Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Звертаючись до суду, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 16.04.2013 року між ПАТ «Кредобанк» (надалі - «Банк») та [PERSON] (надалі - «Відповідач») було укладено Договір про встановлення ліміту кредитування № 3694138 (надалі - Договір), згідно з яким відповідачу було встановлено ліміт кредитування (надано кредит) в сумі 2046,98 грн., на строк до 16.04.2014 року. Кредитні кошти надавались відповідачу в безготівковій формі, шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача. Відповідно до п. 1.10 договору, за користування кредитом відповідач сплачує позивачу відсотки у розмірі 30,00 % річних. Повернення суми кредиту відповідно до п. 1.11 договору відбувається шляхом перерахування та/або внесення готівкою коштів на рахунок (картковий) визначений у п. 1.1 договору. Відповідно до п. 1.25 Договору, за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за цим договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної діючої по договору процентної ставки, вказаної в п. 1.3 договору, але не менше 1 грн. за кожний день прострочення. Відповідач не виконує свої зобовязання за договором, що призвело до порушення прав позивача. 10.12.2014 року на адресу відповідача було направлено повідомлення-вимогу щодо дострокового погашення заборгованості, яка відповідачем повністю проігнорована. Станом на 01.04.2016 року заборгованість за договором № 3694138 від 16.04.2013 року відповідачем не погашена. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на 15.01.2016 року має заборгованість 4520,04 грн., яка складається з наступного: -2046,98 грн. неповернута сума кредиту; -1191,56 грн. прострочені відсотки; -100,78 грн. прострочена сума комісії за адміністрування кредиту; -1180,72 грн. пеня. Так, у зв'язку з тим, що позичальником зобов'язання, що випливає з кредитного договору, не виконано та заборгованість перед банком не погашена, позивачем ініційована процедура стягнення заборгованості по кредитному договору. На підставі викладеного позивач просив стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість по кредитному договору на загальну суму 4520,04 грн. та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, на позові наполягав у повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився. Заяву про слухання справи за його відсутністю не надав. Про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином - у відповідності до вимог ст.74 ч.5, ч.8 ст.76 ЦПК України, судовим викликом за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно до ст.224 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував. Враховуючи вищенаведене і прийняття судом ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, наданих сторонами. В судовому засіданні досліджені всі докази, надані сторонами. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі доказів, наданих сторонами і досліджених під час судового засідання. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана, довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними. Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що 16.04.2013 року між ПАТ «Кредобанк» та відповідачем [PERSON] був укладений Договір про встановлення ліміту кредитування № 3694138 (ар.с.5-6) згідно з яким відповідачу було надано кредит в сумі 2046,98 грн., на строк до 16.04.2014 року, що підтверджується меморіальним ордером №22188261 від 02.06.2015р. (ар.с.9). Кредитні кошти надавались відповідачу в безготівковій формі, шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача. Відповідно до п. 1.10 договору, за користування кредитом відповідач сплачує позивачу відсотки у розмірі 30,00 % річних. Повернення суми кредиту відповідно до п. 1.11 договору відбувається шляхом перерахування та/або внесення готівкою коштів на рахунок (картковий) визначений у п. 1.1 договору. Відповідно до п. 1.25 Договору, за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за цим договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної діючої по договору процентної ставки, вказаної в п. 1.3 договору, але не менше 1 грн. за кожний день прострочення. 10.12.2014 року на адресу відповідача було направлено повідомлення-вимогу щодо дострокового погашення заборгованості, яка відповідачем повністю проігнорована (ар.с.15) Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за договором № 3694138 від 16.04.2013 року, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором (ар.с.10-11). Згідно розрахунку (ар.с.10-11), станом на 15.01.2016 р. сума заборгованості відповідача становить 4520,04 грн., яка складається з наступного: -2046,98 грн. неповернута сума кредиту; -1191,56 грн. прострочені відсотки; -100,78 грн. прострочена сума комісії за адміністрування кредиту; -1180,72 грн. пеня. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, а договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. Між сторонами склались правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України. Зокрема, відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобовязання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У статті 1048 ЦК України вказано, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з частиною 1 статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Заперечень проти позову відповідачем не надано, тому доводи позивача щодо невиконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором, а також розміру прострочених платежів нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними. За таких обставин позов заявлено обґрунтовано та у відповідності до вимог чинного законодавства, тому він підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved