Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 20.02.2020 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, у якому просила визнати недійсним укладений між сторонами договір №19/26-2019 від 03.10.19 року про надання послуг з управління багатоквартирним будинком та прибудинкової території, комунальних та додаткових послуг. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03 жовтня 2019 року між сторонами укладено договір №19/26-2019 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком та прибудинкової території, комунальних та додаткових послуг (далі по тексту - Договір). Позивач вважає Договір таким, що підлягає визнанню недійсним, оскільки був укладений внаслідок застосування до позивача психічного тиску з боку відповідача, спрямованого на примушення вчинити дії проти її справжньої волі. Так, відповідач змусив підписати Договір позивача, висунувши позивачу протизаконну умову - спочатку вона повинна підписати Договір і тільки після цього отримає ключі від квартири [ADDRESS] та технічні паспорти на встановлені квартирні засоби обліку гарячої води, холодної води та електричної енергії. Крім того, на момент укладення оспорюваного Договору позивач ще не була власником квартири [ADDRESS] , та була інвестором і, як інвестор, до оформлення права власності на квартиру не мала правових підстав для укладення будь-яких договорів щодо обслуговування будинку. Всупереч ч. 2 ст. 1031 ЦК України договір управління нерухомим майном нотаріально не посвідчений. Договір за формою та змістом (умовами) не відповідає типовому договору, затвердженому КМ України №712 від 5 вересня 2018р. «Про затвердження Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком та Типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком» (далі по тексту - Постанова №712). Спірний Договір вчинений з використанням відповідачем нечесної підприємницької практики і в Договір включені умови, які є несправедливими, включаючи ціну Договору. Таким чином, оскільки оспорюваний Договір суперечить вимогам Конституції України та актам цивільного законодавства України він є завідомо незаконним і підлягає визнанню судом недійсним. ІІ. Виклад позиції відповідача. 15.12.2020 року [PERSON] діючи в інтересах відповідача подав до суду пояснення та клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в електронному вигляді. 21.12.2020 року від [PERSON] надійшов письмовий примірник вказаних документів. Представник відповідача вказав, що 18.01.2019 між позивачем та ПрАТ «ВПБФ «Атлант» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав №ОД1/19 від 18.01.2019. Варто зазначити, що договір було отримано разом з відповіддю ПрАТ «ВПБФ «Атлант» №299 на адвокатський запит №60 від 26.11.2020 року. Предметом даного договору є купівля [PERSON] майнових прав на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до п. 6.4.4. Договору, Покупець зобов`язується протягом 30 календарних днів з моменту введення в експлуатацію Об`єкту, в якому розташована Квартира, на підставі ч. 3 ст. 30 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» укласти договір про надання житлово-комунальних послуг з виконавцем житлово-комунальних послуг на основі розробленого ним договору, при цьому Покупець з дати введення Об`єкту в експлуатацію зобов`язується нести всі витрати по утриманню Квартири в повному обсязі та витрати по утриманню об`єкту в обсязі, пропорційному співвідношенню площі квартири до загальної площі всіх квартир у Об`єкті. Договір купівлі-продажу № ОД1/19 від 18.01.2019 є дійсним, жодний пункт не визнаний недійсним в судовому порядку, не розірваний, а тому є обов`язковим для виконання сторонами. 03.10.2019 між Позивачем та ПрАТ «ВПБФ «Атлант» було складено акт огляду, приймання-передачі квартири (копія акту додається). У вищевказаному акті [PERSON] зазначила, що зобов`язується заключити договори з експлуатаційною організацією ТОВ «УК «Одеський бульвар». Даний акт є чинним, жодним чином не оскаржується в суді. В подальшому, на підставі п. 6.4.4 Договору купівлі-продажу майнових прав №ОД1/19 від 18.01.2019 та акту огляду, приймання-передачі квартири від 03.10.2019, між [PERSON] та TOB «УК «Одеський бульвар» було укладено договір № 19/26-2019 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком та прибудинкової території, комунальних послуг та додаткових послуг від 03.10.2019. На даний час, власниками квартир не створено ОСББ, не було висунуто ініціативу щодо передачі управління будинком іншій компаній, а тому відсутні підстави для зміни управляючої компанії. Виходячи з наказу Мінрегіону від 22.11.2018 № 315, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», не тільки власник має право укласти договір, а й споживач. На даний час [PERSON] користується житлово-комунальними послугами, які надаються на підставі Договору, який укладений з ТОВ «УК «Одеський бульвар». Виходячи з довідки від 07.12.2020, заборгованість Позивача перед ТОВ «УК «Одеський бульвар» складає 9 302,97 грн. Договір про надання житлово-комунальних послуг може бути нотаріально посвідчений лише у разі домовленості Позивача та Відповідача, адже чинним законодавство не вимагається укладення такого виду договору з подальшим його нотаріальним посвідченням. Оскільки всі пункти договору відповідають типовим, позивачем не доведено порушення її прав пунктами оскаржуваного договору, адже виходячи з правової позиції Верховного Суду, не кожний договір можна визнати недійсним, якщо він не порушує право заявника. Судові витрати пов`язані з наданням правової допомоги просив покласти на позивача. ІІІ. Виклад позиції позивача в відповіді на письмові пояснення. 22.12.2020 року [PERSON] подала до суду відповідь на письмові пояснення відповідача щодо позову та просила позовні вимоги задовольнити повністю. Вказала, що статутом ТзОВ «УК «Одеський бульвар» не передбачено здійснення ним такого виду діяльності як надання послуг з управління багатоквартирним житловим будинком. Зборами співвласників буд. [ADDRESS] або органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах рішення про визначення відповідача управителем не приймалося. ІV. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.02.2020 року матеріали позовної заяви передано для розгляду за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області (03170, м. Київ, вул. Мельниченка, 1). Постановою Херсонського апеляційного суду від 26.03.2020 року вказану ухвалу скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі. Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 31.03.2020 року справу передано судді Булах Є.М. для продовження розгляду. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.04.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 13.05.2020 року. У зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи призначений на 13.05.2020 року та 25.05.2020 року не відбувся та відкладено на 18.06.2020 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.06.2020 року витребувано від ТзОВ «Управляюча компанія «Одеський бульвар» завірені належним чином копії: статуту ТОВ «Управляюча компанія «Одеський бульвар»; кваліфікаційного сертифікату менеджера (управителя) житлового будинку; протоколу зборів власників (співвласників) багатоквартирного будинку [ADDRESS] , на яких було вирішено питання про визначення управителя будинку, та списку власників (співвласників) Будинку, які взяли участь у цих зборах і підписали протокол зборів, якщо такі є у наявності; рішення органу місцевого самоврядування про визначення (обрання) на конкурсних засадах відповідача управителем Будинку та визначення вартості послуг з управління Будинком, якщо таке є у наявності; акту приймання-передачі в управління Будинку; Договорів, укладених відповідачем з виконавцями житлово-комунальних і інших послуг від імені та за рахунок співвласників будинку. Розгляд справи відкладено на 31.08.2020 року. У зв`язку з ненадходженням витребуваних доказів, розгляд справи відкладено на 30.09.2020 року. 09.09.2020 року ТзОВ «Управляюча компанія «Одеський бульвар» надало на адресу суду витребувані докази, а саме: копію статуту ТзОВ «Управляюча компанія «Одеський бульвар», копії договорів, укладених відповідачем з постачальниками інших послуг, які забезпечують життєдіяльність житлового будинку. У зв`язку з перебуванням головуючої судді на лікарняному розгляд справи 30.09.2020 року не відбувся, відкладено на 21.10.2020 року. У зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи не відбувся та відкладено на 25.11.2020 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.11.2020 року клопотання адвоката Васюк М.М., який діє на підставі ордеру в інтересах ТОВ «Управляюча компанія «Одеський бульвар» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено. Судове засідання, призначене на 25.11.2020 року о 09:30 год. постановлено провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення «EasyCon». У судове засідання у час призначений для розгляду справи позивач не з`явився, 25.11.2020 року представник позивача за довіреністю [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. У судовому засідання представник відповідача за ордером Васюк М.М. у задоволенні позову просив відмовити з підстав невідповідності мотивів позову дійсним обставинам справи та законодавству. У судовому засіданні оголошено перерву на 14.12.2020 року. 14.12.2020 року [PERSON] діючи в інтересах відповідача подав до суду додаткові пояснення та клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в електронному вигляді. У зв`язку з відсутністю у приміщенні Херсонського міського суду Херсонської області електропостачання розгляд справи 14.12.2020 року не відбувся та відкладено на 22.12.2020 року. 21.12.2020 року від [PERSON] надійшов письмовий примірник вказаних документів. 22.12.2020 року [PERSON] подала до суду відповідь на письмові пояснення відповідача щодо позову та просила позовні вимоги задовольнити повністю. У судове засідання у час призначений для розгляду справи позивач не з`явилася, у раніше поданих заявах просив справу розглянути без участі позивача та представника, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, клопотань про неможливість розгляду справи у його відсутність не надходило. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За таких обставин, враховуючи наявність в матеріалах справи письмових пояснень позивача та представника відповідача щодо предмету спору та згоду позивача на розгляд справи у його відсутності, суд постановив розглянути справу за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про розгляд справи, у спосіб, визначений ст. 128 ЦПК України, крім того, за приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. V. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Судом встановлено, що 18.01.2019 між позивачем та ПрАТ «ВПБФ «Атлант» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав №ОД1/19 від 18.01.2019. Предметом даного договору є купівля [PERSON] майнових прав на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до п. 6.4.4. Договору, Покупець зобов`язується протягом 30 календарних днів з моменту введення в експлуатацію Об`єкту, в якому розташована Квартира, на підставі ч. 3 ст. 30 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» укласти договір про надання житлово-комунальних послуг з виконавцем житлово-комунальних послуг на основі розробленого ним договору, при цьому Покупець з дати введення Об`єкту в експлуатацію зобов`язується нести всі витрати по утриманню Квартири в повному обсязі та витрати по утриманню об`єкту в обсязі, пропорційному співвідношенню площі квартири до загальної площі всіх квартир у Об`єкті. 03.10.2019 року позивач та нач. Дільниці ПрАТ ВПБФ «Атлант» підписали Акт огляду, приймання-передачі квартири [ADDRESS] , за умовами якого [PERSON] (інвестор) взяла на себе зобов`язання укласти договір з експлуатаційною організацією ТОВ «УК «Одеський бульвар». 03.10.2019 року у с. Новосілки позивач та відповідач уклали Договір предметом якого є надання ТОВ Управляюча компанія «Одеський бульвар», а [PERSON] своєчасна оплата послуг: з управління спільного майна багатоквартирного будинку, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів; послуг з централізованого постачання і водовідведення холодної та гарячої води, послуг з централізованого опалення, компенсація вартості спожитої електроенергії за 1 кВт - згідно тарифів, затвердженим енергопостачальною організацією; забезпечення утримання служби адміністраторів (консьєржів) в Будинку та/або контрольно-пропускних постів до Будинку, контрольно-пропускних пунктів в`їзду на територію, патрульної служби в Будинку і на території, інші додаткові послуги з управління будинків і споруд та прибудинкових територій, які не увійшли до тарифу, у зв`язку із домовленістю Сторін про отримання Споживачем послуг, що не враховані у структурі, періодичності та строках надання послуг, затверджених органами місцевого самоврядування. Пунктом 14.4. Договору встановлено, що він є змішаним Договором та містить елементи наступних договорів: договору про надання послуг з управління будинків і споруд та прибудинкових територій (в частині надання Послуг з управління); договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (в частиш надання Комунальних послуг); договору про надання послуг, передбаченого ст. 901 Цивільного кодексу України (в частині надання Додаткових послуг). Крім того, цей Договір містить норми (домовленість Сторін), які не передбачені актами Цивільного законодавства, але відповідають загальним засадам цивільного законодавства (ч. 1, ст. 6 Цивільного кодексу України). Предметом діяльності ТзОВ «УК «Одеський бульвар», відповідно до статуту затвердженого протоколом загальних зборів №1 від 20.05.2019 року, є задоволення потреб населення у продукції (товарах), роботах, послугах, та реалізації на основі одержаного прибутку інтересів учасників товариства. Основними видами діяльності товариства є: обслуговування будинків і територій, веб-портали, надання інших інформаційних послуг, будівництво будівель. 15.07.2019 року ТзОВ «УК «Одеський бульвар» та ПрАТ «ВПБФ «Атлант» укладено договір про забезпечення послуг по передачі електроенергії. 28.10.2019 року ТзОВ «УК «Одеський бульвар» та КП «Новосілківська керуюча компанія житлово-комунальних послуг» Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області укладено Договір №28/10 про надання послуг з централізованого опалення. 01.08.2019 року ТзОВ «УК «Одеський бульвар» та КП «Новосілківська керуюча компанія житлово-комунальних послуг» Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області укладено Договір №15/8 про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем). 01.12.2019 року ТзОВ «УК «Одеський бульвар» та ТзОВ «Сервісліфт Україна» укладено Договір на виконання робіт з технічного обслуговування та ремонту ліфтів №19-74-О. 02.08.2019 року ТзОВ «УК «Одеський бульвар» та ТзОВ «ТПК ЕКО СВІТ» укладено Договір про надання послуг з вивезення побутових відходів. Відповідно до витягу з ДРРП на нерухоме майно про реєстрацію права власності №184701541 від 15.10.2019 року, [PERSON] 09 жовтня 2019 року набула у власність квартиру [ADDRESS] . Станом на 07.12.2020 року за позивачем обліковується заборгованість зі сплати послуг за утримання житла та комунальних послуг. VІ. Оцінка Суду. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положення частини 1, 3 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правам та обов`язками наділені обидві сторони договору. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 ЦК України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України) Згідно з ч. 3 означеної статті сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами. Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів. Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента. У відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим ними можуть стати будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови договору відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов`язки, які покладаються на них за договором. Відповідно до ст. 11 ЦК України, крім договорів, цивільні права та обов`язки виникають також з актів цивільного законодавства. Як встановлено судом, оспорюваний Договір є змішаним, тобто таким, що містить елементи різних договорів. До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. (ст. 628 ЦК України) В частині регулювання відносин між сторонами у справі він є договором про надання послуг, тому суд не сприймає до уваги доводи позивача щодо недотримання сторонами нотаріальної форми Договору як безпідставні та такі, що не відповідають вимогам Закону та змісту спірного Договору. Частиною 1 ст. 901 ЦК визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з приписами ч. 1 ст. 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (зміни до нього) від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку укладається з визначеним відповідно до законодавства управителем співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками. У випадках, визначених законом, договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком укладається від імені співвласників багатоквартирного будинку уповноваженою особою органу місцевого самоврядування. В одному багатоквартирному будинку договір про надання послуг з управління може укладатися одночасно не більш як з одним управителем. Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. До моменту створення ОСББ співвласники багатоквартирного будинку відносини щодо управління будинком повинні визначати з урахуванням Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14.05.2015 р. (далі - Закон № 417-VIII). Брати участь в управлінні багатоквартирним будинком особисто або через представника - право кожного співвласника відповідно до ст. 6 Закону №417-VIII. Закон №417-VIII визначає такі форми управління багатоквартирним будинком: управління багатоквартирним будинком співвласниками; управління багатоквартирним будинком за рішенням співвласників управителем; управління багатоквартирним будинком ОСББ. Тобто всі рішення щодо обслуговування будинку повинні прийматися співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку). Отже, актами цивільного законодавства України передбачено виключне право співвласників багатоквартирного будинку визначати управителя для свого будинку. Разом з тим, як повідомлено у судовому засіданні представником відповідача та не спростовано стороною позивача, договір про надання послуг ТОВ «УК «Одеський бульвар» з управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] та прибудинковою територією та надання комунальних та додаткових послуг, що розташований за адресою: [ADDRESS] укладено з усіма співвласниками цього багатоквартирного будинку, що в свою чергу на думку суду, засвідчує волевиявлення співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] визначити управителем свого будинку саме ТОВ УК «Одеський бульвар». Крім того, підписання договору з організацією, яка буде обслуговувати будинок була передумовою введення його в експлуатацію та передання квартир у власність за актом прийому-передачі. За змістом положень ч. 1 і 2 ст. 16; ч. 1 ст. 215 ЦК України право особи на захист порушеного свого особистого майнового права може бути реалізовано шляхом визнання недійсним правочину з підстав його невідповідності змісту правочину ЦК України, зокрема вимогам ч.1-3,5,6 ст. 203 цього Кодексу та іншим актам цивільного законодавства. Статтею 203 ЦК України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою ст. 203 ЦК України, зокрема, зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати його волі. З дослідженого наявного у матеріалах справи примірника договору від 03.10.2019 року, укладеного між ТОВ «УК «Одеський бульвар» та [PERSON] про надання послуг з управління будинком [ADDRESS] не встановлено обставин недотримання сторонами зазначеного договору передбачених законом вимог в процесі його укладення. В ході розгляду справи та дослідження доказів судом також не встановлено обставин примушування та застосування до позивача психологічного тиску з боку відповідача, спрямованого на примушення вчинити дії проти справжньої волі позивача. Одночасно, законом передбачена можливість оскаржити укладений договір, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, до суду заінтересованій особі, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином. Вказане положення кореспондується з роз`ясненням, викладеним у постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». З аналізу наведеного постає висновок про те, що передумовою звернення особи, що є стороною договору, до суду з вимогою про визнання правочину(договору) недійсним є наявність обставин порушення її прав та/або інтересів. В той час, в ході розгляду справи [PERSON] не було надано суду доказів того, що її права та інтереси порушено в момент укладання договору. Позивачем також не доведено неотримання послуг, що надаються відповідачем по обслуговуванню багатоквартирного будинку на виконання укладеного 03.10.2019 року договору, натомість з наявної в матеріалах справи довідки вбачається, що за позивачем обліковується заборгованість перед відповідачем за отримані послуги з обслуговування будинку. Разом з тим за наявності обставин невиконання умов укладеного договору позивач, як і інші співвласники багатоквартирного будинку мають право на розірвання укладеного договору в силу положень законодавства України та створити ОСББ або здійснити дії щодо передачі управління будинком іншій компаній. Крім того, заявлені позивачем вимоги про визнання договору від 03.10.19 року №19/26-2019, укладеного між ТОВ «УК «Одеський Бульвар» та [PERSON] про обслуговування житлового будинку [ADDRESS] не обґрунтовані з позиції інших споживачів послуг ТОВ «УК «Одеський Бульвар» з обслуговування багатоквартирного будинку, яка суду невідома. Позовні вимоги [PERSON] з огляду на викладене заявлені без урахування прав та інтересів співвласників зазначеного будинку та споживачів послуг та на думку суду можуть призвести до їх порушення. Посилання позивача на порушення під час укладення оспорюваного договору приписів Конституції України та актів цивільного Законодавства України судом не сприймається, оскільки в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження належними та допустимим доказами. Суд також відкидає доводи позивача про те що відповідач відповідно до Статуту не має такого виду діяльності як надання послуг з управління багатоквартирним житловим будинком, оскільки означене спростовується Статутом за яким Основними видами діяльності товариства є: обслуговування будинків і територій, веб-портали, надання інших інформаційних послуг, будівництво будівель. Ураховуючи вказане, суд законних підстав для задоволення позову не вбачає та відмовляє у задоволенні позовних вимог. VІІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VІIІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Частиною першою ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Приймаючи до уваги звільнення позивача від сплати судового збору за подання позову до суду, та відмови у задоволенні позовних вимог судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed