати дострокового погашення кредиту у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору. [PERSON] неодноразово була повідомлена про виникнення заборгованості по оплаті передбачених Договором платежів перед ПАТ «Альфа-Банк». Однак на даний час кредитна заборгованість позичальником погашена не була. Позивач вказує, що він виконав свої зобов'язання за кредитним договором №03006473563 від 26.06.2008 року, однак [PERSON] у порушення умов кредитного договору свої зобов'язання належним чином не виконала, внаслідок чого розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем за договором кредиту станом на 10.06.2014 року становить 15399 грн.97 коп., яка складається з наступного: 13506 грн.73 коп. - заборгованість за кредитом, 953 грн.35 коп. - заборгованість по відсотках, 333 грн.68 коп. - заборгованість за комісією. У зв'язку з систематичним порушенням боржником своїх зобов'язань зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору [PERSON] було нараховано неустойку (штраф), яка станом на 10.06.2014 року становить 606 грн.21 коп. Посилаючись на вищевикладені обставини та на неналежне виконання своїх зобов'язань [PERSON] як боржником у кредитному зобов'язанні, позивач ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 15399 грн.97 коп., яка складається з наступного: 13506 грн.73 коп. - заборгованість за кредитом, 953 грн.35 коп. - заборгованість по відсотках, 333 грн.68 коп. - заборгованість за комісією, 606 грн.21 коп. - штраф. В судове засідання 18.09.2014 року представник позивача ПАТ «Альфа-Банк» Пономарьов І.О. не з'явився, подав заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та про розгляд справи на підставі письмових доказів (а.с.46). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 18.09.2014 року заявлені позовні вимоги визнала у повному обсязі, несплату кредиту та відсотків пояснила скрутним матеріальним становищем. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України «у разі визнання відповідачем позову суд за наявності передбачених законом підстав ухвалює рішення про задоволення позову». Суд, заслухавши пояснення відповідача [PERSON], вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що 26.06.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» (Первинний кредитор) та [PERSON] було укладено кредитний договір №03006473563 (як встановлено судом з матеріалів справи) про надання кредиту у сумі 55610 грн., яка підлягає поверненню в термін до 10.07.2013 року (а.с.а.с.4-6,7). 18.05.2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю (договір відступлення), відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» зобов'язувалось передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ПростоФінанс», а ТОВ «ПростоФінанс» зобов'язувалось відступити ПАТ «Альфа-Банк» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку №1 до договору відступлення. Таким чином, ТОВ «ПростоФінанс» було відступлено право грошової вимоги за кредитним договором №3006473563 від 26.06.2008 року ПАТ «Альфа-Банк». Відповідно до зазначеного договору сторони свої зобов'язання повністю виконали - ПАТ «Альфа-Банк» передало грошові кошти, а ТОВ «ПростоФінанс» відступило свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с.а.с.15-24,25,26). Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України). Відповідно до п.1.1 договору кредиту №03006473563 від 26.06.2008 року кредитодавець зобов'язується надати позичальнику ([PERSON].) кредит в сумі 55610 грн., яка підлягає погашенню до 10.07.2013 року, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути кредитодавцеві кредит. Позичальник зобов'язується своєчасно та в повному обсязі повернути суму кредиту, сплатити кредитодавцю всі передбачені цим кредитним договором проценти за користування кредитом, комісію за управління кредитом та виконати всі інші грошові зобов'язання, передбачені цим кредитним договором (а.с.а.с.4-7). Пунктом 2.5 договору кредиту передбачено, що повна (загальна) заборгованість позичальника за кредитним договором складається з суми кредиту, процентів за користування кредитом, суми комісії за надання кредиту. Заборгованість підлягає сплаті позичальником шляхом здійснення єдиних щомісячних платежів, кількість яких відповідає кількості платіжних періодів. Всі щомісячні платежі зазначаються в графіку платежів, який є невід'ємною частиною цього кредитного договору. Кожний щомісячний платіж включає в себе відповідну частину суми кредиту, проценти за користування кредитом та комісію за управління, що підлягають погашенню позичальником у відповідному платіжному періоді. Перший щомісячний платіж за графіком платежів додатково включає в себе повну суму комісії за надання кредиту, яка нараховується кредитодавцем в день сплати позичальником першого щомісячного платежу згідно графіку платежів. Щомісячні платежі повинні здійснюватися позичальником у відповідності з графіком платежів та повинні бути отримані кредитодавцем не пізніше відповідної дати щомісячного платежу, зазначеної в графіку. В п.3.1 договору кредиту встановлено, що кожний щомісячний платіж повинен бути отриманий кредитодавцем протягом відповідного платіжного періоду не пізніше відповідної дати щомісячного платежу, зазначеної в графіку платежів (не пізніше 10 числа місяця у відповідному платіжному періоді). При цьому, якщо кінцева дата сплати позичальником будь-яких платежів згідно умов цього договору припадає на вихідні або святкові дні, які є не робочими днями в Україні, позичальник повинен здійснити такі платежі в робочий день, що безпосередньо передує такій даті. Щомісячний платіж вважається отриманим кредитодавцем після його зарахування у повному обсязі на поточний рахунок кредитодавця, зазначений в цьому договорі. Пунктом 5.1.1. договору кредиту встановлено, що позичальник зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. З розрахунку заборгованості по кредитному договору №03006473563 від 26.06.2008 року та Виписки по особовому рахунку [PERSON] з 25.06.2012 року по 10.06.2014 року, що надані позивачем у справі вбачається, що [PERSON] не виконує свої зобов'язання за кредитним договором і станом на 10.06.2014 року заборгованість становить: загальна сума заборгованості - 15399 грн.97 коп., в тому числі: 13506 грн.73 коп. - заборгованість за кредитом, 953 грн.35 коп. - заборгованість по відсотках, 333 грн.68 коп. - заборгованість за комісією, 606 грн.21 коп. - штраф (а.с.а.с.11,12). Згідно п.6.2.3. кредитного договору та договору факторингу, позивач у вправі вимагати дострокового погашення кредиту у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору. Уклавши з ПАТ «Альфа-Банк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності [PERSON] допустила порушення договірних зобов'язань, що призвело до виникнення заборгованості. Згідно Графіку платежів, який є додатком №1 до кредитного договору та розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що [PERSON] повинна була щомісячно сплачувати основні кредитні платежі (а.с.а.с.7,11). [PERSON] була повідомлена про виникнення заборгованості по оплаті передбачених Договором платежів перед ПАТ «Альфа-Банк», однак на даний час кредитна заборгованість позичальником погашена не була (а.с.13). Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог Цивільного кодексу. Відповідно до положень ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до вимог ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Частина 1 ст.1049 ЦПК України передбачає, що позичальник (відповідач) зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів (ч.2 ст.1050 ЦК України). Порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) - (ст.610 ЦК України). У відповідності до вимог ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Договір є обов'язковим для виконання (ст.629 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Згідно до ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст.1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов'язань або відповідальності перед боржником у зв'язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. У ст.1084 ЦК України встановлено, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Згідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд приймає до уваги розрахунок заборгованості відповідача [PERSON] по кредитному договору (яка була станом на 10.06.2014 року), так як він узгоджується з наявним кредитним договором, матеріалами справи в їх сукупності і їм не суперечить. Також заборгованість по кредиту визнається відповідачем у справі. Суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не виконує умов кредитного договору №03006473563 від 26.06.2008 року і добровільно не сплачує суму заборгованості по кредиту та відсотки за користування кредитом, тому є підстави для стягнення з нього заборгованості за кредитним договором у судовому порядку. У відповідності до ч.1 ст.174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності передбачених законом підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Аналізуючи безпосередньо визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк» з позиції ч.4 ст.174 ЦПК України суд, виходячи з меж та суті заявлених позовних вимог та правовідносин, що виникли між сторонами, і з урахуванням досліджених матеріалів справи, приймає визнання відповідачем [PERSON] позову ПАТ «Альфа-Банк» до неї, оскільки це є процесуальним правом відповідача, виходячи з ч.2 ст.31 та ст.174 ЦПК України, не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням цього, стягнення судових витрат (судового збору) в розмірі 243 грн. 60 коп. повинно проводитися з відповідача по справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved