Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

З позову вбачається, що 11.10.2006 року ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області визнано мирову угоду укладену між позивачем [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] якою право власності на квартиру [ADDRESS] ( після перейменування Воздвиженська ) м. Зіньків Полтавської області визнано за [PERSON]. З його згоди в квартиру вселився син [PERSON] та зареєструвався за вказаною адресою і став у ній проживати. З 2014 року [PERSON] припинив спілкування з [PERSON], за місцем реєстрації не зявляється в вищезазначеній квартирі не проживає, витрат повязаних із утриманням квартири не несе, добровільно не знімається з реєстрації, внаслідок чого позивач не може одержати субсидію, у звязку з цим [PERSON] звернувся з позовом до суду в якому просив суд ухвалити рішення яким визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою № 50, в будинку № 64, по вулиці Воздвиженській м. Зіньків, Полтавської області. Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 04.10.2018 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 06.11.2018 року виклик відповідача [PERSON] здійснено в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України на 26 листопада 2018 року. Ухвалою суду\~від 26.11.2018\~року призначено\~судове засідання\~по справі\~виклик відповідача [PERSON] здійснено в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. \~ \~ \~ \~ \~ В судове засідання учасники справи не зявились, від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі, відповідач [PERSON] в судові засідання не зявився, належним чином повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Суд вирішив за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.247 ЦПК України. Суд, прийнявши до уваги заяви учасників справи, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають до задоволення з наступних підстав. \~ \~ Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно [PERSON] є власником квартири в [ADDRESS] ( а.с.10). Відповідно до розпорядження міського голови Зіньківської міської ради Полтавської області від 19.02.2016 року вулицю Леніна в м. Зіньків Полтавської області перейменовано на вулицю Воздвиженська ( а.с.15). З довідки Зіньківської міської ради Полтавської області від 27.09.2018 року вбачається, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). З акту обстеження умов проживання від 27.09.2018 року вбачається, що у квартирі за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та [PERSON]. Сусіди стверджують, що в даній квартирі син [PERSON] не проживає ( а.с.17). З адресної довідки вбачається, що [PERSON] [INFO] зареєстрований за адресою [INFO]. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з місця реєстрації не знявся, більше шести місяців за місцем реєстрації не проживає і з того часу останній не несе витрат по утриманню квартири, оплаті комунальних платежів, які оплачує позивач [PERSON] В статті 1, Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону; 475/97-ВР від 17.07.1997 року Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року , першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції закріплені принципи непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.3, ч.6 ст.3 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні місце перебування це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Норми ст.6 цього Закону зобовязують особу протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Згідно п.п.2,3 Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб за місцем проживання, затвердженого постановою КМУ від 16.01.2003р. №35 (далі-Тимчасовий порядок реєстрації), реєстрація фізичної особи за місцем проживання грунтується на принципі вільного обрання місця проживання, яким є місце, де вона постійно або переважно проживає як власник житлового будинку, за договором його наймання або на інших підставах, передбачених законодавством України. Таким чином, відповідач, будучи зареєстрована в будинку позивача, порушує її права та законні інтереси, як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном. Обставин, які б свідчили, що позивач або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та в цей час перешкоджають відповідачу у користуванні будинком, або що з цього питання вони зверталися до суду чи до правоохоронних органів, судом не встановлено, як і доказів того, що відповідач відсутня за місцем реєстрації з поважних причин. Суд, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, вважає, що позивачем доведено факт відсутності та не проживання відповідача [PERSON] за місцем реєстрації в [ADDRESS], більще шести останніх місяців не проживає у вищезазначеній квартирі та не знявся з місця реєстрації, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження та користування квартирою , що належить громадянину на праві приватної власності підлягають до задоволення. Відповідно до\~статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання»\~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.\~ \~\~\~ Таким чином, як випливає з указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~ З огляду на те, що вищевказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення\~статті 7 цього Закону\~підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~ Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.\~\~\~\~ Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа № 21-1438а15)\~та згідно ч. 2\~ст. 360-7 ЦПК України\~має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Позивачем по справі було понесено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 грн. 80 коп.( а.с.1). Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved