Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-07 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, який в подальшому 29 січня 2020 року уточнила, позивач [PERSON] просить усунути перешкоди у праві користування квартирою [ADDRESS] з боку співвласників [PERSON] та [PERSON] , а також визначити наступний порядок користування вказаною квартирою: виділити у користування [PERSON] кімнату площею 10,6 м?, у користування [PERSON] пів кімнати площею 10,0 м?, у користування [PERSON] пів кімнати площею 10,0 м?. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є співвласником квартири [ADDRESS] . Її брат [PERSON] зареєстрований у вказаній квартирі, але з 1999 року фактично не проживає. Реєстрація відповідача створює їй перешкоди вільно володіти та користуватися ним. Також посилається на рішення Апеляційного суду Донецької області від 26 січня 2012 року про відмову у припиненні права власності на 1/3 частину спадкового майна. З братом вони не можуть вирішити спір щодо вищевказаної частини квартири у позасудовому порядку через неприязні відносини і минулі судові справи є цьому підтвердженням. Платіжні квитанції за комунальні послуги вона отримує кожного місяця і не має можливості оплачувати за нього ті обов`язкові платежі, які він має оплачувати самостійно. У приватизації даної квартири брали участь три особи її мати [PERSON] , її брат [PERSON] , а також її племінник [PERSON] . Тому вважає, що має право вимагати усунення перешкод щодо користування своїм майном. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилася. Надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , яких було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, причини своєї неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву не надали, тому суд на підставі п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковомузадоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23 червня 1998 року, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 23). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14 вересня 2010 року, спадкоємцем зазначеного у заповіті майна [PERSON] , 1927 року народження, яка померла [INFO] , є [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з 1/3 частини квартири [ADDRESS] (а.с. 5). Згідно з копією технічного паспорту на квартиру, що знаходиться у власності [PERSON] , квартира [ADDRESS] ) розташована на 1 поверсі одноповерхового будинку та складається з двох кімнат житловою площею 30,6 м?, у тому числі: 1-а кімната 20,0 м?, 2-а кімната 10,6 м?, кухня 7,7 м?, ванна кімната 5,0 м?, коридор 6,10 м?. Загальна площа квартири 49,4 м? (а.с. 6). Як видно з копії паспорту позивача серії [NUMBER] від 29 січня 2002 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 3-4). Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 26 січня 2012 року відмовлено [PERSON] , [PERSON] у задоволенні позовних вимог до [PERSON] про припинення права власності на 1/3 частину спадкового майна у сумісному майні за вимогою інших співвласників та стягнення грошової компенсації (а.с. 24). Згідно з довідкою про склад сім`ї РЕД КП «Бахмутська житлова управляюча компанія» № 2106 від 16 вересня 2019 року, у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] та її брат [PERSON] (а.с. 7). Заборгованість з квартирної плати станом на 01 вересня 2019 року складає 1941 грн. 45 коп. (а.с. 9)., заборгованість за постачання природного газу 26225 грн. 62 коп. (а.с. 10), заборгованість зі сплати послуг ТОВ «Умвельт Бахмут» - 601 грн. 64 коп. (а.с. 11). Відповідно до довідки Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 7738 від 03 вересня 2019 року, [PERSON] отримує пенсію за віком та за період з березня 2019 року по серпень 2019 року загальний розмір її пенсії складає 11376 грн. 08 коп. (а.с. 13). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, \~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Згідно з ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Способом захисту цивільних прав та інтересів, крім іншого, може бути припинення дії, яка порушує право (ч. 2 ст. 16 ЦК України). Відповідно до. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Частиною 1 ст. 355 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частиною 1 ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Згідно із ч. 1 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (ст. 358 ЦК України). Відповідно до пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду від 25 грудня 1995 (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 1998) № 15 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною часткою власності, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або ті, які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов. Це свідчить про те, що\~первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже,\~кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 639/2184/16-ц (провадження № 61-15936св18) від 12 грудня 2019 року. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково, усунути перешкоди у праві користування квартирою [ADDRESS] з боку співвласників [PERSON] та [PERSON] , а також визначити наступний порядок користування вказаною квартирою: виділити у користування [PERSON] кімнату площею 10,6 м?, у користування [PERSON] та [PERSON] кімнату площею 20,0 м?, оскільки спірна квартира складається з двох житлових кімнат. Кухню, ванну кімнату з туалетом, коридор залишити у загальному користуванні. Оскільки ухвалою суду від 22 жовтня 2019 року позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у даній справі, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір по 384 грн. 20 коп. з кожного, а всього 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial