Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

Звертаючись до суду, позивачка [PERSON] в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 травня 2020 року вона - [PERSON] є власником 3/4 частин квартири [ADDRESS] . 1/4 частина (обов`язкова частка) вище зазначеної квартири належить її рідній сестрі, відповідачці - [PERSON] , яка вчасно подала заяву до нотаріальної контори про видачу їй свідоцтва про право на обов`язкову частку у спадщині на підставі ст. 1241 ЦК України. Квартира [ADDRESS] складається з 3-х кімнат загальною площею 74,0 м.кв, житловою площею 50,5 м.кв. Раніше спірна квартира належала їхній матері, [PERSON] на підставі договору дарування посвідченого приватним нотаріусом - Красношлик Л.Л. від 07 травня 2019 року. За рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 26 жовтня 2018 року вона призначена опікуном над недієздатною матір`ю - [PERSON] , [INFO] . [INFO] мати, [PERSON] померла, поховала матір за власний рахунок . На сьогоднішній день вона повністю утримує квартиру, сплачує всі комунальні послуги, переоформила договори про надання комунальних послуг. З відповідачкою [PERSON] мають давнішні неприязні стосунки. З приводу поведінки відповідачки 08.05.2018 року зверталась зі скаргою до Південного відділення поліції Кам`янського ВП, та просила вжити заходи відносно [PERSON] яка 02.05.2018 року вчинила бійку, від проходження СМЕ вона відмовилась. Через наявність між ними неприязних відносин вони не можуть спільно користуватись квартирою та проживати в ній разом. Відповідачка постійно проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] - це житло є її постійним місцем проживання. Вона та відповідачка не є членами однієї сім`ї, не проживають спільно та не ведуть спільного господарства, в той час як між ними залишились лише віддалені родинні зв`язки, які давно ними не підтримуються. Відповідачка проживає в іншому житлі, а тому припинення права власності на її частку не завдасть істотної шкоди її інтересам. На підставі зазначеного позивач просила: припинити право власності, [PERSON] на 1/4 частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 74,0 кв.м., житловою площею 50,5 кв.м.; визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 74,0 кв.м., житловою площею 50,5 кв.м.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] ринкову вартість 1/4 частини квартири [ADDRESS] , в розмірі 36635,00 гривень. В судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві, додатково пояснила, що позивач за заповітом звернулася вчасно та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3/4 частки частин квартири [ADDRESS] . Відповідач, як пенсіонер також отримала свідоцтво на обов`язкову частку на 1/4 частку зазначеної квартири, як пенсіонерка. Згідно висновку експерта [PERSON] за результатами проведення експертного оціночно-будівельного дослідження № 972/05-20 - ринкова вартість квартири [ADDRESS] складає 146540,00 грн. Ринкова вартість 1/4 частки квартири складає 36635,00 грн., які позивач поклав на депозит згідно ч. 1 ст. 365 ЦК України, експерт дійшов висновку, що виділити в натурі 1/4 та 3/4 часток квартири [ADDRESS] , які належать позивачу та відповідачу за існуючим плануванням без порушень вимог нормативно правових актів у галузі будівництва не можливо, а дві сім`ї не можуть мешкати разом. Позов просила задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що їй належить 1/4 частина квартири [ADDRESS] . Дана частка квартири має для неї велике значення. Зараз вона мешкає в двокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] , в цій квартирі проживають: її донька з чоловіком та дитиною п`яти років, та син з дружиною та дитиною 14 років. Вона б хотіла переїхати в квартиру [ADDRESS] і там мешкати, оскільки для неї буде зручніше мешкати в окремій ізольованій кімнаті трикімнатної квартири [ADDRESS] , а позбавлення її права власності на цю квартиру завдасть їй істотної шкоди та членам її сім`ї, оскільки на теперішній час їй незручно мешкати зі своїми повнолітніми дітьми та їх сім`ями. У задоволенні позову просила відмовити. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що для [PERSON] 1/4 частина в трикімнатній квартирі - це суттєва частка. В цій квартирі є непрохідна кімната, відповідачка могла б жити в цій кімнаті. В квартирі по [ADDRESS] відповідач має лише 1/3 частку, а не всю квартиру. Крім відповідачки в квартирі проживає ще дві сім`ї: її син, невістка з дитиною та дочка з зятем та дитиною. Згідно ст. 41 Конституції України не має такого поняття, як припинення права власності, а примусове відчуження має бути тільки у виключних випадках. Також зазначив, що посилання позивачки на конфлікт, який мав місце [INFO] є взагалі недоречним, оскільки спадкодавець [PERSON] набула право власності на квартиру [ADDRESS] лише 07.05.2019 року, а сама відповідачка отримала право власності на 1/4 частку спірної квартири лише через два року, а саме 18.05.2020 року. Окрім цього з матеріалів справи вбачається, що позивачка проживає у своєму приватному будинку, а спірну квартиру здає в найм. У задоволенні позову просив відмовити, оскільки даний позов порушує права відповідачки. Згідно із ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч. 3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета позову на власний розсуд. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві і співставивши їх з матеріалами справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено наступне. Згідно заповіту від 31.01.2013 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношлик Л.Л., [PERSON] , [INFO] на випадок її смерті заповідала своє майно [PERSON] (ар.с.24) За рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 26 жовтня 2018 року [PERSON] , [INFO] - визнано недієздатною, [PERSON] призначена опікуном над недієздатною матір`ю - [PERSON] (ар.с.22). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] , померла [INFO] (ар.с.23). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.05.2020 року посвідченого державним нотаріусом Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Трощій Н.Г. (ар.с.19) та Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 208868884 від 13.05.2020 року (ар.с.20) [PERSON] є власником 3/4 частин квартири [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.05.2020 року посвідченого державним нотаріусом Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Трощій Н.Г., [PERSON] є власником 1/4 частин квартири [ADDRESS] (ар.с.115). Згідно висновку експерта за результатами проведення експертного оціночно-будівельного дослідження № 972/05-20 - ринкова вартість квартири [ADDRESS] складає 146540,00 грн., ринкова вартість 1/4 частки квартири складає 36635,00 грн., виділити в натурі 1/4 та 3/4 часток квартири [ADDRESS] , які належать співвласникам за існуючим плануванням без порушень вимог нормативно правових актів у галузі будівництва - не можливо (ар.с.31-54). Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч.ч. 4 та 5 статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Аналогічна за змістом норма міститься в ст. 321 ЦК України. Ч. 1 ст. 365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких, суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні, а саме: частка є незначною і не може бути виділена у натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що припинення права особи на частку в спільному майні поза її волею за рішенням суду на підставі позову інших співвласників (співвласника) можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 Цивільного кодексу України, проте таке припинення в усякому випадку не повинно завдати істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї, і за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. При цьому, висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об`єкта, який є спільним майном. Обґрунтовуючи позов, [PERSON] в якості підстав для припинення права власності [PERSON] на 1/4 частки квартири [ADDRESS] , вказала, що частка відповідача є незначною і не може бути виділена в натурі, спільне володіння і користування майном є неможливим. У зв`язку з пред`явленням позову про припинення права власності, позивач виконала умову щодо попереднього внесення на депозитний рахунок суду компенсації вартості частки у квартирі, що належить відповідачу, перерахувавши 36635,00 грн. на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Дніпропетровській області. Слід зазначити, що доводи [PERSON] про неможливість виділу в натурі належної [PERSON] 1/4 частини спірної трикімнатної квартири є обґрунтованими, однак відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, позивач не надала суду доказів того, що припинення права відповідача [PERSON] на її частку не завдасть істотної шкоди її інтересам як співвласника та членам сім`ї останньої. Окрім цього позивач не надала суду доказів неможливості спільного володіння та користування спільною квартирою, оскільки посилання позивачки на конфлікт, який мав місце [INFO] є взагалі недоречним, оскільки спадкодавець [PERSON] набула право власності на квартиру [ADDRESS] лише 07.05.2019 року, а сама відповідачка отримала право власності на 1/4 частку спірної квартири лише через два року, а саме 18.05.2020 року. А довідкою Південного ВП Кам`янського відділу поліції за матеріалами 8487, 8490 від 06.06.2020року (ар.с.123) підтверджується, що позивачка [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] , де власне вона і була зареєстрована до своєї перереєстрації в квартиру [ADDRESS] . Як пояснила відповідачка [PERSON] , вона мешкає в двокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] , в цій квартирі крім відповідачки проживають: її донька з чоловіком та дитиною п`яти років, та син з дружиною та дитиною 14 років, в даній квартирі їй належить 1/3 частини, та по 1/3 частині належать сину та дочці відповідачки. Встановивши, що відповідач [PERSON] крім спірної квартири має право власності на 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , яку ділить з іншими співвласниками, а саме з сином та дочкою, а компенсація вартості належної їй на праві власності частки в квартирі [ADDRESS] є незначною, суд дійшов висновку про те, що припинення права власності [PERSON] на 1/4 частку квартири [ADDRESS] завдасть істотної шкоди її інтересам як співвласника. Більш за це у судовому засіданні було встановлено, що відповідачка має намір проживати в квартирі [ADDRESS] , зазначена квартира має окрему ізольовану кімнату та це є цілком можливим у виниклій ситуації. Відповідачка вважає, що ця частка їй потрібна і тому вона прийняла цю спадщину. Доводи позивача суд не приймає до уваги, оскільки сама по собі наявність однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови встановлення, що припинення права власності відповідача на частку у спільному майні може завдати істотної шкоди її інтересам як співвласника та членам його сім`ї, не може бути підставою для задоволення позову. При цьому, доводи позивачки про наявність у відповідачки іншого місця проживання не можуть свідчити про відсутність завдання істотної шкоди інтересам відповідача у випадку припиненням її права власності на частку у спірній квартирі з огляду на те, що істотність шкоди визначає саме особа, якій належить частка в праві власності. У судовому засіданні [PERSON] неодноразово зазначала, що бажає проживати окремо від дітей та проживати саме в своїй квартирі [ADDRESS] Вказана позиція викладена в Постанові Верховного суду від 18.07.2019 року по справі № 210/2236/15-ц, провадження № 61-33924св18. Крім того, Верховний Суд України неодноразово висловлював свою позицію із зазначеного питання, а саме те, що із змісту норми ст. 365 ЦК випливає, що припинення права особи на частку у спільному майні допускається за наявності будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 - 3 ч. 1 ст. 365 ЦК, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (ухвала Верховного Суду України від 23 червня 2010 р. у справі N 6-22505св09; постанова від 16 січня 2012 р. у справі N 6-81цс11), а відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України: при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Окрім цього в ч.ч.5, 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено: висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. З урахування вище викладеного припинення права власності [PERSON] на 1/4 частину спірної квартири завдасть їй істотної шкоди, а тому необхідно відмовити [PERSON] в задоволенні її позовних вимог щодо припинення права власності [PERSON] на 1/4 частину квартири [ADDRESS] та визнання за [PERSON] права власності на 1/4 частину спірної квартири. За таких обставин, немає й підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] ринкової вартості 1/4 частини квартири [ADDRESS] в розмірі 36635,00 грн. - як похідної, оскільки присудження такої компенсації можливе виключно як наслідок припинення права на вказану частку у спільному майні на підставі статті 365 ЦК України. Судові витрати понесені позивачем, на підставі п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України залишити за позивачем.

Outcome: dismissed