Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

Звернувшись із позовом у березні 2014 р. до суду, до відповідача, Виноградненської сільської ради, позивачі остаточно просили визнати фактичне прийняття ними спадщини на спадкове майно, яке залишилось після смерті їхнього батька [PERSON], визнати поважними причини пропуску строку для прийняття спадкового майна: хвороби, інвалідність, поновити пропущений з поважних причин (хвороби, інвалідність) строк для звернення до державної нотаріальної контори, визначити додатковий строк протягом 3-х місяців для подання до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у виді земельної ділянки площею 10,05 га.. За клопотанням позивачів до справи у якості співвідповідачів був залучений [PERSON], та Відділ Держземагенства по Березівському району Одеської області. У судовому засіданні позивачі підтримали свої остаточні вимоги. Пояснили суду, що вони і відповідач [PERSON] є рідними дітьми померлого у [INFO] батька [PERSON]. Після смерті батька залишилась спадщина у виді земельної ділянки площею 10,05 га, розташованої на території Виноградненської сільської ради, і яка належала останньому на праві приватної власності. Наполягали на тому, що мають рівні права на отримання спадщини, а таким правом скористався лише [PERSON]. Також, зазначали, що важко переносили втрату батька, часто хворіли, а [PERSON] є інвалідом, але спадщину прийняли вчасно, що підтверджується отриманням відповідачем [PERSON] коштів з оренди належної батьку земельної ділянки. Крім цього вказували, що приймали участь у похованні батька, що тривалий час не могли знайти між собою згоду з приводу встановлення пам'ятнику на могилі батька. Відповідач Виноградненська сільська рада проти задоволення позову не заперечувала, посилалась на те, що і позивачі і відповідач [PERSON] є рідними дітьми померлого, на справедливе отримання прав на батьківське майно, не зважаючи на відсутність підстав на заявлені ними вимоги. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував, просив відмовити. Посилався на те, що після смерті батька своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Позивачі також могли звернутись своєчасно до нотаріуса із заявами, але не зробили цього. Підстав для поновлення строку не доведено ні в матеріалах справи, ні у поясненнях позивачів наданих у судовому засіданні. Просив врахувати, що з часу смерті батька сплинуло майже 9,5 років. Відділ Держземагенства проти задоволення позову не заперечувала. Посилався на те, що позивачі важко переносили втрату батька. У судовому засіданні встановлено наступне. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідач [PERSON] є дітьми [PERSON]. [PERSON] помер [INFO], що було зареєстровано виконкомом Виноградненської сільської ради Березівського району Одеської області, а.з.№01 від 06 січня 2005 р., повторне свідоцтво про смерть від 18 грудня 2013 р. [NUMBER]. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у виді земельної ділянки площею 10,05 га розташовану на території Виноградненської сільської ради Березівського району Одеської області, масив №01, ділянка [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю І-=ОД №005936, зареєстрованого у книзі записів державних актів за №179 від 16.09.01 р.. Після смерті [PERSON] протягом 6-ти місяців із заявою про прийняття спадщини у виді земельної ділянки звернувся відповідач [PERSON], спадкова справа №190/2005. Свідоцтво про право на спадщину за законом не отримано. Позивачі і відповідач [PERSON] тривалий час після смерті батька не могли знайти згоди відносно встановлення пам'ятника на могилі батька. Позивач [PERSON] з 24 лютого 2011 р. має інвалідність 3-ї групи довічно. Вивчивши матеріали цивільної справи, вислухавши пояснення позивача його представника, на підставі представлених доказів та доведення їхньої переконливості суд дійшов до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шиють місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яка у свою чергу згідно ч.1 ст.1220 ЦК України відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Як встановлено у судовому засіданні спадкодавець (батько позивачів і відповідача [PERSON].) - [PERSON] помер [INFO], а відтак з часу його смерті відкрилась спадщина. Згідно ч.1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку встановленого ч.1 ст.1272 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини, то він вважається таким, що не прийняв її. У судовому засіданні було встановлено, що позивачі протягом встановленого Законом 6-ти місячного строку до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталась. Також, у судовому засіданні було встановлено, що протягом встановленого законом строку із заявою про прийняття спадщини звернувся відповідач [PERSON]. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При вирішенні питання по поважність причин пропуску строку суд вважає, що причина пропуску є поважною якщо з огляду на моральні норми суспільства вона виправдовує поведінку спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини. Також суд вважає, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, та істотними труднощами для спадкоємця на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини протягом встановленого Законом 6-ти місячного строку. На думку суду, та з урахуванням обставин справи, позивачами не надано суду доказів, що у них дійсно були саме таки об'єктивні та непереборні труднощі, яки перешкоджали ним після смерті батька протягом 6-ти місяців звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Також позивачами не надано доказів, що за станом свого здоров'я вони не мали можливості у передбачений Законом строк звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Суд безумовно при прийнятті рішення враховує посилання позивачів на те, що вони тривалий час після смерті батька нервували і переживали його втрату, але на думку суду таки доводи не є переконливими щодо визнання їх об'єктивними та непереборними труднощами, які дійсно були перешкодою на звернення до нотаріуса. Крім зазначеного суд також враховує, що позивач [PERSON] з 24 лютого 2011 р. має інвалідність 3-ї групи довічно. Проте, суд звертає увагу на те, що інвалідність була ним отримана через 6-ть років після смерті батька. Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Таким чином нервування та переживання позивачів, що продовжувалось тривалий час і перешкоджало їм звернутись до нотаріуса має бути підтверджена відповідними допустимими доказами, а не тільки поясненнями у судовому засіданні. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд вважає, що будь яких доказів про перебування позивачів на тривалому лікуванні, або існування інших об'єктивних, непереборні та істотних труднощі пов'язаних із хворобою, або станом здоров'я та наслідками які перешкоджали протягом 6-ти місяців з часу відкриття спадщини, звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, у судовому засіданні не представлено. З огляду на все вищенаведене суд вважає, що позивачами не доведено, що були об'єктивні, непереборні та істотні труднощі через які вони за станом свого здоров'я, або за інших обставин не змогли протягом 6-ти місяців з часу відкриття спадщини звернутись із заявою до нотаріуса. Таким чином суд вважає, що позивачами не доведено порушення їхніх прав в зв'язку з чим вони не підлягають судовому захисту, а позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed