Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

Зміст позовних вимог, пояснення сторін. 06 вересня 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, [PERSON], про розірвання шлюбу, в обґрунтування позову посилається на те, що 14 липня 1978 року уклала шлюб з відповідачем. Неповнолітніх дітей із відповідачем не мають. Подружнє життя з відповідачем не склалося, в сім'ї були часті сварки, не могли дійти спільної думки у вирішенні важливих питань. З 1979 року відповідач виїхав з м. Ізюм, та з того часу сімейні стосунки між сторонами припинено. Сім'я фактично розпалася більше тридцяти дев'яти років, всі фізичні та духовні зв'язки втрачені. Позивачка в позовній заяві просить суд розглядати справу без її особистої участі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, відповідь на відзив суду не надавав. Судом двічі було здійснено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України у зв'язку з відсутністю у відповідача зареєстрованого місця проживання, з урахуванням чого відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не надав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд, до початку розгляду справи по суті, визнав можливим її заочний розгляд, на підставі наявних у ній доказів. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 14 липня 1978 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Ізюм Харківської області зареєстровано шлюб між учасниками справи, актовий запис № 275 (а.с.9). Сторони припинили подружні відносини з 1979 року, спільне господарство не ведеться, втрачені фізичні та духовні зв'язки. У відповідності до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивачка вказує суду, що сумісне подружнє життя не склалося,причиною розірвання шлюбу стала втрата почуттів, взаєморозуміння та різні погляди на питання сім'ї та шлюбу. Шлюбні стосунки подружжя не підтримує 39 років. Норми права, що регулюють правовідносини під час розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити своє шлюбне прізвище «[PERSON]». Частиною 1статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачка просить суд залишити судові витрати за нею, суд не стягує судовий збір з відповідача на її користь.

Outcome: approved