Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

Згідно із ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що 10.08.2016 року між Харківським державним університетом харчування та торгівлі в особі ректора [PERSON], що діяв на підставі Статуту університету - як виконавцем, та [PERSON] як замовником укладено договір про надання освітніх послуг (а.с.5-7), за умовами якого предметом договору є надання освітніх послуг. За умовами договору виконавець взяв на себе зобов'язання за рахунок коштів замовника здійснити навчання одержувачу освітньої послуги за заочною формою навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр», за спеціальністю 181 «Харчові технології», строк навчання - 3 роки. Умовами п.п.9, 10 договору встановлено, що загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 13 473 грн., зокрема по 4491 грн. за кожен семестр. Замовник вносить плату щосеместрово безготівково у термін до початку семестру. Оплата за один семестр складає 50% встановленої суми відповідного курсу та форми навчання. Відповідно до Витягу з наказу №446-с від 11.08.2016 року, на підставі Правил прийому до вищого навчального закладу «Харківський державний університет харчування та торгівлі», за рішенням приймальної комісії від 11.08.2016 року, протоколу №17 [PERSON] зараховано на навчання 01.09.2016 року (а.с.8). Як слідує з Витягу з наказу №324 від 21.06.2017 року (а.с.11, 31), [PERSON] - студента І курсу, який не приступив до занять у другому семестрі 2016-2017 навчального року, відраховано з числа студентів університету за порушення умов договору з 21.06.2017 року. Зі звіту та пояснень до нього (а.с.10, 29) слідує, що в результаті проведеного перерахунку бухгалтерією університету за звітний навчальний період 2016-2017 р.р. за надання освітніх послуг [PERSON] нараховано до сплати 4341,30 грн., з яких за І семестр - 2245,50 грн., за ІІ семестр - 2095,80 грн., з яких останнім фактично сплачено 2245,50 грн. Таким чином, сума заборгованості складає 2095,80 грн. з розрахунку: 4431,30 - 2245,50 грн. = 2095,80 грн. Задля врегулювання виниклого між сторонами спору щодо погашення наявності заборгованості за надані освітні послуги в добровільному порядку, керівництвом Харківського державного університету харчування та торгівлі за вих.№01-40-02/1045 від 13.11.2017 року на адресу [PERSON] було направлено досудове попередження про необхідність погашення заборгованості за надані освітні послуги в сумі 2326,89 грн., з яких: сума боргу - 2095,80 грн., пеня станом на 01.11.2017 року - 231,09 грн. (а.с.12, 32, 33-34), яку ним залишено поза увагою. Відповідно до ч.2 ст.903 ЦК України, у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 11 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством (а.с.6). Відповідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, передбачені договором та законом. Оскільки [PERSON] відрахований з Харківського державного університету харчування та торгівлі за порушення умов договору, покладені на нього зобов'язання належним чином не виконав, має заборгованість, яка станом на день ухвалення рішення не погашена, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість пред'явлених позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу за договором про надання освітніх послуг від 10.08.2016 року в загальному розмірі 2095,80 грн. За положеннями ст.ст.525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Відповідно до ч.1 п.3, ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 2 ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Так, під час укладення договору про надання освітніх послуг сторони погодили, що за несвоєчасну оплату освітніх послуг замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення (п.12 договору). Зважаючи на доведеність неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань по оплаті за навчання, дійсність розміру заборгованості в сумі 2095,80 грн., суд приходить до висновку про правомірність нарахування на неї позивачем пені. Перевіряючи правильність наданого позивачем розрахунку, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ході судового розгляду встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, а саме не вніс повну оплату за надані йому послуги в межах погодженого сторонами строку (до 25 серпня та 01 лютого поточного навчального року відповідно до п.10 договору, а.с.6), а тому зобов'язання є простроченим з 02.02.2017 року, у зв'язку з чим саме з цієї дати має розраховуватись пеня за кожен день прострочки оплати навчання. В розрахунку граничною датою нарахування пені позивачем визначено 20.06.2017 року, у зв'язку з чим правильність заявленого позивачем розміру пені суд перевіряє в межах періоду з 02.02.2017 року по 20.06.2017 року включно) відповідно до визначеного ст.13 ЦПК України принципу диспозитивності, тобто в межах заявлених вимог, та керується формулою: [Пеня] = [Сума боргу 2095,80 грн.] ? 2 ? [Ставка пені (%)] / 100% / 364 днів [Кількість днів у розрахунковому році] ? [Кількість днів прострочення] Отже, розрахунок пені наступний: Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргуОблікова ставка НБУРозрахункова ставка (% у рік)Пеня 02.02.201713.04.2017712 095.801428114.46 14.04.201725.05.2017422 095.80132662.87 26.05.201720.06.2017262 095.8012.52537.43 Всього: 139 214.76 Таким чином, розмір пені за період з 02.02.2017 року по 20.06.2017 року становить 214,76 грн. Проведення позивачем розрахунку пені, починаючи з 01.02.2017 року суд вважає помилковим, оскільки 01 лютого - це гранична дата внесення студентом оплати за семестр навчання, а тому саме з 02 лютого обов'язок по внесенню ним оплати у випадку його невиконання є простроченим. Крім того, розмір заборгованості за надання освітніх послуг становить 2095,80 грн., а тому для розрахунку пені приймається саме вказана сума, визначена бухгалтерією навчального закладу в ході перерахунку (а.с.10). З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог із стягненням з [PERSON] на користь Харківського державного університету харчування та торгівлі заборгованості за договором про надання освітніх послуг №б/н від 10.08.2016 року в загальному розмірі 2310,56 грн., яка включає: 2095,80 грн. - сума основного боргу за надані освітні послуги, 214,76 грн. - пеня. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, в силу ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь Харківського державного університету харчування та торгівлі 1744,38 грн. в рахунок часткового відшкодування понесених та документально підтверджених витрат по сплаті судового збору пропорційно частині задоволених вимог - 99 % (а.с.14).

Outcome: partial