Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Згідно з поданим позовом в останньому заявлено вимогу: -про визнання недійсним договору купівлі-продажу Ѕ частини домоволодіння [ADDRESS] , який був укладений між [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2015 р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. 12.12.2015 р., -про визнання недійсним договору купівлі-продажу Ѕ частини домоволодіння [ADDRESS] , який був укладений між [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2015 р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. 11.12.2015 р., -про скасування права власності [PERSON] на домоволодіння [ADDRESS] , -про витребування з незаконного володіння [PERSON] домоволодіння [ADDRESS] ( загальною площею 74,2 кв.м, житловою площею 49,6 кв.м та споруди №1-7,1, II), -про вирішення питання про розподіл судових витрат. Позов обґрунтований тим, що у квітні 2018 р. [PERSON] звернулась до Четвертої дніпровської нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, та 06.04.2018 р. отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з якої стало відомо, що в провадженні Амур- Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа №199/7927/15 за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] , третя особа Четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності за набувальною давністю, заочним рішенням по якій Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2015 р. позовні вимоги [PERSON] по цивільній справі №199/7927/15 задоволено повністю: визнано за [PERSON] право власності на домоволодіння [ADDRESS] за набувальною давністю. 16.04.2018 р. [PERSON] до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська подано заяву про перегляд заочного рішення. 19.06.2018 р. ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська задоволено заяву про перегляд заочного рішення по цивільній справі №199/7927/15, заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду. 21.08.2018 р. залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] . [PERSON] надав до суду разом з заявою про залучення в якості третьої особи два витяги №49651689 та №49695455 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, відповідно до яких [PERSON] є новим власником домоволодіння по [ADDRESS] . Дане домоволодіння ним було придбано у [PERSON] , яка розпорядилась домоволодінням на підставі заочного рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі №199/7927/15 р. Ухвалою від 13.12.2018 р. позов [PERSON] залишений без розгляду у зв`язку з неявкою позивача в судові засідання; ухвала набрала законної сили 29.12.2018 р., що підтверджується відповідною ухвалою суду. На переконання позивача договори купівлі-продажу підлягають визнанню недійсними з передбачених ч. 2 ст. 215, ст. 216 ЦК України підстав; з підстав, передбачених ст. 388 ЦК України має бути витребувано майно з чужого незаконного володіння. Як встановлено судом, місце проживання позивача зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відміткою у паспорті позивача. На підставі договору купівлі-продажу Ѕ частки домоволодіння від 11.12.2015 р., встановлено,що 11.12.2015 р. за укладеним між [PERSON] (в інтересах останньої діяв за довіреністю [PERSON] ) та [PERSON] договором [PERSON] набув право власності на Ѕ частку домоволодіння [ADDRESS] ; згідно з договором зазначене домоволодіння належить [PERSON] на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська по справі №199/7927/15, виданого 20.11.2015 р. Домоволодіння в цілому складається з: житловий будинок літ. А-1 з прибудовою літ. А1-1, верандою літ. а-1, верандою літ. а1-1 загальною площею 74,2 кв.м, житловою площею 49,6 кв.м, споруди №1-7, І, ІІ. Вказане домоволодіння в цілому зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №49502444, виданого 10.12.2015 р. Дніпропетровським міським управління юстиції Дніпропетровської області. Як встановлено судом на підставі договору купівлі-продажу Ѕ частки домоволодіння від 12.12.2015 р.,12.12.2015 р. за укладеним між [PERSON] (в інтересах останньої діяв за довіреністю [PERSON] ) та [PERSON] договором [PERSON] набув право власності на Ѕ частку домоволодіння [ADDRESS] ; згідно з договором зазначене домоволодіння належить [PERSON] на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська по справі №199/7927/15, виданого 20.11.2015 р. Домоволодіння в цілому складається з: житловий будинок літ. А-1 з прибудовою літ. А1-1, верандою літ. а-1, верандою літ. а1-1 загальною площею 74,2 кв.м, житловою площею 49,6 кв.м, споруди №1-7, І, ІІ. Вказане домоволодіння в цілому зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №49502444, виданого 10.12.2015 р. Дніпропетровським міським управління юстиції Дніпропетровської області. Як встановлено судом на підставі відповідної постанови від 06.04.2018 р., 06.04.2018 р. постановою державного нотаріуса Четвертої дніпровської нотаріальної контори Писарєвої Н.С. за результатами розгляду поданих [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , документів було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , спадкоємцем якого (у відповідній частці) був його син - гр. [PERSON] , який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав та помер [INFO] , оскільки згідно відомостей з Державного реєстру речових прав та їх обтяжень реєстрацію права власності в цілому на зазначений житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , проведено за іншою особою. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2015 р. у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] , третя особа Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності за набувальною давністю позов задоволено: визнано за [PERSON] , ІПН [NUMBER] , право власності на домоволодіння [ADDRESS] , яке складається з: житловий будинок літ. А-1 з прибудовою літ. А1-1, верандою літ. а-1 та верандою літ. а1-1, загальною площею 74,2 кв.м., житловою площею 49,6 кв.м., та споруди №1-7, І,ІІ (огорожа, хвіртка, ворота, стіна підпірна, яма зливна, замощення), за набувальною давністю. Ухвалою від 13.12.2018 р. позов [PERSON] залишений без розгляду з передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України підстави. Процесуальні дії у справі: -ухвалою суду від 29.08.2019 р. за клопотанням представника позивача витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Деллалова Антона Олексійовича ( [ADDRESS] ) матеріали нотаріальної справи щодо оформлення договорів купівлі-продажу домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , серія та номер: р. № 946 від 12.12.2015 та р. №940 від 11.12.2015 (в завіреній копії). Правовідносини між сторонами виникли із спору про захист права власності, яке виникло в порядку спадкування. Дослідив докази, надані суду в порядку ст.ст. 76 - 80, 81 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, виходячи з наступного. У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97?ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, що передбачено ст. 387 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом, та до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України. Як встановлено судом, позивач прийняла спадщину - домоволодіння [ADDRESS] законом після смерті гр. [PERSON] , який (у відповідній частці) прийняв спадщину після смерті батька - [PERSON] , померлого [INFO] , але не оформив своїх спадкових прав та помер [INFO] , та в силу ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцеві, тобто позивачу, з часу її відкриття. Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. З огляду на абсолютність права власності власнику надається багато прийомів, способів та засобів захисту свого права. Одним із таких засобів є витребування майна із чужого незаконного володіння. Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Згідно з положеннями статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Указана норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав його, не з їхньої волі іншим шляхом. Як встановлено судом та вже зазначено вище, майно вибуло з володіння власника (позивача) не з її волі: воно було відчужено за відплатними договорами, які були укладені між [PERSON] та [PERSON] 11.12.2015 р. та 12.12.2015 р., тоді як до укладення договорів право власності у продавця за цими договорами виникло на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2015 р. у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] , третя особа Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності за набувальною давністю, по якій (тобто по цивільній справі) ухвалою суду від 13.12.2018 р. позов [PERSON] залишений без розгляду з передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України (до цього 19.06.2018 р. ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська задоволено заяву про перегляд заочного рішення по цивільній справі №199/7927/15, заочне рішення скасовано, та справу призначено до судового розгляду). На даний час відсутня правова підстава права власності [PERSON] на зазначене вище домоволодіння. Таким чином, вочевидь порушення прав позивача з боку відповідачів, тому позовна вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння підлягає задоволенню. Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги позову про визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 11.12.2015 р. та від 12.12.2015 р. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у статті 16 ЦК України. В свою чергу стаття 387 ЦК України надає власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Якщо є підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача, захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий шляхом задоволення віндикаційного позову. Право на витребування майна з чужого володіння не потребує визнання недійсним правочину, за яким майно вибуло від законного власника, воно лише обмежене добросовісністю набувача і зберігається за власником за умови, якщо майно вибуває з володіння власника поза його волею, що й було доведено позивачем. Щодо позовної вимоги про скасування права власності [PERSON] на домоволодіння [ADDRESS] , то однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З огляду на вказане у разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, та таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем (Постанова ВП ВС від 14.11.2018 по справі № 183/1617/16 (14-208цс18)).

Outcome: partial