Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Звертаючись до суду з позовними вимогами позивачка в обґрунтування заявлених вимог зазначила, що їй та її батьку відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом на праві власності належить двокімнатна квартира (їй 1/3 частини квартири, а батькові - 2/3), яка знаходиться за адресою [ADDRESS]. Вказана квартира знаходиться в будинку, що належить Житлово-будівельному кооперативу №38. Оскільки на час прийняття спадщини, вона ще була неповнолітня (14 років), а також у спадок батькові перейшла більша частина квартири, то всі особові рахунки по комунальним платежам були відкриті на батькове імя. З травня 2015р. батько оформив субсидію. 05.11.15р. батько знявся з реєстрації, оскільки переїхав проживати за іншою адресою. У квартирі зареєстрована лише вона одна, хоча 2/3 квартири належать до батькової власності. У звязку зі змінами складу сімї батько вчасно повідомив відділ субсидій, і їй призначили на 15.12.15р. переоформлення субсидії. Цього ж дня вона заповнила Заяву та Декларацію, як це вимагає закон, а також від неї потребували надати довідки про склад сімї та розмір платежів за житло. Голова ЖБК №38 відмовила їй у видачі цих довідок, посилаючись на наявність батькового боргу по квартплаті та опаленню квартири. З такими діями голови ЖБК №38 [PERSON] вона не згодна з наступних підстав: Ця відмова є порушення закону з боку голови ЖБК №38, бо у серпні 2010р. на батькове імя надійшло звернення з Пенсійного фонду України про призначення житлової субсидії, в якому сказано, що наявність заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг не є перешкодою для одержання субсидій. Тим більше, що заборгованості не має, оскільки у відповіді заступника директора департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 06.08.2014р. №К-981 зазначено, що за період з 01.11.2010р. по 31.07.2014р. борг по субсидії на оплату житлово-комунальних послуг відсутній. Також зясовано, що заборгованість утворилася до 01.01.2010р. Крім того, у довідці від 01.11.2010р., завіреній головою та бухгалтером ЖБК №38 вказано, що заборгованості на 01.11.2010р. не має, а це означає, що заборгованість, утворена до 01.01.2010р. була погашена до 01.11.2010р. Отже, заборгованості по оплаті квартплати та опалення станом на 31.07.2014 не має. А далі у неї є всі квитанції згідно довідок відділу субсидій по листопад 2015р. включно. Крім цього, не дивлячись на те, що вищезазначеної заборгованості не має, голова ЖБК №38, посилаючись на борг, відмовляє їй у видачі довідок про склад сімї для надання до міськводоканалу, обленерго, газового господарства тощо для переоформлення особових рахунків на її імя, оскільки батько позивача, на імя якого були відкриті вищезазначені рахунки, 05.11.15р. знявся з реєстрації на підставі ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 11.12.2003р. №13-83-ІУ (зі змінами) та «Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб за місцем проживання», затвердженого Постановою КМУ №35 від 16.01.2003р. (зі змінами) та переїхав проживати за іншою адресою. Більше того, голова ЖБК №38 відмовляє у видачі домової книги, щоб вона змогла виписати батька, який фактично проживає за іншою адресою та знятий з реєстрації за її адресою. На підставі зазначеного позивачка просила зобовязати відповідача видати довідку про склад сімї та про розмір платежів за житло для оформлення субсидії; довідку про склад сімї для переоформлення особових рахунків в інших комунальних організаціях, які відокремленні від ЖБК №38 (міськводоканал, обленерго, газового господарства тощо), зобовязати надати домову книгу для виписки батька, який 05.11.15р. знятий з реєстрації. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, обґрунтувавши їх доводами, викладеними в позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала у повному обсязі та суду пояснила, що позовні вимоги предявлені до посадової особи - голови Житлово-будівельного кооперативу №38 з зазначенням її прізвища, імя, та по батькові. Посада відповідача, яка зазначена позивачем, не передбачена Статутом ЖБК №38, п.60 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 30.04.1985 р. №186, тому вважала, що вона [PERSON], є неналежним відповідачем по справі. Відповідно до п.26 Статуту ЖБК №38, п.60 Примірного статуту органами управління ЖБК є загальні збори членів кооперативу і правління кооперативу, яке зі свого складу вибирає голову правління. Тим більш, що відповідно до п.32 Статуту ЖБК №38 та п.63 Примірного статуту правління кооперативу є виконавчим органом кооперативу. До обовязків правління (п.32 Статуту та п.64 Примірного статуту) відноситься забезпечення додержання кооперативом та його членами законодавства. Позивач не є членом ЖБК №38, а за таких обставин, вважала, що права позивача не порушені. Крім того, відповідно до п.35 Статуту ЖБК №38, скарги на дії правління подаються ревізійній комісії, загальним зборам кооперативу через правління, або виконавчий комітет міської ради, який або вирішує цю скаргу, або передає на вирішення загальним зборам. Також зазначила, що Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.11.2012 №1077, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 р. за №2109/22421 затверджений Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів (надалі - Порядок реєстрації). Цей Порядок (п.1.1.) розроблений відповідно до Законів України «Про свободу пересування та вибір місця проживання в Україні». П.1.3. цього Порядку передбачено, що реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється відділами Державної міграційної служби України. До повноважень відповідача не відносяться зазначені вище повноваження, тому видати довідку про склад сімї особі, яка не є членом ЖБК, у відповідача не має законних підстав. Ст.19 Конституції передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Жодної норми законодавства, за якою відповідач має виконати вимоги позивача, позивачем не наведено, оскільки такі норми відсутні. Крім того, відповідно до норм п.1.5. Порядку реєстрації, реєстраційний облік - обробка персональних даних про місце проживання та місце перебування осіб в інформаційній (автоматизованій) системі та/або в картотеках персональних даних, зареєстрованих відповідно до чинного законодавства України (далі - картотека), здійснюється адресно-довідковими підрозділами головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - адресно-довідковий підрозділ територіального органу ДМС) та територіальними підрозділами ДМС. А також, п.1.6. цього ж Порядку передбачено, що ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування осіб в Україні (далі - реєстраційний облік) здійснюється територіальними підрозділами ДМС та адресно-довідковими підрозділами територіальних органів ДМС з дотриманням вимог законодавства про захист персональних даних. Реєстраційний облік ведеться у межах обслуговування адміністративно-територіальної одиниці відповідного адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС або територіального підрозділу ДМС. Крім того, режим роботи адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС (п.1.9. Порядку реєстрації) встановлюється керівником територіального органу ДМС. Порядком реєстрації (п.1.6.) передбачений перелік документів та інформації, які мають бути подані для реєстрації/зняття з реєстрації. Домової книги в переліку цих документів не значиться. Також, рішенням Дніпродзержинської міської ради від 27.06.2014 р. №1073-51/УІ (51 сесія VI скликання) затверджений перелік адміністративних послуг, які надаються через Центр надання адміністративних послуг м.Дніпродзержинська, п.30 якого передбачено, що районі в м.Дніпродзержинську ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області - які є субєктами надання адміністративних послуг надані повноваження по надання послуг з оформлення та видачі довідок про реєстрацію місця проживання або місця перебування особи. Інформацією про кількість зареєстрованих в [INFO], співвласником якої є позивач, відповідач не володіє. Окрім цього, позивач просить суд зобовязати відповідача надати домову книгу для виписки її батька, який 05.11.2015 р. знятий з реєстрації за її адресою, щоб запобігти плутаниць, щодо кількості зареєстрованих осіб, при видачі вищезазначених довідок. В цій частині вважала позовні вимоги не обґрунтованими і незаконними з підстав наведених вище та наступних додаткових підстав: 1) позивачем не надано суду жодного доказу, що її батько (без визначення прізвища, імя та по батькові цієї особи) є власником 2/3 часток квартири [ADDRESS]; 2) позивачем не надано доказів, що особа, яку позивач зазначає батьком, є її батьком; 3) особа, яку позивач зазначає як батько не є стороною по справі, не є третьою особою по цій справі; 4) позивачем не наведено жодного доказу про зняття особи, яку позивач зазначає батьком, з реєстраційного обліку в квартирі [ADDRESS]; 5) не наведено жодного доказу в чому саме полягає, начебто, порушення її прав відповідачем, в частині надання домової книги для виписки її батька. Разом з цим домова книга ЖБК №38 містить інформацію відносно членів ЖБК №38. Відповідно до ст.1 Закону України «Про захист персональних даних», цей закон регулює відносини, повязані із захистом і обробкою персональних даних і спрямований на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема на невтручання в особисте життя, у звязку з обробкою персональних даних. У разі надання домової книги позивачеві, яка містить інформацію про осіб, які не є сторонами, учасниками цієї цивільної справи, призведе в повному обсязі до порушення вимог Закону про захист персональних даних. На підставі зазначеного просила суд залишити без задоволення в повному обсязі позов [PERSON] до голови ЖБК №38 [PERSON] Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, оцінивши кожний доказ окремо, а також докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків: Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи у межах заявлених вимог. Кожна особа, що бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, наданих сторонами. В судовому засіданні досліджені всі докази, надані сторонами. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі доказів, наданих сторонами і досліджених під час судового засідання. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана, довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ніким з учасників судового засідання не заперечується та відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України судом вважається доведеними наступні обставини справи. - Позивачка є власницею 1/3 частини квартири №5, що знаходиться в будинку №62 по вул.Бесєдова в м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області. Інші 2/3 частини вказаної квартири належать [PERSON], що підтверджується також свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22.10.2009року (ар.с.2). - Вказана квартира знаходиться в будинку, що належить Житлово-будівельному кооперативу №38. Вирішуючи позовні вимоги позивачки до голови житлово-будівельного кооперативу № 38 [PERSON] про зобов'язання вчинити певні дії суд виходив з наступного. Відповідно до ст.2 Закону Україна «Про кооперацію»\~ кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об'єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. Відповідно до ст.\~12,\~13 ЗУ «Про кооперацію»\~основними обов'язками члена кооперативу є додержання статуту кооперативу, виконання рішень органів управління кооперативу, виконання своїх зобов'язань перед кооперативом, сплата визначених статутом кооперативу внесків. Згідно\~з ст.15 Закону України «Про кооперацію», вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу. Відповідно до п. 60 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 30.04.1985р. №186, органами управління житлово-будівельного кооперативу є загальні збори членів кооперативу і правління кооперативу. Загальні збори членів житлово-будівельного кооперативу є вищим органом управління кооперативу. Відповідно до п.63 Примірного статуту, Правління житлово-будівельного кооперативу є виконавчим органом кооперативу, підзвітним загальним зборам членів кооперативу (зборам уповноважених). Позовні вимоги предявлені до посадової особи - голови Житлово-будівельного кооперативу №38 [PERSON] з зазначенням її прізвища, ім'я та по батькові. Разом з цим відповідно до п.26 Статуту ЖБК №38 (ар.с.24-26), п.60 Примірного статуту, органами управління ЖБК є загальні збори членів кооперативу і правління кооперативу, яке зі свого складу вибирає голову правління, а відповідно до п.32 Статуту ЖБК №38 та п.63 Примірного статуту правління кооперативу є виконавчим органом кооперативу. Тому суд приходить до висновку, що предявлення позову не до юридичної особи, а до конкретної особи [PERSON] є невірним, так як [PERSON] є неналежним відповідачем по справі. Статуту ЖБК №38 (ар.с.24-26) навіть не містить будь-яких обовязків голови ЖБК. Разом з цим рішенням виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради №100 від 23.03.2016 року «Про визначення органів, уповноважених надавати відомості про склад сімї або осіб, зареєстрованих у певному жилому приміщенні» саме житлово-будівельні кооперативи у будинках житлово-будівельних кооперативів визначені як органи, уповноважені надавати відомості про склад сімї або осіб, зареєстрованих у певному жилому приміщенні. Окрім цього\~Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» від 10.12.2015р. № 888-VІІІ, який набрав чинності 29 грудня 2015 року, було доповнено Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» статтею 37-1\~«Повноваження у сфері реєстрації місця проживання фізичних осіб», якою встановлено що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі делеговані повноваження: 1) формування та ведення реєстру територіальної громади відповідно до закону. Крім того, відповідно до п.3 розділу 11\~Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» від 10.12.2015р. № 888-VІІІ зазначено, що до 4 квітня 2016 року житлово-експлуатаційні організації, інші підприємства, установи та організації, що забезпечували або забезпечують ведення картотек з питань реєстрації фізичних осіб, передають їх відповідним виконавчим органам сільських, селищних, міських рад. До 4 квітня 2016 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері реєстрації фізичних осіб, передає відповідним виконавчим органам сільських, селищних, міських рад картотеки з питань реєстрації фізичних осіб, наявні в його територіальних органах. Передача картотек з питань реєстрації фізичних осіб здійснюється одночасно з передачею у комунальну власність обладнання для зберігання та обробки зазначених картотек, якщо воно перебуває у державній власності. Таким чином відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг», який набрав чинності 29 грудня 2015 року, органам місцевого самоврядування (виконавчому органу сільської, селищної або міської ради, сільському голові (у разі, коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не створено) надаються повноваження щодо реєстрації місця проживання та зняття з реєстрації місця проживання особи, ведення відповідного реєстру територіальної громади. Поміж іншого Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» говорить, що з 4 квітня житлово-експлуатаційні організації не видають довідок про склад сімї, а даним питанням займатиметься лише ЦНАП (Центр надання адміністративних послуг). Відповідно до вимог\~ст. 33 ЦПК України, ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити саме від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотання позивач повинен обґрунтовувати необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є належним відповідачем. Встановлення неналежності первісного відповідача без зясування особи, яка повинна відповідати за позовом, не дає можливості провести заміну. Подання позивачем такого клопотання означає, що він не лише згоден, а й просить про заміну неналежного відповідача належним З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права притягати належного відповідача як співвідповідача. Якщо суд вважає, що відповідач визначений неправильно і якщо позивач відповідного клопотання про заміну неналежного відповідача на належного не подає, суд повинен розглядати справу далі і відмовляти у задоволенні позову. Відповідного клопотання про заміну неналежного відповідача від позивача не надійшло. На підставі викладеного, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача задовленню не підлягають.

Outcome: dismissed