Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Звертаючись до суду, позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що згідно договору купівлі продажу квартири від 01 жовтня 2019 року вона, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Колишнім власником житла був відповідач - [PERSON] .. Має на квартиру витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.10.2019 року. В квартирі зареєстровані: вона - [PERSON] , її мати - [PERSON] та відповідач, її батько - [PERSON] . Відповідач є зареєстрованим в квартирі з 1998 року, але у квартирі не проживає з 04.02.2015 року, так як виїхав на постійне місце проживання до Республіки Карелія (точна адреса позивачу невідома). У зв`язку з тим, що відповідач розпорядився спірною квартирою, продав її позивачці, його право власності на дану квартиру припинене. Разом з позивачкою не проживає та не створює сім`ю, матеріальним утриманням квартири не займається, речей в квартирі відповідача не має. Однак, відповідач на даний час зареєстрований за вищевказаною адресою, знятись з реєстрації самостійно не є можливим, оскільки не має бажання приїхати до України та вирішити це питання в добровільному порядку. На підставі зазначеного позивач просила: визнати [PERSON] , [INFO] , таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку та винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Заяву про слухання справи за його відсутністю не надав. Про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином - у відповідності до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, судовими повістками про виклик за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання та оголошенням на сайті. Представником третьої особи ніяких заперечень на позов не надано. Враховуючи вищенаведене і прийняття судом ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач не надав ні відзиву, ні заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними. Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 01 жовтня 2019 року посвідченого державним нотаріусом Другої кам`янської державної нотаріальної контори Астаховою О.С. та зареєстрованим у реєстрі за № 2-944, [PERSON] належить квартира [ADDRESS] (ар.с.10-11). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за номером витягу 183160174 від 01.10.2019 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1927180312104, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності (ар.с.12). Відповідно до довідки про реєстрацію та склад сім`ї виданої ТОВ «ЄРЦ КП» № 2/22615 від 03 жовтня 2019 року, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (ар.с.13). Факт реєстрації відповідача [PERSON] в квартирі [ADDRESS] підтверджено довідкою з адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС Дніпропетровської області від 14 листопада 2019 року (ар.с.20). Відповідно до акту про не проживання № 752 від 07.10.2019 року затвердженого директором КП КМР «УКОЖФ» Щебетовою Т.І., за адресою: [ADDRESS] 23-27, [PERSON] , [INFO] фактично не проживає з 04.02.2015 року (ар.с.25). Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16, за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України Верховний суд України дійшов до висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Згідно ст. 405 ЦК України 2003 року члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, слід вважати доведеними факти, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, у тому числі факт не проживання відповідача у вказаній квартирі з 04.02.2015 року. Тому, позов про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved