Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

Згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії І-ЗП № 046642 від 10.03.2000, реєстраційний номер 273, [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 0,57 га для ведення особистого підсобного господарства, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що межує з вул. Центральна у вказаному населеному пункті (назва вулиці на момент видачі державного акта - 50 років Жовтня). Рішенням Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області від 21.05.2021 № 23 «Про приведення права власності на земельну ділянку у відповідність до вимог чинного законодавства» приведено право приватної власності позивача на вищезазначену земельну ділянку у відповідність до вимог чинного земельного законодавства, віднесено вказану земельну ділянку до земель житлової та громадської забудови та до земель сільськогосподарського призначення шляхом подальшого розподілу, враховуючи вимоги ст. 121 ЗК України, встановлено цільове призначення земельної ділянки: - для ведення особистого селянського господарства площею 0,57 га. Рішенням № РВ-6302843182021 від 27.07.2021 позивачу відмовлено у внесенні відомостей щодо належної йому земельної ділянки до Державного земельного кадастру. Причиною відмови є наявний перетин з ділянкою 2323686600:07:001:0137, площа співпадає на 48.8275%. Рішенням Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області від 09.02.2021 № 11 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам у власність» було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за рахунок земель комунальної власності Новомиколаївської селищної ради, у власність [PERSON] , площею до 1,8000 га. для ведення особистого селянського господарства в межах с. Терсянка. Рішенням Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області від 27.05.2021 № 21 «Про затвердження проектів землеустрою та передачу у власність земельних ділянок громадянам» було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення та передано в приватну власність земельні ділянки за рахунок земель комунальної власності Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області: [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , площею 1,1767 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 2323686600:07:001:0137. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За правилами ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1); особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2); примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу (ч. 3). Згідно з ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Частиною першою статті 378 ЦК України визначено, що право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується (ч. 1 ст. 393 ЦК України). Аналогічні приписи містяться також у статті 152 ЗК України, що визначає способи захисту прав на земельні ділянки. Виходячи з системного аналізу вищенаведених норм чинного законодавства, набуття особою права власності на земельну ділянку з одночасним порушенням права іншої особи на землю є неприпустимим. Посилання відповідача [PERSON] на те, що позивач не зареєстрував право власності на належну йому земельну ділянку, судом відхиляються, оскільки на момент отримання позивачем державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗП № 046642 від 10.03.2000, виникнення права власності не залежало від його державної реєстрації. Посилання відповідача [PERSON] на відсутність кадастрового номера у земельної ділянки позивача судом не беруться до уваги, з огляду на таке. Порядок формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав визначений у статті 79-1 ЗК України. Відповідно до ч. 9 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Сформованою земельна ділянка вважається з моменту присвоєння їй кадастрового номера (ч. 4 ст. 79-1 ЗК України). Водночас, відповідно до п. 2 розділу VII Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 № 3613-VІ, земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Таким чином, позивач є власником земельної ділянки загальною площею 0,57 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: с. Терсянка Запорізького району Запорізької області, а прийняття Новомиколаївською селищною радою Запорізького району Запорізької області рішення від 27 травня 2021 року № 21 «Про затвердження проектів землеустрою та передачу у власність земельних ділянок громадянам» в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення та передачі у приватну власність земельної ділянки за рахунок земель комунальної власності Новомиколаївської селищної ради [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , площею 1,1767 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 2323686600:07:001:0137, порушує право власності позивача на землю, оскільки виділена [PERSON] земельна ділянка накладається на земельну ділянку позивача. За таких обставин, рішення Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області від 27 травня 2021 року № 21 «Про затвердження проектів землеустрою та передачу у власність земельних ділянок громадянам», у вищезазначеній частині, є необґрунтованим, оскільки земельна ділянка з кадастровим номером 2323686600:07:001:0137 виділена [PERSON] не лише за рахунок земель комунальної власності Новомиколаївської селищної ради, а і за рахунок земельної ділянки позивача, що належить йому на праві приватної власності на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗП № 046642 від 10.03.2000. Отже, рішення Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області від 27 травня 2021 року № 21 «Про затвердження проектів землеустрою та передачу у власність земельних ділянок громадянам» у вказаній частині є незаконним та підлягає скасуванню. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV, ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). З огляду на викладене, державна реєстрація права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 2323686600:07:001:0137 підлягає скасуванню з припиненням права власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До позовної заяви позивачем додано квитанцію від 30.08.2021 № 8, якою підтверджується сплата ним судового збору в розмірі 908,00 грн., а також квитанцію від 06.09.2021 № 1, якою підтверджується сплата ним судового збору в розмірі 908,00 грн., отже сума судових витрат, що підлягає стягненню з кожного відповідача на користь позивача становить: 908,00 грн. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved