Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

Звернувшись до суду, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1167 грн. щомісячно до досягнення повноліття, посилаючись на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 7 листопада 2009 року. Мають дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 5 вересня 2013 року шлюб між ними розірвано. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість. У судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримала. Відповідач [PERSON] позов не визнав, посилаючись на те, що він надає добровільно матеріальну допомогу позивачу. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 7 листопада 2009 року. Мають дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 5 вересня 2013 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатися за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначити не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Отже за змістом зазначених норм спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки свідчить про наявність між ними спору щодо утримання дитини. За цих підстав суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо надання ним матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку. Відповідно до статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи, що з пояснень сторін встановлено, що відповідач офіційно не працевлаштований, але за віком і станом здоров'я є працездатним, інших осіб на утриманні не має, суд з урахуванням матеріального стану сторін, вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача аліменти на утримання дочки в твердій грошовій сумі 800 грн. щомісяця з послідуючою індексацією відповідно до закону, починаючи з 10 грудня 2015 року (дня пред'явлення позову) до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір у дохід держави в розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: partial