Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Івано-Франківське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Івано-Франківської міської виконавчої дирекції звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення виплаченого відшкодування потерпілому в дорожньо-транспортній пригоді 06 серпня 2013 року [PERSON] матеріального забезпечення в розмірі 10921,45 грн. Позовні вимоги у позовній заяві обґрунтовано тим, що відповідно до законодавства позивач виплатив потерпілому в ДТП працівнику ПАТ «Будівельні матеріали» допомогу по тимчасовій непрацездатності в розмірі 10921,45 грн. Оскільки винним у ДТП визнано [PERSON], ці кошти підлягають стягненню з нього на користь позивача. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та суду пояснив, що позов є підставним. Просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а представник позивача подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи, надіславши відповідачу копію заочного рішення для забезпечення можливості подання заяви про перегляд реалізації права на справедливий суд. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що між сторонами із встановлених обставин справи випливають цивільні правовідносини сторін, і що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. За змістом ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень, крім випадків наявності підстав для звільнення від доказування, передбачених статтею 61 ЦПК України. За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Частиною 4 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Ухвалою від 07 листопада 2013 року Івано-Франківського міського суду [PERSON] визнано винним у нанесенні середньої тяжкості тілесних ушкоджень [PERSON] (а.с. 5-7). Згідно листків непрацездатності [PERSON] виплачено допомогу по тимчасовій непрацездатності в розмірі 10921,45 грн. (а.с.а.с. 10-14). Відповідно до ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За таких обставин, враховуючи зазначені докази та норми матеріального права, з огляду на виникнення у винного в спричиненні шкоди [PERSON] зобовязань перед особою, яка відшкодувала цю шкоду - Івано-Франківським обласним м Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Івано-Франківської міської виконавчої дирекції, суд вважає, що позов слід задовольнити, захистивши право позивача на відшкодування шкоди у розмірі виплаченої потерпілому допомоги по тимчасовій непрацездатності в сумі 10921,45 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір. На підставі наведеного, відповідно до ст. 124 Конституції України, ст.ст. 11, 15, 16, ч. 1 ст. 1191 ЦК України,

Outcome: approved