Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, [PERSON] просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, площею 4,4100 гектарів, кадастровий номер земельної ділянки 1422482500:29:000:0285, розташованої на землях Іванопільської сільської ради, в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого 07.01.2015 року, посилаючись на таке: 07 січня 2015 року помер [PERSON]. Згідно з заповітом від 02.01.2015 року посвідченим сільським головою Іванопільської с/р, [PERSON] заповів йому частину свого майна, а саме: земельну ділянку площею 4,41 га, яка розташована на території Іванопільської с/р, та яка відповідно до державного акту на землю ДН №_086236 від 15.10.2002 року, за життя належала останньому. Після прийняття спадщини, виконавши вимоги ст. 1297 ЦК України, він звернувся до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте, у вчиненні нотаріальної дії йому було відмовлено у звязку із втратою оригіналу правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку та у звязку із тим, що за життя [PERSON] не зареєстрував своє право у державному реєстрі прав на нерухоме майно. Згідно до ч.5 ст. 1268, ст. 1216 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Тобто майно, яке зазначено в заповіті та яке належало на праві власності спадкодавцеві переходить йому, оскільки він прийняв спадщину у встановленому Законом порядку. Позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявились, надавши суду заяву про повне підтримання позовних вимог [PERSON] та про розгляд справи у їх відсутність (а.с.27,28). Представник відповідача Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про повне визнання позовних вимог [PERSON] та про розгляд справи у його відсутність (а.с. 25,44). Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч.1). Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст.81 Земельного кодексу України громадяни набувають право власності на земельні ділянки шляхом прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Судом встановлено, що [PERSON] за життя належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 4,41 га розташована на території Іванопільської сільської ради на підставі Державного акту 1У-ДН № 086236, виданого 15.10.2002 року Костянтинівською районною державною адміністрацією Донецької області. Право приватної власності [PERSON] було зареєстровано в Книзі записів Державних актів про право приватної власності на землю за № 1398 (копія в матеріалах справи). 02.01.2015 року головою Іванопільської сільської ради Донецької області посвідчено заповіт, яким [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: земельну ділянку розміром 4,41 гектарів, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, згідно з Державним актом 1У-ДН № 086236, виданим 15.10.2002 року Костянтинівською районною державною адміністрацією Донецької області, заповів [PERSON], [INFO] (а.с.9). 07.01.2015 року [PERSON] помер (копія свідоцтва про смерть а.с. 10). Відповідно до довідки Другої Костянтинівської державної нотаріальної контори від 15.12.2015 року № 962/01-09, інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину № 42446422 від 14.12.2015 року, Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 42446426 від 14.12.2015 року), в провадженні Другої Костянтинівської державної нотаріальної контори є спадкова справа за № 84/2015 щодо майна померлого 07 січня 2015 року [PERSON]. Спадкова справа відкрита за заявою про прийняття спадщини за заповітом № 168 від 08.06.2015 року від імені [PERSON]. Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на імя [PERSON] не видавалися. Заповіт посвідчений від імені [PERSON] 02.01.2015 р. за р. № 1 виконкомом Іванопільської сільської ради є чинним (а.с.36-38). У звязку із втратою оригіналу правовстановлюючого документу, а саме Державного акту 1У-ДН № 086236, виданого 15.10.2002 року Костянтинівською районною державною адміністрацією, а також у звязку із відсутністю державної реєстрації права приватної власності [PERSON] у державному реєстрі нерухомого майна, нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.11) Вирішуючи питання по суті заявлених позовних вимог, суд враховує таке: Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Факт видачі Костянтинівською райдержадміністрацією 15 жовтня 2002 року Державного акту про право приватної власності [PERSON] на спірну земельну ділянку серії 1У-ДН № 082636 підтверджений Управлінням Держземагенства в Костянтинівському районі Донецької області, яким надана суду засвідчена копія правовстановлюючого документу. Відповідно до абз.3 ч.2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових право на нерухоме майно та їх обтяжень» (зі змінами та доповненнями) речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.3 ст.3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однією з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення (п.1); на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації ( п.2). Згідно з копією Державного акту на спірну земельну ділянку серії 1У-ДН № 082636, виданого 15 жовтня 2002 року, Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1398. За наведених підстав суд вважає, що позов підлягає задоволенню з визнанням за позивачем в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого 07 січня 2015 року, права приватної власності на земельну ділянку кадастровий номер 1422482500:29:000:0285 площею 4,41 гектарів, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Іванопільської сільської ради. Тож позов слід задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved