Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом та уточнивши позовні вимоги (т.1 а.с.2, 63, 218), [PERSON] просить: - стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на її користь завдану матеріальну шкоду у розмірі 5818,89 грн., а також моральну шкоду у розмірі 1500,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послалась на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Відповідачі [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], що розташована поверхом вище над її квартирою. 03 грудня 2017 року її квартиру було затоплено водою через порушення відповідачами правил користування сантехнічними обладнанням (теча шлангу подачі холодної води на змивний бачок) та як наслідок пошкодження належне їй майно. Факт затоплення квартири та відповідні пошкодження її майна зафіксовані у Акті комісії КП «СЕЗ» від 05 грудня 2017 року. Внаслідок пошкодження її майна, їй спричинена матеріальна шкода, розмір якої за висновком експерта складає 3850,00 грн. Крім того, при складенні висновку, експертом не було враховано пошкоджені двері, для відновлення яких згідно із висновком оцінювача [PERSON] необхідно 1968,89 грн. А тому, загальний розмір спричиненої їй матеріальної шкоди дорівнює 5818,89 грн. Крім того, у звязку із пошкодженням її майна, їй спричинена моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях, повязаних з розладом нормального життя, нервовій напрузі та переживаннях з приводу втрачених якостей житла, неможливістю належним чином користуватися своїм житлом, необхідністю вчиняти дії у свій вільний час, які повязані з проведенням відновлюваного ремонту квартири. Спричинену їй моральну шкоду оцінює у 1500,00 грн. Вважає, що відповідачі мають нести солідарний обовязок по відшкодуванню спричиненої їй матеріальної та моральної шкоди, оскільки квартира [ADDRESS], як така, що придбана ними у період шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19 січня 2018 року було відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої залиття квартири (т.1 а.с.44). Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 лютого 2018 року, за клопотанням представника позивача [PERSON], залучено до участі в розгляді даної справи в якості співвідповідача [PERSON] (т.1 а.с.65). Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 лютого 2018 року, за клопотанням відповідача [PERSON], призначено підготовче засідання спочатку в загальному порядку (т.1 а.с.77). Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 березня 2018 року, за клопотанням представника відповідача [PERSON], у справі призначено будівельно-технічну експертизу (т.1 а.с. 103-104). Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 вересня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] про призначення у справі додаткової будівельно-технічної експертизи (т.1 а.с.205-206). Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08 жовтня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] про призначення у справі будівельно-технічної експертизи (т.1 а.с.214-215). 11 жовтня 2018 року позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог (т.1 а.с.218). Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2018 року задоволені клопотання представника позивача про виклик експерта [PERSON], клопотання про виклик та допит свідків [PERSON], [PERSON]; підготовче провадження закрито (т.1 а.с.228-229). Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 лютого 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] про призначення у справі повторної (додаткової) будівельно-технічної експертизи (т.2 а.с.44-46). Позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали повністю з підстав, наведених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON]- [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав частково, підтримав відзиви на позовну заяву (т. 1 а.с. 87, 225) та пояснив, що квартира [ADDRESS], хоча і придбана відповідачем [PERSON] у період шлюбу, проте є її особистою власністю, оскільки придбана за рахунок батьків [PERSON] Відповідач [PERSON] ніякого відношення до вказаної нерухомості не має, а тому не може відповідати за цим позовом. Крім того, позивач невірно визначає розмір відшкодування матеріальної шкоди. Так, згідно із висновком експерта, сума відшкодування без врахування фарбування двері складає 3634,00 грн., а з врахуванням фарбування 3850,00 грн. Зафіксоване експертом відшарування фарби на двері не є наслідком затоплення квартири холодною водою, а є наслідком її тривалої експлуатації. Тому, відповідач [PERSON] погоджується із сумою відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 3634,00 грн. Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 1500,00 грн. [PERSON] не визнає, оскільки вважає, що розмір визначеної позивачем моральної шкоди є значно завищеним. Якби позивач відразу визначила реальний розмір шкоди, то відповідач відразу би її відшкодувала та не витрачала час на суд. За проведену експертизу відповідач [PERSON] витратила в два рази більше, ніж розмір спричиненої шкоди. Вважав, що відповідач [PERSON] має виплатити позивачу суму у розмірі 3634,00 грн., а позивач має відшкодувати [PERSON], пропорційно до розміру задоволених вимог, грошові кошти, витрачені нею на проведення експертизи. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він згодний із сумою відшкодування матеріальної шкоди, яка визначена експертом. Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди не визнав у повному обсязі, оскільки вважає, що від цієї події та подальшого зясування стосунків з позивачем він постраждав більше за неї. Допитана в якості свідка позивач [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що внаслідок залиття належної їй квартири [ADDRESS], яке сталося 03 грудня 2017 року, було пошкоджене її майно, в тому числі були деформовані двері у ванну кімнату. Зазначені двері довелось викинути та замість них поставити тимчасово старі двері. Свідок [PERSON], чоловік позивача, у судовому засіданні пояснив, що 03 грудня 2017 року відбулося залиття квартири [ADDRESS], яка належить його дружині, та в якій вони мешкають родиною. Внаслідок залиття було пошкоджене певне майно, у тому числі були деформовані двері у ванну кімнату, які стали непридатними для використання. Пошкоджені двері вони викинули та замість них встановили старі двері. Експерт [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що при проведенні експертизи вона користувалась Методикою, яка рекомендована Міністерством юстиції України для проведення такого роду експертиз. Витрати на адміністративні послуги, податки не були враховані при визначенні розміру шкоди, оскільки не були надані документи на підтвердження таких витрат. Ремонт, який є у квартирі позивача, був виконаний господарським способом без залученням спеціальних організацій. Розмір шкоди визначений у формі реального збиту, тобто було пораховано лише те, що було пошкоджено. Коефіцієнт обмеженості 1.2% при визначенні розміру шкоди не застосовувався, оскільки такий коефіцієнт застосовується у випадках, коли слід пересувати меблі. Такої необхідності для проведення ремонту пошкоджених обєктів в квартирі позивача не має. При визначенні вартості матеріальної шкоди (збитків), завданої позивачу, нею була визначена шкода як з урахуванням зносу у розмірі 3634,00 грн. без ПДВ, так і без урахування зносу у розмірі 3850,00 грн. без ПДВ. Пошкоджені двері ванної кімнати для огляду надані не були, а тому їх експертна оцінка не проводилась. На момент огляду у ванній кімнаті були встановлені двері, фарбування яких співпадало з фарбуванням лиштви зі слідами старезності та ісстірання в нижній частині на порозі двері. Інших пошкоджень оглянуті двері не мали. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд прийшов до таких висновків. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], про що свідчить договір дарування від 27 квітня 2006 року (т.1 а.с.21), витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10599884 від 11 травня 2006 року (т.1 а.с.22), витяг з Державного реєстру правочинів № 2328474 від 27.04.2006 року (т.1 а.с.23), свідоцтво про шлюб серії І-НО № 439766 від 30 грудня 2015 року щодо підтвердження дошлюбного прізвища [PERSON] (т.1 а.с.24). Відповідач [PERSON] з 20 серпня 1994 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що не є спірним у даній справі. За час шлюбу між [PERSON] та [PERSON], 05.12.2009 року [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 05.12.2009 року була придбана квартира [ADDRESS] (т. 1 а.с. 89-91). Право приватної власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] зареєстровано в Комунальному підприємстві «Костянтинівське міське бюро технічної інвентаризації» 07 грудня 2009 року за № 6869364 (т.1 а.с.92). \~ \~ \~ \~ \~ Згідно із ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1). Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.2). \~\~\~ За правилами\~ст. 1192 ЦК України\~з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, для покладення відповідальності на заподіювача майнової шкоди необхідна сукупність таких обовязкових умов: а) наявність шкоди; б) протиправність дій заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; г) вина в заподіянні шкоди, тобто деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обовязковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала обєктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. При цьому, у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція завдавача шкоди, згідно із якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди. 03 грудня 2017 року відбулося залиття квартири [ADDRESS] водою з квартири № 31, що розташована поверхом вище, внаслідок течі шлангу подачі холодної води на змивний бачок. Дана обставина встановлена згідно із Актом обстеження житлового фонду від 05 грудня 2017 року (т.1 а.с.20) та не є спірною у цій справі. Висновком судової будівельно технічної експертизи № 296/6 від 24 червня 2018 року, встановлені такі пошкодження квартири позивача: коридор площею 6,6 кв.м - на стелі з поліпшених паперових шпалер зафіксовані жовтуваті плями площею понад 0,8 кв.м, відшарування на стиках; на стіні з поліпшених паперових шпалер зафіксовані жовтуваті плаями площею понад 1 кв.м, відшарування від стін на стиках, підлога лінолеум «Tarkett» не пошкоджений Плити під ДВП під лінолеумом демонтовані не постраждали. Туалет площею 2,7 кв.м стеля з пінопласту тріщина довжиною 0,8 м, товщиною 0,1 мм. Кухня площею 6,2 кв.м пошкоджена стіна, яка була оклеїна вініловими шпалерами. На суміжній з туалетом стіні площею 2,5 м зафіксовані сліди чорноти. На підлозі під лінолеумом «Tarkett» на ДВП зафіксовані слід залиття площею біля 0,5 кв.м (т.1 а.с. 121-164). Часткова деформація лінолеуму (без зазначення площі та конкретизації «деформації»), яка зафіксована в Акті обстеження від 05.12.2017 року, висновком експерта не підтверджена. Висновок експерта щодо відсутності пошкоджень лінолеуму «Tarkett» ґрунтується на характеристиці цього лінолеуму: комфортний, вологостійкий, міцний, практичний з додатковим захистом; візуальному огляді експерта та фототаблиці. Висновком експерта та фототаблицею до нього також не підтверджена деформація двері в санвузол, яка зафіксована в Акті обстеження від 05.12.2017 року. Експерт [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що під час проведення експертизи позивачем пошкоджені двері не були надані, та їх огляд не проводився, у звязку з чим, встановити характер їх пошкодження та розмір шкоди є неможливим. Акт СЕЗ м. Костянтинівка , звіт ФОП [PERSON] не містять детального опису пошкоджених дверей та детального опису деформування. Допитані в якості свідків позивач [PERSON], свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що двері в санвузол були замінені на інші. Проте, характер деформування дверей суду не повідомили. Отже, підстав ставити під сумнів висновок експерта в частині встановлених пошкоджень квартири позивача суд не вбачає. Вартість матеріальної шкоди (збитків) викликаної необхідністю проведення ремонтно-відновлювальних робіт, завданих позивача внаслідок залиття, яке сталося 03 грудня 2017 року, встановлена висновком судової будівельно технічної експертизи № 296/6 від 24 червня 2018 року, та становить 3850,00 грн. без ПДВ та 3634,00 грн. без ПДВ та без урахування вартості фарбування полотна дверей та лиштв (тобто з урахуванням зносу). Висновок експерта в частині встановлення вартості матеріальної шкоди (збитків) є деталізованим, обґрунтованим та проведеним особою, яка повністю відповідає критеріям, визначеним для судових експертиз вимогами ЦПК України та Закону України «Про судову експертизу», має необхідний професійний досвід та фахову спеціалізацію, а тому суд вважає такий висновок допустимим доказом. При цьому, суд не приймає до уваги наявний у матеріалах справи звіт про оцінку вартості витрат на відновлення (ремонт) ушкоджень нерухомого майна, проведений субєктом оціночної діяльності, оцінювачем [PERSON], на який як на доказ посилається сторона позивача, оскільки він не містить попередження (обізнаність) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та спростовується висновком експерта № 296/6 від 24 червня 2018 року. Суд також не приймає до уваги доводи представника позивача [PERSON] про необґрунтованість висновку експерта з огляду на таке. Позиція представника\~позивача ґрунтується\~на порівнянні висновку експерта з висновком оцінювача та на субєктивній думці оцінювача ФОП [PERSON] з приводу висновку експерта, яку остання висловила у відповіді на адвокатський запит № 40 (т.1 а.с.202-203). Проте, згідно із діючим законодавством, до компетенції оцінювачів не належить рецензування висновків експертів. Крім того, пунктом 1.4 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 року № 1950/5) передбачено, що під час проведення експертиз (експертних досліджень) з метою виконання певного експертного завдання експертами застосовуються відповідні методи дослідження, методики проведення судових експертиз, а також нормативно-правові акти та нормативні документи (міжнародні, національні та галузеві стандарти, технічні умови, правила, норми, положення, інструкції, рекомендації, переліки, настановчі документи Держспоживстандарту України), а також чинні республіканські стандарти колишньої УРСР та державні класифікатори, галузеві стандарти та технічні умови колишнього СРСР, науково-технічна, довідкова література, програмні продукти тощо. Визначення способу проведення експертизи (вибір певних методик, (методів дослідження)) належить до компетенції експерта. Отже, доводи представника позивача [PERSON] про застосування експертом застарілого Довідника будівельних технологій 1986 року суд вважає безпідставними. Пленум ВСУ в п. 9 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року розяснив, що при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, суд слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обовязку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (відшкодування збитків). За таких обставин, суд вважає, що розмір матеріальної шкоди (збитків), викликаної необхідністю проведення ремонтно-відновлювальних робіт, завданих позивачу внаслідок залиття, яке сталося 03 грудня 2017 року, який підлягає відшкодуванню, становить 3634,00 грн. без ПДВ з урахуванням зносу. Одночасно, суд не вбачає підстав для відшкодування пошкоджень дверей у розмірі 1968,89 грн., оскільки, як зазначалось раніше, наявність таких пошкоджень та розмір такого відшкодування стороною позивача не доведені. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 року № 572 (в редакції від 24.01.2006 року) власник та наймач (орендар) квартири зобовязаний, зокрема, дотримуватися вимог\~нормативно-правових\~актів у\~сфері житлово-комунальних\~послуг,\~пожежної і\~газової безпеки,\~санітарних норм\~і правил; проводити\~за власні\~кошти ремонт\~квартири (наймач\~(орендар)\~-\~згідно з\~договором найму\~(оренди); не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян. Відповідачами у судовому засіданні вина у спричиненні шкоди позивачу не спростована. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (ч.1). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя (ч.2). Отже, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності подружжя, яка не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та така презумпція існує поки вона не спростована. Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що квартира [ADDRESS] придбана за особисті кошти [PERSON] суду не надано, а тому, виходячи з презумпції права спільної сумісної власності, зазначена квартира є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] При цьому, суд не приймає до уваги розписку [PERSON] від 04.12.2009 року (т.1 а.с.94), подану на підтвердження факту належності [PERSON] на праві особистої власності квартири [ADDRESS], оскільки, зазначена розписка на містить інформації щодо придбання обєкту нерухомості за особисті кошти [PERSON], та не є правовстановлюючим документом на квартиру. За таких обставин, з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода (збитки), викликана необхідністю проведення ремонтно-відновлювальних робіт, завданих позивачу внаслідок залиття, яке сталося 03 грудня 2017 року, у розмірі 3634,00 грн. без ПДВ з урахуванням зносу. Вирішуючи вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди, суд дійшов таких висновків. Статтею 23 ЦК України\~передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна, у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Згідно із ч. 1\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Судом встановлено, що з вини відповідачів по справі сталось залиття належної позивачу квартири, що призвело до пошкодження майна позивача та безперечно призвело до незручностей, хвилювань та душевних страждань, а отже є підстави для захисту її порушених прав у вигляді відшкодування моральної шкоди. З урахуванням конкретних обставин даної справи, тривалості порушення прав [PERSON], вимушених змін у її звичному способі життя, суд, виходячи з принципів розумності та справедливості, вважає, що належним розміром відшкодування моральної шкоди позивачеві має бути 1500,00 грн., які підлягають стягненню в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача. Тож, позов слід задовольнити частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує стягнути з відповідачів в рівних частках на користь позивача судовий збір у розмірі 640,00 грн., тобто по 320,00 грн. з кожного. Вирішуючи питання щодо покладення на відповідачів обовязку по відшкодуванню позивачу витрат на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн., суд прийшов до таких висновків. Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1). Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат ( п.2 ч.2) Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог відшкодування таких витрат. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн., позивачем надані: Договір від 26 грудня 2017 року про надання правової допомоги (т. 1 а.с.36), опис судових витрат, які понесла [PERSON] за підписом адвоката [PERSON] (т.1 а.с.37), товарний чек № 4 про сплату [PERSON] 6000,00 грн. без дати (т.1 а.с.38). Відповідно до Договору від 26 грудня 2017 року, клієнт доручає, а адвокат [PERSON] зобовязується представляти її інтереси в різних органах, підприємствах, установах, організаціях, в тому числі органах прокуратури, внутрішніх справ, поліції, при проведенні дослідчої перевірки, досудового розслідування, органах місцевого самоврядування, адміністраціях, Костянтинівському міськрайонному суді Донецької області, Апеляційному суді Донецької області, Вищому спеціалізованому суді з розгляду цивільних та кримінальних справ та інших судах загальної юрисдикції, в т.ч. адміністративних, господарських судах всіх інстанцій, в БТІ м. Костянтинівка, в органах нотаріату, ДВС України, виконавчому комітеті Костянтинівської міської та районних рад, органах виконавчої влади, РАЦС м. Костянтинівка, підрозділах з питань громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб міського, районного управлінь МВС, установах МОЗ України, ПАТ «ПриватБанк», органах податкової інспекції та інше, КП «Компанія вода Донбасу», ВК Костянтинівської міської та районної ради, органах опіки та піклування, РЕВ ДАІ, органах пенсійного фонду, перед іншими фізичними особами, органах нотаріату, юстиції, нотаріату та інших. Вартість послуг адвоката складає 6000,00 грн. (т.1 а.с.36). Тобто, за Договором від 26 грудня 2017 року адвокат взяв на себе зобовязання з представництва інтересів позивача не тільки під час розгляду даної цивільної справи, а й щодо представництва інтересів позивача у інших органах державної влади, органах місцевого самоврядування, підприємств та установ. Зазначені обставини, перешкоджають можливості прийти до висновку, що вартість послуг адвоката у розмірі 6000,00 грн. віднесена до правничої допомоги у звязку з розглядом даної цивільної справи та не повязана із здійсненням представницьких функцій в інших органах, підприємствах, установах, організаціях. Тим більше, що акту приймання - передачі наданих послуг за Договором від 26 грудня 2017 року позивачем не надано. Крім того, з товарного чеку № 4 без дати по сплату [PERSON] 6000,00 грн. за правничу допомогу (т.1 а.с.38) не можливо встановити, що зазначені кошти були сплачені саме в рамках договору від 26.12.2017 року. За таких обставин, суд вважає, що відсутні законні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у звязку із відсутністю належних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вирішуючи питання щодо стягнення з позивача на користь відповідача [PERSON] вартості судово будівельної експертизи у розмірі 6200,00 грн. пропорційно до розміру задоволених вимог, суд виходить з того, що матеріальна та моральна шкода позивачу спричинена внаслідок неправильних (винних) дій відповідачів. А тому, відповідно до ч.9 ст. 141 ЦПК України суд повністю покладає зазначені витрати на відповідача та підстав для їх відшкодування позивачем не вбачає. Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат, повязаних з викликом експерта до суду, суд виходить з такого. Відповідно до ч.7 ст. 72 ЦПК України, експерт має право на оплату виконаної роботи та на компенсацію витрат, повязаних з проведенням експертизи і викликом до суду. Виклик експерта [PERSON] здійснювався за клопотання представника позивача [PERSON], в інтересах позивача [PERSON] А тому, з урахуванням тієї обставини, що вартість проведеної експертизи повністю була сплачена відповідачем [PERSON], суд вважає необхідним обовязок по відшкодуванню витрат, повязаних з викликом експерта до суду покласти на позивача [PERSON] Згідно із клопотанням експерта [PERSON] (т. 1 а.с.241) розмір витрат, що заявлений до відшкодування становить 540,00 грн. та складається: з нормативної вартості експертогодини за годину перебування в суді та двох годин підготовки до судового засідання (143 грн. х 3 години = 429 грн.), а також вартості поїздки з м. Краматорська до м. Костянтинівка у розмірі 120,00 грн. Проте, згідно із журналом судового засідання від 27.11.2018 року (т. 1 а.с.244), допит експерта в суді тривав з 14:29 до 14:54, тобто півгодини. Доказів двохгодинної підготовки до судового засідання експертом не надано, а тому суд приходить до висновку, що експерту має бути відшкодовані: проїзд з м. Краматорська до м. Костянтинівка у розмірі 120,00 грн. та 30 хвилин перебування в суді у розмірі 71,50 грн. (143 грн./2 = 71,50 грн.), а всього 191,50 грн. \~\~

Outcome: partial