Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, представник позивача [PERSON] , який діє в інтересах позивачки [PERSON] , просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , посилаючись на те, що 21 травня 1988 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Від шлюбу з відповідачем у них неповнолітніх дітей немає. Сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства між сторонами припинені через відмінність поглядів на сімейне життя та обов`язки. На даний час їх шлюб носить формальний характер, примирення між ними за глибоким переконанням позивачки неможливе та буде суперечити інтересам подружжя. Спору щодо поділу спільного майна сторони не мають. Позивачка [PERSON] та представник позивача [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про підтримання позовних вимог про розірвання шлюбу та розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат не підтримує та просить залишити судові витрати за позивачкою. Відповідач [PERSON] , який про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився. Від нього надійшла заява про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що 21 травня 1988 року Зайцівською сільською радою Артемівського району Донецької області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 9. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] (а.с. 4). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спору про майно, що перебуває у спільній власності подружжя, між сторонами немає. Шлюбні відносини між сторонами припинені через відмінність поглядів на сімейне життя та обов`язки. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб видно, що при укладенні шлюбу позивач змінила дівоче прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». При цьому, відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В свою чергу, враховуючи, що позивачем не заявлено клопотання про відновлення дошлюбного прізвища, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, набуте у шлюбі, - « [PERSON] ». На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved