Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

З позовної заяви АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що відповідно до укладеного договору №б/н від 03.03.2010 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 4200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих з період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Позивач зазначає, що відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач [PERSON] не виконала умов кредитного договору (умов і правил надання банківських послуг) і не повертала отриманих кредитних коштів відповідно до умов договору, у зв`язку з чим станом на 31.08.2018 року виникла заборгованість в сумі 170740,44 грн., яка складається з наступного: 2369,41 грн. - заборгованість за кредитом, 162571,03 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом та 5800 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Проте позивач АТ КБ «ПриватБанк» вказує, що він має право на свій розсуд вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом та зазначає, що заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] становить 114492,90 грн., яка складається з наступного: 2369,41 грн. - заборгованість за кредитом та 112123,49 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 03.03.2010 року по 30.03.2018 року. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань по кредитному договору та на норми, зокрема, ст.ст. 526,527,530,598,629,1054 ЦК України, позивач АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №б/н від 03.03.2010 року в сумі 114492,90 грн., яка складається з наступного: 2369,41 грн. - заборгованість за кредитом та 112123,49 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 03.03.2010 року по 30.03.2018 року, а також судові витрати у справі (а.с.а.с.2-4). Провадження у справі було відкрито ухвалою судді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 29.11.2018 року та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.52). 21.12.2018 року по справі відповідачем у справі [PERSON] подано відзив на позовну заяву та відповідне клопотання, з яких вбачається, що відповідач частково визнає заявлені позовні вимоги та заявила клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с.а.с.58-59). 14.01.2019 року ухвалою суду здійснено перехід розгляду даної цивільної справи зі спрощеного позовного провадження в загальне позовне провадження (а.с.64). Підготовче засідання у справі було перенесено з поважних причин на 08.04.2019 року. 17.01.2019 року засобами електронного зв`язку позивачем у справі подано відповідь на відзив з додатками, які приєднані до матеріалів справи (а.с.а.с.69-73). Засобами поштового зв`язку такі документи надійшли до суду 21.01.2019 року (а.с.а.с.74-78,79). 08.04.2019 року у справі проведено підготовче засідання і по справі призначено судовий розгляд (а.с.90). В судове засідання представник позивача АТ КБ «Приватбанк» не з`явився, раніше ним була подана заява про підтримання позовних вимог в повному обсязі та про розгляд справи на підставі письмових доказів (а.с.42). В судове засідання 29.08.2019 року від представника позивача адвоката Ситник О.В. була подана заява про проведення судового засідання у її відсутність, вказала, що підтримує відзив на позовну заяву та просила застосувати положення ЦК України щодо спливу строків позовної давності, які, як вона вказує, сплили та просила в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовити в повному обсязі (а.с.111). Суд, дослідивши заяви по суті справи, які направлені до суду учасниками справи, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку приходить до висновку, що позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні - це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору №б/н від 03.03.2010 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 4200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими АТ КБ «ПриватБанк» Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком Кредитний договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві (а.с.а.с.7,8,9-23). З бланку Анкети-заяви від імені [PERSON] про отримання кредиту від 03.03.2010 року вбачається, що у відповідному бланку вона вказала свої персональні дані та іншу інформацію, необхідну для отримання кредиту в розмірі 4200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та своїм підписом підтвердила те, що вона ознайомлена з тарифами обслуговування кредитних карт та Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою (а.с.а.с.8,9). Пунктами Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою (умови укладеного кредитного договору №б/н від 03.03.2010 року) встановлено порядок здійснення розрахунків за кредитом та відповідальність сторін, зокрема, відповідача за несвоєчасне погашення кредитних платежів за даним кредитним договором; також, встановлено право банку здійснювати нарахування процентів за користування кредитом, комісії за користування кредитом та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором (а.с.а.с.9-23,24-32). Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що при укладенні кредитного договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України (договір приєднання). У відповідності до п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а.с.а.с.9-23). Відповідно до п.2.1.1.5.6 Умов і правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку позичальник зобов`язаний виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити винагороду банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, передбаченого п.2.1.1.5.7 Договору. Овердрафт (п.1.1.1.52 Договору) - це короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операцій по платіжній картці над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Засобами доступу до картрахунку є кредитна картка клієнта та фінансовий телефон клієнта, який проходить верифікацію з підтвердженням відповідно до п.1.1.1.16 Договору. За допомогою встановлених засобів доступу до карткового рахунку відповідачу надано можливість здійснювати дистанційне обслуговування (п.1.1.1.25 Договору). Позивачем було надано відповідачу набір засобів доступу до картрахунку через віддалені канали обслуговування та до пристроїв самообслуговування, через які клієнтом можуть проводитись банківські операції по картрахунку згідно п.п.1.1.1.82, 1.1.1.96 Договору (а.с.а.с.11-34). Для погашення кредиту банк надав відповідачу інструменти передбачені Договором, а саме п.2.1.1.12.3 відповідно до якого поповнення картрахунку здійснюється шляхом внесення коштів в готівковій або безготівковій формі і зарахування їх Банком на картрахунок держателя, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі Договору. Пунктом 1.1.3.2.3 Договору для АТ КБ «Приватбанк» передбачена можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин Договору. При цьому у сторін Договору виникають обов`язки: у кредитора - інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9 Договору; у позичальника - отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках (п.1.1.2.3 Договору). Відповідно до п.1.1.3.1.9 Умов і правил надання банківських послуг до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахунках. На підставі п.1.1.5.2 Договору неотримання або несвоєчасне отримання Клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє Клієнта від виконання його зобов`язань перед даним Договором. Згідно п.п.1.16.1, 1.1.6.2 Договору зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв`язку. У разі незгоди зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг» або «Тарифів Банку» клієнт має право надати Банку заяву про розірвання Договору виконавши умови п.2.1.1.5.4. Договору. Згідно п.2.1.1.5.5 Умов і правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.2.1.1.12.6 Умов і правил надання банківських послуг банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік. Уразі виникнення прострочених зобов`язань відповідно до п.2.1.1.12.6.1 Договору Клієнт сплачує Банку пеню, яка розраховується згідно «Тарифів Банку» на час порушення зобов`язання та може змінюватись у відповідності до п.1.1.3.2.3 Договору. Відповідно до п.2.1.1.12.9 «Правил користування платіжною карткою», відповідач доручає банку списувати з картрахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов`язань згідно п.п.2.1.1.3.5, 2.1.1.12.9 Договору, Боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в Банку в часності з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов`язань, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання). Згідно з п.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг за незгодою зі зміною Правил та/або «Тарифів банку» позичальник зобов`язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. Пунктом 1.1.3.2.3 зазначено, що банк має право на зміну тарифів, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків. Відповідно до п.2.1.1.3.5 Умов і правил надання банківських послуг клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. У відповідності до положень п.п.2.1.1.4.2, 2.1.1.12.11 «Правил користування платіжною карткою» банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим договором. Пунктом 1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Пунктом 1.1.7.42 Договору сторони визнали, що дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку/депозиту Клієнта, відкритого в рамках Договору або підпадаючого під дію Договору, а також при закінченні використання послуг Банку, передбачених договором. За наявної у Клієнта в момент закриття останнього рахунку Клієнта непогашеної заборгованості перед Банком по Договору, в тому числі овердрафту, а також заборгованості по сплаті комісії перед Банком, дія договору закінчується після повного погашення заборгованості. З довідки АТ КБ «ПриватБанк», яка була надана на запит суду вбачається, що клієнт [PERSON] згідно кредитного договору №б/н від 03.03.2010 року отримала картку № [NUMBER] (дата відкриття 03.03.2010 року), термін дії жовтень 2013 року та картку № [NUMBER] від 27.05.2011 року зі строком дії до останнього дня грудня 2014 року (а.с.81). З Розрахунку заборгованості по кредитному договору вбачається, що відповідач у справі [PERSON] частково в незначних сумах здійснювала погашення заборгованості за даним кредитним договором, при цьому, після закінчення строк дії останньої картки 08.10.2015 року здійснила платіж в сумі 200 грн. (а.с.6). Відповідно, вказане свідчить про те, що відповідач у справі визнала свої зобов`язання за даним кредитним договором, здійснивши відповідний платіж по даному кредитному договору 08.10.2015 року. Отже, доводи сторони відповідача про застосування наслідків пропуску строку позовної давності в даному випадку не можуть бути застосовані. Позивач АТ КБ «ПриватБанк» вказує, що він має право на свій розсуд вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом та зазначає, що заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача становить 114492,90 грн., яка складається з наступного: 2369,41 грн. - заборгованість за кредитом та 112123,49 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 03.03.2010 року по 30.03.2018 року. Відповідно до положень ст.ст. 526,527,530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог Цивільного кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів (ч.2 ст.1050 ЦК України). Нормами ст.599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведенням належним чином. У відповідності до вимог ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України та ч.2 ст.1054 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) - (ст.610 ЦК України). У відповідності до вимог ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання (ст.629 ЦК України). Разом з цим, як встановлено судом в межах розгляду даної цивільної справи, [PERSON] згідно кредитного договору №б/н від 03.03.2010 року отримала, зокрема, картку № [NUMBER] від 27.05.2011 року зі строком дії до останнього дня грудня 2014 року (а.с.81). Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, враховуючи вищевказані положення ЦК України та термін закінчення дії картки, вимоги банку про стягнення процентів після грудня 2014 року не ґрунтуються на вимогах законодавства. При цьому суд враховує позицію Великої палати Верховного Суду, висловлену у своїй постанові від 28.03.2018 року у справі №14-10цс18 та висновки, які викладені у постанові ВС від 06.02.2019 року у справі №175/4753/15-ц. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, в межах розгляду даної цивільної справи кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені, однак таких вимог по даній справі позивач АТ КБ «ПриватБанк» не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору, є необґрунтованими. Отже, з урахуванням вищевикладеного та наведеного розрахунку заборгованості станом на дату закінчення строку дії договору, підлягає стягненню з відповідача у справі 2369 грн.41 коп. - заборгованість за кредитом та 3784 грн.92 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, разом 6154 грн.33 коп. З досліджених матеріалів справи та розрахунку заборгованості по рахунку клієнта [PERSON] вбачається, що вона до певного періоду часу частково виконувала зобов`язання за кредитним договором і здійснювала погашення по кредитному договору, відповідно, це свідчить про те, що вона була повністю обізнана з умовами кредитування, тому суд не може погодитися з доводами сторони відповідача про те, що вона не була повністю обізнана з умовами кредитування по даному кредитному договору №б/н від 03.03.2010 року. Отже, враховуючи вищевикладене та наведені розрахунки, з відповідача у справі [PERSON] підлягає стягненню заборгованість по кредитному договору №б/н від 03.03.2010 року в сумі 6154 грн.33 коп., яка складається з наступного: 2369 грн.41 коп. - заборгованість за кредитом та 3784 грн.92 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Поряд з цим, згідно частини 3 цієї статті, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог щодо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. З платіжного доручення про сплату судового збору від 16.10.2018 року №PROM6BS7CE вбачається, що позивачем АТ «ПриватБанк» при зверненні до суду з даним цивільним позовом було сплачено судовий збір в сумі 1762 грн. (а.с.1). Враховуючи вищевикладене, положення ч.1 ст.131, ч.1 ст.141 ЦПК України та те, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню на 5,37 % (розрахунок: 6154,33 грн.х100:114492,90 грн.=5,37%), з урахуванням роз`яснень, викладених в п.35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (із змінами), судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача в сумі 94 грн.61 коп. (розрахунок: 1762 грн.х5,37%:100 =94 грн.61 коп.). На підставі викладеного та

Outcome: partial