overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

Згідно договору купівли-продажу квартири та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно позивачка є власником житлового будинку №5 по вул. Пірогова в м.Гірське, Попаснянського району Луганської області. Посилаючись на вищезазначені обставини позивачка в поданому позові зазначає, що в належному їй житловому будинку зареєстрований також й відповідач, який доводиться позивачці колишнім чоловіком її онуки [PERSON] та який починаючи з 2013 року після припинення шлюбних відносин з її онукою фактично не мешкає в житловому будинку без поважних причин, так як постійно мешкає без реєстрації за іншою адресою. При цьому відповідач участі в утриманні будинку не приймає, жодної речі відповідача також в будинку немає. Де саме проживає зараз відповідач їй невідомо, у звязку з чим позивачка змушена нести додаткові витрати на утримання будинку, а також позбавлена можливості розпоряджатися належним їй нерухомим майном за власним розсудом. А тому позивачка просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком №5 по вул. Пірогова в м. Гірське, Попаснянського району, Луганської області та зняти його з реєстраційного обліку. Справу просила розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився двічі без поважних причин, хоча належним чином була повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, у письмовій заяві просив суд розглянути справу за його відсутності Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Так, згідно ст.10 п.3 та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. При цьому, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Із наданих позивачем доказів (а.с.5-7) судом встановлено, що позивачка дійсно є власником житлового будинку №5 по вул. Пірогова в м. Гірське Попаснянського району Луганської області. Крім того, за цією адресою зареєстрований також й відповідач, який фактично не мешкає в будинку з липня 2013 року без поважних причин, так як постійно мешкає без реєстрації в іншому місці, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов, складеного депутатом Гірської міської ради у присутності сусідів позивача (а.с.10). При таких обставинах на думку суду позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 71,72, 156 ЖК України, ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Згідно договору купівлі-продажу від 09.06.1979р., посвідченого нотаріусом Бериславської державної нотаріальної контори та зареєстрованого Херсонським БТІ в реєстрі за № 2332 [PERSON] є власником 48/100 частин житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS]. При вирішенні питання приведення документів на частину житлового будинку відповідно до діючого законодавства виявила невідповідність в договорі купівлі-продажу її запису за прізвищем як [PERSON] замість [PERSON]. Дані розбіжності запису прізвища заявника в договорі купівлі-продажу частини житлового будинку позбавляють можливості [PERSON] оформити документи щодо реєстрації нерухомого майна відповідно до діючого законодавства України, а тому вона просить встановити факт належності договору-купівлі продажу вищезазначеного нерухомого майна їй як власнику. Заявниця в судовому засіданні підтримала заяву та просила суд задовольнити заявлені вимоги з підстав викладених в заяві. Представник міської ради в судове засідання не з,явився, суду надана заява з проханням розглянути справу у їх відсутність. Вислухавши заявника, дослідивши матеріали справи, надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд прийшов до думки, що заява підлягає задоволенню, юридичний факт належності договору купівлі-продажу 48/100 частин житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] [PERSON] підтверджується матеріалами справи, доказами, наданими заявником, а саме: ксерокопією паспорту в якому прізвище заявниці на українській мові зазначено як [PERSON] на російській як «[PERSON]», що відповідає запису прізвища заявника зазначеному у свідоцтві про її народження на російській мові як « [PERSON]», а таким чином суд вважає, що запис прізвища заявника у договорі купівлі-продажу здійснений на російській мові як « [PERSON]», що погоджується з записами прізвища імені та побатькові заявника зазначеними у паспорті та свідоцтві про народження «[PERSON]», « [PERSON]». Таким чином, факт визнання належності [PERSON] правовстановлюючого документа знайшов підтвердження у судовому засіданні. Його встановлення не судовим шляхом неможливо. Цей факт для [PERSON] має юридичне значення, по скільки з ним пов'язано риведення документів на нерухоме майно у відповідності до законодавства України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

Згідно договору купівлі - продажу житлового будинку від 12.04.2000 року зареєстрованого в реєстрі за № 386 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18584715 від 21.04.2008 року позивачу, [PERSON] належить домоволодіння №16 по вул. Гагаріна у с. Урзуф, Першотравневого району, Донецької області. У зазначений будинок вона у вересні 2013 року за проханням свого сина [PERSON], зареєструвала його дружину [PERSON], що підтверджується довідкою Урзуфської сільської ради №1298 від 22.09.2015 року. Її син та невістка [PERSON] прожили у її будинку біля одного року, сімейні стосунки не склалися і [PERSON] у травні 2014 року виїхала жити до батьків, за адресою Херсонська область, Голопристанський район, с. Кардашинка, пров. Херсонський, буд.13, де мешкає по теперішній час. Декілька разів позивач дзвонила відповідачу , щоб вона знялася з реєстрації, але вона вимоги по цьому питанню проігнорувала, тому позивач звернулася до суду. Позивачу це потрібно для отримання субсидії для оплати житлово-комунальних послуг. У судове засідання позивач надала письмову заяву про розгляд справи у письмовому провадженні і просить задовольнити її заяву. Відповідач до суду не прибула,хоча була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, а саме через оголошення у пресі, що дає підстави суду розглянути справу на підставі ст. 224.ч1 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали надані суду, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім*ї за ним зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Факт того, що [PERSON] не проживає в будинку з травня 2014 року підтверджується актами депутата Урзуфської сільської ради [PERSON] від 26.05.2014 року, від 10.02.2015 року та від 24.08.2015 року тобто більш ніж 1 рік, без поважної причини. Домовленості між сторонами, у відповідності з ч.2 ст.405 ЦК України [PERSON] не було, а відповідач може бути визнано такою, що втратила право користування житлом. Згідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, (6 місяців) провадиться в судовому порядку. Позивач надала докази відсутності відповідача за адресою прописки, понад 6 місяців . За таких обставин суд вважає, що відповідач дійсно не мешкає за адресою прописки понад встановлений строк і згідно ст. 72 ЖК України, втратив право користування житловим приміщенням у будинку позивача. На підставі ст.88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

Згідно до договору дарування , укладеного 19.07.1994 року та посвідченого Третьою Краматорською державною нотаріальною конторою [PERSON] належить жилий будинок [ADDRESS] Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ДН, виданого [PERSON] 04.12.1997 року головою Біленьківської селищної ради народних депутатів, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № [NUMBER], передана земельна ділянка загальною площею 0,0786 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських приміщень. Відповідно до копії паспорту та ідентифікаційного коду прізвище, ім'я та по батькові заявника - [PERSON]. У звязку з вище вказаними розбіжностями в документах заявник не може розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до п. 5, ч. 2, ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Факт, про встановлення якого просить заявник має для нього юридичне значення, оскільки від його встановлення залежить виникнення громадянських прав особи. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню, оскільки встановлення даного факту дає можливість заявнику користуватися та розпоряджатися належним йому майном без перешкод. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Згідно до заяви, поданої до суду, [INFO] року померла [PERSON] [INFO], яка згідно паспорту прописана була у [ADDRESS]. Смерть посвідчена лікарняним свідоцтвом про смерть № 336 виданим 21.06.2016 року, Центром первинної медико-санітарної допомоги № 6 м.Макіївка, що находиться на тимчасово не підконтрольній Україні території Донецької області. До суду із заявою про встановлення факту смерті, звернувся гр. [PERSON] у порядку ст. 257-1 ЦПК України. Заявник є спадкоємцем, отже встановлення факту смерті має для нього юридичне значення. Відповідно до ст. 27 ч.2 та 131 ЦПК України, Сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. До початку розгляду справи по суті встановлено,що заява подана суду не відповідає вимогам ст. 119 ч.2 ЦПК України, а саме не вказана заінтересована особа. Згідно до вимог ст. 257-1 ч.1 ЦПК України, Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Докази родинного зв'язку відсутні. Крім того заявник має прізвище [PERSON], а особа яку необхідно визнати померлою мала прізвище [PERSON].( копія паспорту) Для усунення вище вказаних помилок, судом запропоновано заявнику, усунути вказані порушення невідповідності нормам діючого законодавства України, для винесення рішення суду відповідно до вимог ст.213 ЦПК України. Заявник відмовився і наполіг на закінченні розгляду справи і повернення йому документів для подачі до іншого суду. Під час проведення судового засідання здійснювалася фіксація технічними засобами. Відповідно до ст. 11 ч.1,2 ЦПК України, Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Таким чином підстав для задоволення заяви, яка подана без відповідності до цього Кодексу у суду відсутні.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

Згідно до наданого позивачем оригіналу боргової розписки, 02.10.2019 року [PERSON] взяв в борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 20000 гривень, які зобов`язався повернути [PERSON] в термін до 16.10.2019 року. Станом на день розгляду справи грошові кошти за розпискою відповідачем позивачу не повернуті. Відповідно до статей\~525,\~526 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а\~позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позивачем суду наданий оригінал розписки від 02.10.2019 року, яка складена [PERSON] власноручно, містить інформацію щодо предмета доказування, а саме щодо виникнення між сторонами правовідносин за договором позики. Особи сторін у договорі ідентифіковані зазначенням їхніх прізвищ, імен та по-батькові, вказівкою на номер та серію паспорту, особа позичальника додатково ідентифікована вказівкою на рік народження. Таким чином, укладений 02.10.2019 року договір позики підтверджує факт отримання відповідачем від позивача у борг 20000 гривень, які він зобов`язався повернути до 16.10.2019 року, але зобов`язання не виконав. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню борг за договором позики від 02.10.2019 року у сумі 20000 грн., тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у сумі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

Згідно до наданого позивачем оригіналу боргової розписки, 15.07.2019 року [PERSON] взяла в борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 150000 гривень, які зобов`язалася повернути [PERSON] в термін до 15.08.2019 року. Станом на день розгляду справи грошові кошти за розпискою відповідачем позивачу не повернуті. Відповідно до статей\~525,\~526 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а\~позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позивачем суду наданий оригінал розписки від 15.07.2019 року, яка складена [PERSON] власноручно, містить інформацію щодо предмета доказування, а саме щодо виникнення між сторонами правовідносин за договором позики. Особи сторін у договорі ідентифіковані зазначенням їхніх прізвищ, імен та по-батькові, вказівкою на номер та серію паспорту, особа позичальника додатково ідентифікована вказівкою на рік народження. Таким чином, укладений 15.07.2019 року договір позики підтверджує факт отримання відповідачем від позивача у борг 150000 гривень, які вона зобов`язалася повернути до 15.08.2019 року, але зобов`язання не виконала. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню борг за договором позики від 15.07.2019 року у сумі 150000 грн., тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у сумі 1500,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

Згідно до наданого позивачем оригіналу боргової розписки, 19.02.2019 року [PERSON] взяла в борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 11500 гривень, які зобов`язався повернути [PERSON] в термін до 31.05.2019 року. Станом на день розгляду справи грошові кошти за розпискою відповідачем позивачу не повернуті. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позивачем суду наданий оригінал розписки від 19.02.2019 року, яка складена [PERSON] власноручно, містить інформацію щодо предмета доказування, а саме щодо виникнення між сторонами правовідносин за договором позики. Особи сторін у договорі ідентифіковані зазначенням їхніх прізвищ, імен та по-батькові, вказівкою на номер та серію паспорту, особа позичальника - додатково ідентифікована вказівкою на рік народження. Таким чином, укладений 19.02.2019 року договір позики підтверджує факт отримання відповідачем від позивача у борг 11500 гривень, які вона зобов`язалася повернути до 31.05.2019 року, але зобов`язання не виконала. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню, та з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути суму боргу за договором позики в розмірі 11500 гривень. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 768,40 грн., сплачений позивачем при подачі позову (а.с.1, 6). На підставі викладеного та

Outcome: approved