Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Згідно позовної заяви [PERSON], його усних пояснень в судовому засіданні, 30 березня 2000 року співробітником спеціального підрозділу Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області майором [PERSON] порушено кримінальну справу за фактом складання завідомо неправдивих документів службовими особами Нетішинського МВ УМВС України в Хмельницькій області та Нетішинського міського суду, а також винесення завідомо неправосудної постанови за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 165, ч. 2 ст. 172, ч. 1 ст. 176 КК України (в редакції 1960 року). 08 квітня 2000 року кримінальна справа передана для подальшого розслідування в прокуратуру Хмельницької області за підслідністю. 12 квітня 2000 року прокурором Хмельницької області створено слідчо-оперативну групу, до складу якої увійшли працівники прокуратури міста Нетішин Хмельницької області, та якими проводились незаконні слідчі дії за дорученням слідчого прокуратури Хмельницької області [PERSON]. 31 січня 2005 року прокуратурою Хмельницької області стосовно нього було порушено кримінальну справу за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України. 18 лютого 2005 року працівники міліції, за дорученням слідчого прокуратури Хмельницької області [PERSON], з автоматами увірвалися в його будинок і, в присутності дітей та сусідів, йому на руки одягли кайданки. 18 лютого 2005 року за ч. 5 ст.ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України (в редакції 2001 року) йому було предявлено обвинувачення та обрано міру запобіжного заходу підписка про невиїзд, накладено арешт на автомобіль марки АЗЛК 412, шасі № 331304, реєстраційний номер К 7266РВ. Знаходячись під арештом в Хмельницькому СІЗО, на нього негативно вплинуло те, середовище, в якому він опинився не за своєю волею. В Хмельницькому СІЗО працівники міліції домагалися від нього дачі неправдивих показів стосовно [PERSON], при цьому обіцяли змінити міру запобіжного заходу і випустити на волю. 08.04.2005 року йому було змінено міру запобіжного заходу арешт на заставу в сумі 17000,00 грн., внісши яку він втратив можливість лікуватися від хвороб, які загострились від протиправних дій слідчих органів. 03 червня 2005 року слідство у справі було закінчено та направлено справу для слухання до суду. 14 квітня 2008 року Острозьким районним судом Рівненської області кримінальну справу направлено на додаткове розслідування у звязку з грубим порушенням норм кримінального процесуального кодексу України. 26 грудня 2011 року прокуратурою Рівненської області винесено постанову про закриття стосовно нього кримінальної справи на підставі п. 2 ст.6, 130, п. 2 ч. 1 ст.ст. 213, 214, 215 КПК України (за недоведеності участі обвинуваченого у вчиненні злочину). Постанову про закриття кримінальної справи йому не направили. Про наведене стало відомо від знайомих у 2012 році. У вказаній постанові зазначено, що органом досудового слідства обвинувачення пред'явлено по 107 епізодах без наявності обвинувальних доказів у справі, що носить характер штучного створення доказів обвинувачення (умисне неправильне тлумачення фактів та подій, невідображення у справі фактів і обставин, що спростовують обвинувачення, відмові у виклику свідків та проведення очних ставок, пред'явлення обвинувачення без порушення кримінальних справ, відмова в участі захисника обвинуваченого). Внаслідок порушення кримінальної справи, притягненням як обвинуваченого, обранням запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд, накладенням арешту на майно, штучного створення доказів, притягненням до кримінальної відповідальності без порушення кримінальних справ, прокуратурою м. Нетішин Хмельницької області та прокуратурою Хмельницької області йому завдана моральна шкода, яка полягає у порушенні нормальних життєвих зв'язків, необхідності докладання додаткових зусиль для організації свого життя, душевних стражданнях, позбавленні можливості реалізації своїх звичок та бажань. Було обмежено його право на свободу пересування, він не мав можливості виїхати за межі м. Острог для влаштування на роботу у зв'язку з обранням запобіжного заходу у вигляді арешту та застави в період з 18 лютого 2005 року по 26 грудня 2011 року. У нього погіршились відносини з оточуючими людьми, які, вважаючи його злочинцем, перестали з ним спілкуватись. Обвинувачення у тяжких злочинах принизили його честь, гідність, ділову репутацію та членів його сім'ї. За період перебування під слідством і судом (з 31 січня 2005 року по 26 грудня 2011 року) його неодноразово викликали в прокуратуру м. Нетішин Хмельницької області та прокуратуру Хмельницької області для проведення слідчих дій, внаслідок чого втратив звичний спосіб життя, не мав змоги вільно без дозволу слідчого пересуватись по території України. Виходячи із тривалості моральних страждань і знаходження під слідством та судом в період часу з 31 січня 2005 року по 26 грудня 2011 року (83 місяці), розмір завданої йому моральної шкоди становить 101 094,00 гривень. Просить стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 101 094 гривень та судові витрати. Представник прокуратури Хмельницької області позов не визнала. Представник державної казначейської служби України позов не визнала і зазначила, що Державна казначейська служба України не перебувала з позивачем у цивільно-правових відносинах, а тому не завдавала і не могла завдати йому моральної шкоди, вона лише виконує рішення суду про стягнення коштів з Державного бюджету України, а не відповідає за зобов'язаннями Держави або державних органів, позивачем не зазначено, яке саме його право порушено органом Державної казначейської служби, правові підстави такого стягнення. В позові просить відмовити. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно змісту ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Відповідно до змісту ст.ст.1, 2, 3, 4, 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінальної справи за недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину; у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода; відшкодування моральної шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру; розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» в червні 2015 року мінімальна заробітна плата становить 1218,00 грн. Так, постановою від 30 березня 2000 року співробітником спеціального підрозділу Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області майором [PERSON] порушено кримінальну справу за фактом складання завідомо неправдивих документів службовими особами Нетішинського МВ УМВС України в Хмельницькій області та Нетішинського міського суду, а також винесення завідомо неправосудної постанови за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 165, ч. 2 ст. 172, ч. 1 ст. 176 КК України (в редакції 1960 року). Постановою від 31 січня 2005 року прокуратурою Хмельницької області стосовно позивача було порушено кримінальну справу за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України. Постановою від 18 лютого 2005 року позивачу було предявлено обвинувачення та обрано міру запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України (в редакції 2001 року). 26 грудня 2011 року прокуратурою Рівненської області винесено постанову про закриття стосовно нього кримінальної справи на підставі п. 2 ст.6, п. 2 ч. 1 ст. 130, ст.ст. 213, 214, 215 КПК України (за недоведеності участі обвинуваченого у вчиненні злочину). В мотивувальній частині постанови зазначається, що в провадженні прокуратури області знаходиться кримінальна справа № 29/2206 відносно окремих жителів Хмельницької, Рівненської та Волинської областей, порушена за фактами незаконного ввезення та легалізації транспортних засобів іноземного виробництва. Використовуючи завідомо неправдиві документи на автомобілі, оформлені на підставних осіб, окремі жителі Волинської області перемістили через митний кордон України поза митним контролем та з приховуванням від митного контролю 29 автомобілів та, використовуючи завідомо неправдиві документи про зняття автомобілів з обліку, всі автомобілі реалізували на території України без сплати податків, зборів та інших обов'язкових платежів. Разом з тим, в ході досудового слідства у кримінальній справі не здобуто достатньо об'єктивних доказів, що підтверджують вину обвинуваченого [PERSON] у скоєнні інкримінованих йому злочинів. Зважаючи на зібрані матеріали кримінальної справи, можна прийти до висновку, що за наслідками проведених усіх можливих і необхідних слідчих дій та оперативно-пошукових заходів, не вдалося здобути достатньо об'єктивних і достовірних доказів для притягнення до відповідальності [PERSON] і на даний час отримати нові об'єктивні докази не можливо. Таким чином, кримінальну справу, порушену за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 165, ч. 2 ст. 172, ч. 1 ст. 176 КК України (в редакції 1960 року), порушену проти [PERSON] за фактом співучасті в організації переміщення транспортних засобів через державний кордон України поза митним контролем та в подальшій легалізації вказаних транспортних засобів шляхом постановления контрабандних транспортних засобів на державний облік, а також в подальшому знятті з обліку та реалізації громадянам України необхідно закрити за недоведеністю участі [PERSON] у вчиненні вказаних злочинів, на підставі п. 2 ст. 6, ст. 130, п. 2 ч. 1 ст.ст. 213, 214,215 КПК України. Таким чином, [PERSON] був незаконно притягнутий до кримінальної відповідальності, незаконно застосовано до нього запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд з фактичного місця проживання. Загальний період перебування під слідством і судом становить 83 місяці, за цей час він зазнав моральних страждань. Розмір моральної шкоди, виходячи з мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом становить 101 094,00 грн. Судові витрати по справі слід стягнути в сумі 693,20 грн. із них: вивчення матеріалів справи, підготовка позовної заяви 500,00 грн.; 193,20 грн. за участь у судових засіданнях тривалістю 7 хв., згідно протоколів судових засідань від 25.02.2015 року та 24.04.2015 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved