Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

Звернувшись до суду, позивачі посилаються на те, що вони є власниками житлового будинку [ADDRESS], в якому окрім них є зареєстрованим також бувший чоловік [PERSON] - [PERSON] (відповідач у справі). З листопада 2007 року він залишив будинок і з того часу до будинку не з'являється. Просять визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] В судовому засіданні позивачі позивачі позов підтримали за викладених у ньому обставин і підстав та просили його задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, заперечення на позов та заяви про розгляд справи у його відсутності до суду не подав. За викладеного, суд ухвалив провести розгляд справи у відсутності відповідача в порядку заочного провадження, проти чого не заперечують позивачі і що узгоджується з положеннями ст. 224 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлено, що у власності позивачів перебуває житловий будинок [ADDRESS], в якому окрім них є зареєстрованим також відповідач у справі. З листопада 2007 року відповідач за власним бажанням залишив будинок, не користується ним і не бере участі у витратах на його утримання. Проживає він у цьому ж населеному пункті, але в іншому будинку, маючи іншу сімю. Викладене підтверджується показаннями у судовому засіданні позивачів, свідків [PERSON], [PERSON] та дослідженими письмовими матеріалами справи, якими є: - копія паспорта на ім'я позивача [PERSON], серії [NUMBER] виданого 11.11.1999 року Рокитнянським РВ ГУ МВС України в Київській області; - копія паспорта на ім'я позивача [PERSON], серії [NUMBER], виданого 02.11.2004 року Рокитнянським РВ ГУ МВС України в Київській області; - копія паспорта на ім'я позивача [PERSON], серії [NUMBER] 22.08.2014 року Рокитнянським РВ ГУ МВС України в Київській області; - копія свідоцтва про розірвання шлюбу, серії [NUMBER], виданий відділом реєстрації актів цивільного стану Рокитнянського районного управління юстиції Київської області; - технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] - витяги про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме на будинок [ADDRESS] - акт обстеження місця проживання громадянина [PERSON] від 16.11.2016 року; - довідка, видана Острівською сільською радою Київської області № 1396 від 16.11.2016 року про те, що [PERSON] за місцем реєстрації - [ADDRESS], не проживає з 2007 року. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За вимогами ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і в тому числі шляхом звернення до суду, обравши відповідний спосіб захисту порушеного права, визначений законом. Одним із способів захисту порушеного права власника житла є визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Відповідно до положень статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Відповідно до статті 60 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов»язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду спору по суті. Судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами спору, мають регулюватися положеннями ст. 405 ЦК України та ст. 156 ЖК Української РСР. Відповідно до положень ч. 2 ст. 405 ЦК України, на вимоги якої, як на правову підставу своїх вимог посилається позивач, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За вимогами частини першої та четвертої статті 156 ЖК Української РСР, який є чинним, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Як вбачається із встановлених обставин справи, які не викликають у суду сумнівів, відповідач, будучи членом сімї позивачів, добровільно залишив у 2007 році будинок, не приймаючи участі в його утриманні, та проживає в іншому житловому будинку, створивши нову сімю. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач втратив право користування житлом у будинку [ADDRESS], оскільки є відсутнім у ньому понад один рік. Інших домовленостей між сторонами спору у судовому засіданні не встановлено, а тому оцінючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність обставин позову та про задоволення вимоги позивачів про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] Позов таким чином підлягає задоволенню. Понесені позивачем [PERSON] у справі судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 551.20 грн. підлягають у відповідності з положеннями ст.88 ЦПК України стягненню на її користь з відповідача у справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved