Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

Згідно ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства визначеного цим кодексом. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно ст.220 ч.2 ЦК України, якщо сторони домовилися про всі істотні умови договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно ст.655 ЦК України, за угодою купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно й сплатити за нього певну грошову суму. Згідно біржового договору, укладеного 23.06.2008 року на Товарній біржі «Експерт Універсал», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] продав [PERSON] гаражний бокс № [NUMBER] , площею 54,4 м.кв., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [ADDRESS] здійснено за 18654, 00 грн. Згідно технічного паспорту на гараж № [NUMBER] , власником гаражу, розташованого за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Судом встановлено, що даний договір купівлі-продажу нотаріально не засвідчений. Однак відповідач проти договору не заперечує, та реально передав гаражний бокс № [NUMBER] , площею 54,4 м.кв., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у власність позивачці, яка прийняла його та сплатила за гаражний бокс суму 18654, 00 грн., фактично сторони виконали всі умови договору. Виходячи зі ст.334 ЦК України право власності на майно за угодою, що підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набуття законної сили рішення суду про визнання угоди яка не засвідчена нотаріально, дійсною. Таким чином, суд вважає за можливе позовні вимоги позивачки про визнання угоди купівлі-продажу гаражного боксу № [NUMBER] , площею 54,5 м.кв., розташованого за адресою: [ADDRESS] , посвідчений товарною біржею «Експрес Універсал», 23.06.2008 року - дійсним та визнати за позивачкою, право власності на вищевказаний гараж - задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved