Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. 20 грудня 2020 року за вх.№ 9309 [PERSON] ( в подальшому позивач) звернулася до Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області про визнання права на спадкове майно, В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що після смерті її матері, [PERSON] , в порядку заповідального розпорядження, відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входить і земельна ділянка № [NUMBER] розміром 0,7782 га, яка знаходиться на території Яблунівської сільської ради Баришівського району. У визначений Законом строк позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримала витяг із спадкового реєстру. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку № [NUMBER] , яка належала її покійній матері було відмовлено з посиланням на відсутність оригіналу сертифікату про право на земельну частку ( пай). Просила суд визнати за нею, [PERSON] , право на земельну ділянку № [NUMBER] розміром 0,7782 га, яка знаходиться на території Яблунівської сільської ради Баришівського району, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ( під багаторічними насадженнями/ садами), які належали її покійній матері. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача звернулася до суду з клопотанням про витребування в Баришівській районній державній конторі копію спадкової справи № 71/2005 заведеної до майна [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] на розгляд справи не з`явилися, звернувшись до суду з клопотанням про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги викладені в заяві до суду підтримують в повному обсязі. Представник Відповідача - Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області на розгляд справи не з`явився, звернувшись до суду з клопотанням про розгляд справи у відсутність їхнього представника. Щодо позовних вимог не заперечують. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 15.01.2020 року ухвалою судді Баришівського районного суду Київської області було відкрито провадження у справі, призначено справу за правилами загального позовного провадження. 3.2. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 3.3. В даних конкретних правовідносинах Суд знаходить достатні підстави для ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні відповідно до вимог статті 200 ЦПК. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Згідно із копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.10 ) [PERSON] померла [INFO] у віці 66 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть виконкому Яблунівської ради Баришівського району Київської області зроблено запис за № 24. За життя, а саме 16 квітня 2003 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого, все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своїй дочці - [PERSON] ( а.с.48) Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 09 листопада 2016 року, зареєстрованим у реєстрі за № 2-2004 (а.с. 49) підтверджується, що [PERSON] успадкувала після [PERSON] , право власності на земельну ділянку площею 2,3800 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , діл. [NUMBER], кадастровий номер 3220288700:25:058:0412 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданий Баришівською районною державною адміністрацією 08 квітня 2003 року і зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів за № 000134. Таким чином, [PERSON] отримала у власність земельну ділянку площею 2,3800 га, кадастровий номер 3220288700:25:058:0412, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області. Згідно повідомлення Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області від 10.02.2020 року № 15 (а.с.34) [PERSON] відповідно до сертифікату № 351713 серії РН від 24.01.2001 року було виділено земельну ділянку в розмірі 3.33 га умовних кадастрових гектари. При житті, остання отримала земельну ділянку № [NUMBER] площею 2,380 га, а решта площі їй не надавалася, оскільки [PERSON] померла [INFO] , а розпаювання багаторічних насаджень проводилося згідно рішення сесії п`ятого скликання від 28.08.2008 року № 180-20-05. Згідно довідки виконавчого комітету Яблунівської сільської ради Баришівського району № 207 від 11.06.2018 року земельна ділянка № [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва під багаторічними насадженнями ( садами) у розмірі 0,7782 га числиться за [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку ( пай) РН № 351713 від 12.03.2001 року ( а.с.15) Інформацією Баришівської районної державної нотаріальної контори та Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (а.с.42) підтверджується, що спадкова справа до майна померлої [PERSON] була відкрита за заявою позивача. Позивачу було відмовлено в оформлені права на земельну ділянку № [NUMBER] розміром 0,788 га після смерті [PERSON] в зв`язку з тим, що оригінал сертифікату був вилучений у останньої при оформленні Державного акту на право власності на землю ( а.с.17). V. Оцінка Суду. Згідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частина перша статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Відповідно до положень статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належати спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов`язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Згідно зі статтею 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до вимог статті 25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (стаття 125 ЗК України в редакції від 31 березня 2006 року). Законом України від 05 червня 2003 року № 899-IV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначені організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками. Відповідно до вимог статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину (стаття 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»). Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю (пункт 17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України). Підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) (стаття 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»). Сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) (стаття 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»). За вимогами пункту 9 розділу Х « Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 07 липня 2011року № 3613-VI «Про Державний земельний кадастр» до 01 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. VI. Висновки суду за результатами розгляду справи За результатами судового розгляду встановлено, що [PERSON] отримала сертифікат на право на земельну частку ( пай) розміром 3.33 га в умовних кадастрових гектарах. Із них, на 2, 3800 га [PERSON] отримала право власності на земельну ділянку площею 2,3800 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , діл. [NUMBER], кадастровий номер 3220288700:25:058:0412 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданий Баришівською районною державною адміністрацією 08 квітня 2003 року і зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів за № 000134. На земельну ділянку № [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва під багаторічними насадженнями ( садами) у розмірі 0,7782 га яка по даний час рахується за [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку ( пай) РН № 351713 від 12.03.2001 року, правовстановлюючі документи не виготовлялися. За таких обставин, відповідно до чинного законодавства, вимоги позивача щодо визнання за ними права власності на земельну ділянку є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved