Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 05.08.2020 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, у якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 05.08.2020 року і до повноліття дитини. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.07.2005 року між сторонами укладено шлюб, від якого мають дитину, доньку [PERSON] , [INFO] . Донька проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою про місце проживання дитини. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень позивач одна забезпечити не в змозі, тому батько, який є здоровим і працездатним, зможе сплачувати аліменти на утримання дитини на рівні ј частини з усіх видів заробітку, оскільки працює у військовій частині [NUMBER] , має військове звання старший лейтенант і отримує постійний дохід. Таким чином, при сплаті відповідачем аліментів у зазначеному вище розмірі забезпечується рівність батьків при несенні обов`язку утримання дитини. За вказаних обставин позивач звернулася до суду з вказаним позовом. ІІ. Виклад позиції відповідача. 28.10.2020 року [PERSON] , діючи в інтересах відповідача на підставі ордеру через канцелярію суду подала відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне. Спільне проживання однією сім`єю стало неможливим з причин відсутністю взаєморозуміння, і було фактично припинено в березні 2020 року. 05 травня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Так, рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 14.09.2020 року по цивільній справі №766/7210/20 шлюб між сторонами було розірвано. З квітня 2020 року Відповідач добровільно перераховує позивачці на картковий рахунок аліменти на утримання їхньої спільної дитини, в розмірі 4 020,10 грн. щомісячно. Відповідач добровільно виявив бажання подати заяву за своїм місцем роботи для відрахування з нього аліментів, в розмірі 1/4 від суми його заробітної плати, проте до цієї заяви необхідно надати банківські реквізити платіжної картки на яку безпосередньо військова частина буде переводити відрахування від заробітної плати відповідача аліментів на утримання спільної із позивачем доньки. Відповідач спочатку усно просив позивачку, а потім письмово звернувся до неї із заявою в якій просив надати йому банківські реквізити на які військова частина буде відраховувати суму аліментів утриману в розмірі 1/4 від заробітної плати відповідача. Вказану заяву було направлено 19.08.2020 року поштою, лист №7350101720752, який відповідно до трек «Укрпошта» було вручено особисто 21.08.2020 року. Проте, Позивачка на заяву не відповіла та не надала банківських реквізитів для перерахування аліментів. А відтак, вказаний позов є передчасним, оскільки, відповідач добровільно сплачує аліменти на утримання дитини, то права позивачки жодним чином не порушені, а тому немає підстав для задоволення позову. Таким чином, доводи позивачки, викладені нею в позовній заяві щодо особистого утримання доньки та відсутність забезпечення дитини з боку батька не знайшли свого підтвердження. На підставі вище зазначеного, даний позов поданий до суду передчасно та без достатніх обґрунтувань, за обставин, які не знайшли свого підтвердження, а тому в його задоволенні необхідно відмовити. ІІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06.10.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 19.10.2020 року. У зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено на 25.11.2020 року. 28.10.2020 року [PERSON] , діючи в інтересах відповідача на підставі ордеру через канцелярію суду подала відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні позову. У судове засідання позивач не з`явилася, 28.10.2020 року через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, додатково вказала, що розмір допомоги, який надається відповідачем занижений і самостійно визначений відповідачем у твердій грошовій сумі, що не відповідає закону, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідач не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем його проживання, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якщо клопотання про розгляд справи заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, враховуючи згоду позивача на розгляд справи у її відсутності, наявності в матеріалах справи відзиву на позовну заяву, суд постановив розглянути справу за відсутності учасників справи, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. З`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Судом встановлено, що 23 липня 2005 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] зареєстровано шлюб, про що 23.07.2005 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського обласного управління юстиції зроблено відповідний актовий запис №500 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». [INFO] у сторін народилася дитина, донька [PERSON] , про що міським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського обласного управління юстиції 15.12.2005 року зроблено відповідний актовий запис за №972 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 14.09.2020 року розірвано шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 23.07.2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського обласного управління юстиції, актовий запис №500. Факт проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , із матір`ю за її зареєстрованим місцем проживання підтверджується довідкою №134, виданою 20.07.2020 року секретарем Садівської сільської ради Білозерського району Херсонської області, позицією викладеною позивачем у позовній заяві та не спростованою відповідачем у відзиві на позовну заяву належними та допустимими доказами. Відповідно до долучених представником відповідача до відзиву роздруківок про переказ грошових коштів на користь [PERSON] з приміткою «аліменти»: 09.04.2020 р . на суму 4 020,10 грн.; 08.05.2020 р., на суму 4 020,10 грн.; 09.06.2020 р. на суму 4 020,10 грн.; 09.07.2020 р. на суму 4 020,10 грн.; 07.08.2020 р. на суму 4 020,10 грн.; 09.09.2020 р. на суму 4 020,10 грн.; 13.10.2020 р. переказ на суму 4 020,10 грн. Факт наявності у відповідача постійного місця працевлаштування не оспорюється стороною відповідача і підтверджується відомостями зазначеними представником відповідача у відзиві на позовну заяву та додатках до відзиву, а тому додатковому доведенню і встановленню не потребує. [PERSON] 19.08.2020 року надіслав на адресу [PERSON] заяву, у якій просив надати банківські реквізити, на які в/ч буде відраховувати суму аліментів утриману в розмірі ј від заробітної плати. Вказану заяву позивачем отримано 21.08.2020 року. V. Оцінка Суду. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 і 11 Конвенції» та є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст.182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в п.17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною 2 ст.180 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Згідно зі ст. 183 Сімейного Кодексу України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. За змістом зазначених норм права аліменти на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому, слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення аліментів, а також їх розмір. Отже, спір щодо аліментів може містить незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Звернення позивача до суду з означеним позовом та підтримання нею позовних вимог, що засвідчено заявою від 28.10.2020 року підтверджує наявність спору між батьками щодо періодичності та розміру надання матеріальної допомоги батьком на утримання спільної доньки та засвідчує відсутності між ними стійкої домовленості щодо такого утримання. Відповідно до статті 187 Сімейного Кодексу України один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. Така заява може бути ним відкликана. Правила статті 187 СК України стосуються як стягнення аліментів на дитину в частковому відношенні до заробітної плати так і стягнення аліментів, розмір яких установлюється у твердій грошовій сумі Це один із способів добровільного виконання обов`язків матері, батька щодо утримання дитини. Доказів про подання заяви за місцем роботи та про відрахування із заробітної плати відповідача за його заявою аліментів у розмірі ј за місцем його працевлаштування на користь позивача на час розгляду справи суду не надано. Із відзиву вбачається про наміри відповідача здійснити такі дії, разом з тим, враховуючи, що факт перерахування адміністрацією роботодавця відповідача аліментів на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки належними та допустимими доказами не доведено, суд не вбачає підстав відсутності у позивача права на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів та відхиляє припущення відповідача про передчасність позову. Заперечуючи проти заявленого позову відповідачем надано суду квитанції, з яких вбачається, що він у добровільному порядку у період з 09.04.2020 р . по 13.10.2020 р. у розмірі 4020,10 грн. на рахунок позивача перераховував грошові кошти на утримання дитини. Разом з тим, незважаючи на те, що відповідач добровільно виконує свої батьківські обов`язки, позивач вважає, що грошові кошти перераховуються в неналежному розмірі, а тому не погоджується із таким способом матеріальної допомоги на утримання дитини. У зв`язку із чим не позбавлена права на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів у розмірі та у спосіб, який позивач вважає належним. При цьому, згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини, дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Положенням ст.191 СК України визначено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене та встановлені обставини у справі, діючи виключно на захист інтересів неповнолітньої [PERSON] задля забезпечення її права на належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, суд критично ставиться до позиції відповідача, щодо необґрунтованості та передчасності позову. Та роз`яснює, що відповідач не обмежений у способах участі у вихованні та утриманні дитини у добровільному порядку не залежно від того чи відбулося звернення позивача до суду з позовом чи ні.. Встановивши фактичні обставини справи, наявність у бувшого подружжя неповнолітньої доньки та її проживання та перебування на утриманні матері, що не заперечувалося відповідачем в ході розгляду справи, матеріальної допомоги відповідача на утримання дитини та відсутність між сторонами домовленості щодо способу та розміру допомоги на утримання доньки, підтвердження відповідачем наявності у нього офіційного доходу, враховуючи відсутність даних та належних та допустимих доказів про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, батьків, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитину, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині наявного існування обов`язку у відповідача матеріально утримувати свою дитину. Крім того, беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов`язку по утриманню дитини, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню за позовними вимогами у повному обсязі, шляхом стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утриманні неповнолітньої доньки у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) батька, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 05.08.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Докази, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти саме у такому розмірі, матеріали справи не містять. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. VІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VIІ. Розподіл судових витрат між сторонами. За статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. У відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Приймаючи до уваги звільнення позивача від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів до суду, ураховуючи задоволення позову, з відповідача в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір визначений за ставками встановленими ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів у розмірі 840, 80 грн.

Outcome: approved