Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Звернувшись до суду у січні п.р. позивач просив суд стягнути з відповідача 9896,56 грн. у якості шкоди, спричиненої його автомобілю під час ДТП за участі водія [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 21.10.2012 р. сталась вказана ДТП з автомобілем під його керуванням та автомобілем належним відповідачеві, внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. У той же день відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП. На підставі зазначеного протоколу, місцевий суд виніс постанову від 30.07.2013 р. про закриття провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, встановивши в його діях склад адміністративного правопорушення. Між тим, апеляційний суд скасував вказану постанову та виніс нову від 28.08.2013 р. якою провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності закрив у зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] складу правопорушення. Після цього, позивач звернувся до СК АТ «ПРОСТО-страхування» (де є застрахованим відповідач) з вимогою про відшкодування спричиненої його автомобілю шкоди у розмірі 9896,56 грн, тоді як отримав відмову в цьому з огляду на те, що відсутні докази вини відповідача [PERSON] у вказаній ДТП. Тобто на цей час встановлено, що він не був винним у ДТП, що на думку позивача породжує винні дії з боку відповідача. До зазначених висновків позивач також дістався з огляду на матеріали судових експертиз в рамках справи про адміністративне провадження де достовірно вбачається про наявність винних дій саме з боку відповідача. З посиланням на зазначене просив задовольнити його позов. Зустрічні позовні вимоги вважав безпідставними, необґрунтованими та просив відмовити в їх задоволенні. Відповідач [PERSON] вимоги не визнав у повному обсязі та просив відмовити в їх задоволенні, оскільки наполягав на тому, що саме за провини [PERSON] сталась ДТП, а тому відсутні підстави звернення до суду позивача. Він же звернувся до суду із зустрічним позовом про солідарне стягнення з [PERSON] та АСК «Інтертрансполіс» матеріальної шкоди у розмірі 14275 грн. Подані вимоги обґрунтував тим, що дійсно 21.10.2012 р. сталась ДТП за участі його автомобілю та автомобілю [PERSON], який на порушення п.10.1 ПДР перед здійсненням повороту ліворуч не пересвідчився в безпеці такого маневру, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. А тому, [PERSON] як особа винна у ДТП повинен відшкодувати [PERSON] розмір матеріальної шкоди у розмірі 14275 грн. Крім того, оскільки відповідальність [PERSON] застрахована у «Інтертрансполіс» просив стягнути зазначену шкоду у солідарному порядку. Відповідачі ПАТ «ПРОСТО-страхування» та ПАТ «АСК «Інтертрансполіс» у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. А тому, суд розглянув справу за їх відсутності, в порядку правил ст. 169 ЦПК України. Відповідач ПАТ «ПРОСТО-страхування» звернувся до суду із запереченнями проти позову, які обґрунтував наступними обставинами. Дійсно, 21.10.2012 р. сталась ДТП за участі автомобілю Ніссан та автомобілю Шкода. Постановою апеляційного суду від 28.08.2013 р. провадження у справі відносно [PERSON] було закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адмінправопорушення, а 11.09.2013 р. він звернувся до страхової з питання виплати страхового відшкодування. Між тим, у наданих [PERSON] документах відсутня постанова про притягнення другої сторони до адмінвідповідальності, у зв'язку з чим законодавчо не передбачено виплату страхового відшкодування. З посиланням на зазначене просив відмовити у позові та справу розглянути за його відсутності. Перевіривши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, суд дістається до висновку, що позов [PERSON] частково обґрунтований, тоді як зустрічний позов [PERSON] не обґрунтований та не підлягаючий задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст,ст 979, 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Як роз'яснив пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.п 4, 16 власної постанови від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. При цьому постанова суду є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Як убачається з матеріалів справи, 21 жовтня 2012 року о 15.20 у м. Донецьку на перехресті проїзної частини вул. М.Ульянової в напрямку руху з боку б. Шевченка та проїзної частини пр. Ілліча автомобілі Шкода Октавіа д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та Ніссан Кашкай д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] отримали механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час ДТП була застрахована відповідно до полісу № АВ/8082185 в ПАТ «ПРОСТО-страхування» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну 50000 грн, за шкоду заподіяну життю та здоров'ю 100000 грн. (франшиза 0) Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час ДТП була застрахована відповідно до полісу № АВ/1384754 в ПАТ «Інтертрансполіс» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну 50000 грн, за шкоду заподіяну життю та здоров'ю 100000 грн. Згідно до звіту про оцінку вартості пошкоджень транспортного засобу за №13/12/971 від 28.12.2013 р. Шкода Октавіа д/н [NUMBER] вартість матеріальної шкоди складає 9896,56 грн. Відповідно до висновку № 1222 від 01.11.2012 р. вартість матеріальної шкоди спричиненої автомобілю Ніссан Кашкай д/н [NUMBER] складає 16504,4 грн. Постановою від 28.08.2013 р. апеляційного суду Донецької області було встановлено, що в діях [PERSON] відсутній склад правопорушення. Провадження у справі закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] складу правопорушення (вказана постанова є остаточною та оскарженню не підлягає). Вказаною постановою також встановлено, що згідно до п.8.3 ПДР України сигнали світлофорів, крім жовтого миготливого, мають перевагу перед дорожніми знаками пріоритету. Тобто [PERSON] рухаючись на зелений сигнал світлофора повинен був закінчити маневр, а тому діяв згідно до ПДР України. В рамках вказаної справи були проведені дві експертизи. Так, згідно до висновків судової авто технічної експертизи №6025 від 07.02.2013 р. (п.1) зіткнення автомобілю Шкода та Ніссан трапилось внаслідок руху автомобілю Ніссан на заборонений червоний сигнал світлофору. У діях водія [PERSON] під час ДТП була відсутня невідповідність вимог ПДР. Дії водія [PERSON] під час ДТП не відповідали вимогам п.п. 8.7.3.е та п. 8.10. ПДР. Відповідно до висновку експерта №232 від 21.05.2013 р. з технічної точки зору водієві [PERSON] у разі виникнення небезпеки для руху необхідно було негайно вжити заходів щодо зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. З технічної точки зору [PERSON] мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем Ніссан, застосувавши міри гальмування. 30 липня 2013 р. Калінінський районний суд м. Донецька виніс постанову про визнання [PERSON] винним у ДТП та притягнення його до адміністративної відповідальності. Постановою від 28 серпня 2013 р. апеляційного суду Донецької області визнав постанову Калінінського районного суду м. Донецьк такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства України, а саме ст,ст 245, 280 КУпАП України. Відповідно до постанови апеляційного суду Донецької області в діях [PERSON] відсутній склад правопорушення. Наведені фактичні обставини справи підтверджені документально ставити під сумніви їх вірогідність суд не убачає підстав. Досліджуючи питання щодо невинності позивача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, судом встановлено наступне. Так судом встановлено, що 21.10.2012 р. о 15.20 у м. Донецьку на перехресті проїзної частини вул. М.Ульянової в напрямку руху з боку б. Шевченка та проїзної частини пр. Ілліча автомобілі Шкода Октавіа д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та Ніссан Кашкай д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] отримали механічні пошкодження. Співробітники УДАІ кваліфікували дії [PERSON] як винні, у зв'язку з чим, склали протокол про адміністративне правопорушення від 21.10.2012 р. за № АА2 784955. Постановою від 28 серпня 2013 р. апеляційного суду Донецької області визнано постанову Калінінського районного суду м. Донецьк такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства України, а саме ст.ст. 245, 280 КУпАП України. Відповідно до постанови апеляційного суду Донецької області в діях [PERSON] відсутній склад правопорушення. Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода з вини [PERSON], суд вважає обставину невинності останнього встановленою, преюдиціальною та такою, що не підлягає доведенню. Оскільки обставина невинності [PERSON] є преюдиціальною, суд вважає, що врахування позиції інших державних органів при вирішення питання щодо винності є неприпустимою з огляду на принципи обов'язковості судового рішення. З цих підстав не підлягають задоволенню зустрічні вимоги [PERSON] щодо відшкодування матеріальної шкоди з [PERSON], як з винної особи. Крім того, апеляційний суд також звернув увагу на те, що необхідно було взяти до уваги пояснення [PERSON], висновки згаданої експертизи від 07.02.2013 р. та покази свідка [PERSON]. А тому з огляду на необхідність в порядку ч.4 ст. 61 ЦПК України дослідження та оцінювання судом у цивільній справі постанови суду як доказу, доводи [PERSON] з приводу наявності винних дій з боку [PERSON] під час ДТП суд вважає доведеними. Останнє у повному обсязі підтверджено судовою експертизою №6025 (проведеною законодавчо передбаченим органом) за якою зіткнення автомобілів трапилось внаслідок руху автомобілю Ніссан на червоний заборонений сигнал світлофора. Встановлені обставини також у повному обсязі дублюються у відеозапису ДТП здійсненого [PERSON] та переглянутого у судовому засіданні за участі сторін. Таким чином, суд дістається до переконливого висновку щодо винних дій саме [PERSON] у ДТП від 21.10.2012 р. Так, оскільки [PERSON] застрахував свою відповідальність у випадку ДТП, то і як наслідок він не повинен відповідати перед [PERSON] за шкоду спричинену останньому. Через наведене, слід вважати, що страховою компанією відшкодування відбувається у межах страхового ліміту, тоді як розмір страхового відшкодування здійсненого ФОП Прохоровим жоден із сторін не оспорював та зворотнього у суді не заявляв. А тому, вимоги [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню частково, шляхом стягнення саме зі страхової компанії шкоди у заявленому розмірі 9896,56 грн. Поряд з цим, суд не приймає до уваги посилання ПАТ «ПРОСТО-страхування» на ухвалу апеляційного суду м. Києва, на яке посилається відповідач як на доказ, оскільки згідно з чинним законодавством України суд не може посилатися на рішення інших судів як на правову підставу винесеного рішення. Крім того, судом частково задовольняються вимоги [PERSON] щодо стягнення витрат (документально підтверджених) на проведення експертної оцінки у розмірі 300 грн, витрат на відеозапис у розмірі 288 грн, витрат на експертизу у розмірі 824,88 грн. та судового збору у розмірі 243,6 грн. Вимоги про стягнення витрат на відправку телеграми не підлягають задоволенню, оскільки виклик здійснювався під час слухання іншої справи. В цілому ж вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, тоді як вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: partial