Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

Звертаючись до суду позивач заявляє позовні вимоги до відповідача, а саме: - здійснити поділ квартири [ADDRESS] , що належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , наступним чином: Визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] виданий Ленінським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 11.12.2001 р., на праві особистої приватної власності 1/2 частку квартири [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] виданий Ленінським РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області 29.04.2016 р., на праві особистої приватної власності 1/2 частку квартири [ADDRESS] . В мотивування позовних вимог позивач вказав: 30 листопада 2001 р. між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 12.02.2002 р. Під час шлюбу сторони набули у власність квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 26.06.2002 р. серії АЕК № 991919, зареєстрований в реєстрі за №909 та зареєстрований в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації за № В-5095н від 08.08.2002 р. (далі - Договір). Зазначена квартира була придбана Позивачем та Відповідачем за спільні грошові кошти та в силу закону належала кожному із подружжя на праві спільної сумісної власності, проте стороною договору виступав Відповідач. Згодом Відповідач почав заперечувати зазначений факт та повідомляти, що квартира є його особистою приватною власністю та він може самостійно розпоряджатися нею на власний розсуд. Не погодившись із зазначеним твердженням Відповідача, 20.04.2020 р. Позивач звернулась до Відповідача із вимогою про укладення нотаріально засвідченого договору про поділ спільного майна (далі - Вимога), в якій пропонувала визнати за нею та Відповідачем по 1/2 частки на квартиру [ADDRESS] , та надати відповідь протягом 5 (п`яти) днів будь-яким чином. Проте, Відповідачем не надано зустрічної пропозиції, а також не надано будь-якої відповіді, що свідчить про її фактичне ігнорування. Таким чином, Позивач заявляє позовні вимоги до Відповідача. Відповідач у наданому відзиві вказав: 30.11.2001 між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 12.02.2002. Під час шлюбу було придбано у власність квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 26.06.2002 серії АЕК № 991919, зареєстрованим в Реєстрі за №909 та зареєстрований в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації за № В-5095н від 08.08.2002. Позивач стверджує, що зазначена квартира була придбана за спільні грошові кошти та в силу закону належала кожному із подружжя на праві спільної сумісної власності, хоч стороною договору і виступав Відповідач. З таким твердженням Позивача не погоджуюся, адже спірна квартира була куплена переважно за мої кошти, пошуком квартири та оформленням її купівлі-продажу також займався я, що потребувало значних витрат часу та сил. Крім того, поділ вказаної квартири може поставити мене у вкрай невигідне матеріальне становище Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно, з п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка серед іншого, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Таким чином, зважаючи на те, що спірна квартира була куплена стараннями відповідача та переважно за його кошти, вважаю, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Судом на підставі наданих доказів, встановлені наступні факти та обставини: 30 листопада 2001 р. між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 12.02.2002 р. Під час передування у шлюбі сторонами було придбана у власність квартира [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 26.06.2002 р. серії АЕК № 991919, зареєстрований в реєстрі за №909 та зареєстрований в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації за № В-5095н від 08.08.2002 р. На твердження позивачки, зазначена квартира була придбана Позивачем та Відповідачем за спільні грошові кошти та в силу закону належала кожному із подружжя на праві спільної сумісної власності, проте стороною договору виступав Відповідач. Означений факт не спростовано відповідачем, а тому вважається доведеним. На заперечення відповідача, щодо спільного майна у виді квартири 20.04.2020 р. Позивач звернулась до Відповідача із вимогою про укладення нотаріально засвідченого договору про поділ спільного майна, в якій пропонувала визнати за нею та Відповідачем по 1/2 частки на квартиру [ADDRESS] , та надати відповідь протягом 5 (п`яти) днів будь-яким чином. На що, Відповідачем вимога залишена без пропозиції. Дослідивши та оцінивши в сукупності докази матеріалів справи, судом встановлено наступні факти та обставини: Вимогами статті 12 ч.3 ЦПК України визначено: Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вимоги статті 13 ЦПК України: Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За вимогами ст..3 СК України визначено: Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Вимогами статей 61, 63, 69, 70, 71 СК України: Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якш інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Отже, з аналізу встановлених обставини, відповідно до вимог закону, вказана квартира є спільною сумісною власністю та вимоги підлягают задоволенню.

Outcome: approved