Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

Звернувшись до суду з даним позовом, ПАТ АБ «Укргазбанк» просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 077/09/2013/0314 від 03.09.2013 року у сумі 113236,48 грн., зазначивши, що відповідно до укладеного кредитного договору банк надав відповідачу [PERSON] грошові кошти у сумі 105210,00 грн., а відповідач зобов'язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені кредитним договором. Процентна ставка за користування кредитом 15,5 % річних. За користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється в розмірі 20,5 % річних. Строк повернення кредитних коштів до 02 вересня 2020 року. В якості забезпечення зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки № 81-314-1 від 03.09.2013 року, за умовами пункту 1.1. якого вона зобов'язалася в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед банком за виконання у повному обсязі позичальником зобов'язань за кредитним договором. Відповідач [PERSON] не виконав належним чином зобов'язання за кредитним договором та не повернув кредитні кошти у визначений кредитним договором строк. Зокрема, відповідач [PERSON], починаючи з червня 2014 року не сплачує проценти за користування кредитними коштами, та не повертає кредитні кошти згідно графіку, передбаченого кредитним договором. Станом на 30 травня 2018 року відповідачем [PERSON] не сплачено: нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01.06.2014 року по 30.04.2015 року - 14214,76 грн.; заборгованість за кредитом - 99021,72 грн. Загальна заборгованість за кредитним договором станом на 30 травня 2018 року складає 113236,48 грн. Ухвалою суду від 20.07.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 09.08.2018 року на 09-10 годину, яке, в свою чергу, відкладено на 23.08.2018 року на 13-00 годину у зв'язку із перебуванням судді на лікарняному. Представник позивача [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. 13.08.2018 року за № 25707 від нього надійшла заява, в якій він просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з'явилися за невідомою суду причиною, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином: відповідно до пункту 19 ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, статті 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та статті 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції»: шляхом розміщення оголошення про їх виклик до суду на офіційному веб-сайті Артемівського міськрайонного суду Донецької області: http://arm.dn.court.gov.ua від 13.08.2018 року. Про причини неявки суд не повідомили і на підставі частини 3 ст. 131 ЦПК України суд вважає, що вони не з'явилися у судове засідання без поважних причин. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Згідно ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), їх неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що пред'явлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.09.2013 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 077/09/2013/0314, відповідно до якого банк надав відповідачу [PERSON] грошові кошти у сумі 105210,00 грн. (п.1.1. кредитного договору), а відповідач зобов'язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені кредитним договором. Процентна ставка за користування кредитом 15,5 % річних (п.1.4.1 кредитного договору). За користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється в розмірі 20,5 % річних (п.1.4.2 кредитного договору). Згідно п. 1.3.1 кредитного договору, строк повернення кредитних коштів до 02 вересня 2020 року. В якості забезпечення зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки № 81-314-1 від 03.09.2013 року, за умовами пункту 1.1. якого вона зобов'язалася в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед банком за виконання у повному обсязі позичальником зобов'язань за кредитним договором. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач [PERSON] не виконав належним чином зобов'язання за кредитним договором та не повернув кредитні кошти у визначений кредитним договором строк. Зокрема, відповідач [PERSON], починаючи з червня 2014 року не сплачує проценти за користування кредитними коштами, та не повертає кредитні кошти згідно графіку, передбаченого кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 30 травня 2018 року відповідачем [PERSON] не сплачено: нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01.06.2014 року по 30.04.2015 року - 14214,76 грн.; заборгованість за кредитом - 99021,72 грн. Загальна заборгованість за кредитним договором станом на 30 травня 2018 року складає 113236,48 грн. Згідно ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом статей 610, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як видно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Також, відповідно до ч. 4 ст. 631 ЦК України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Частиною 4 статті 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Згідно правової позиції, наведеної у постанові Верховного суду України від 24 лютого 2016 року по справі № 6-2239цс15 вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, встановленого сторонами в договорі). Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була пред'явлена претензія і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право. Зважаючи, що пунктом 5.2. договору поруки передбачено трирічний строк дії поруки, на дату пред'явлення данного позову порука є чиною та позивач вправі вимагати від поручителя виконання забезпечених порукою зобов'язань. Частиною 7 статті 30 ЦПК України визначено, що у випадку об'єднання позовних вимог щодо укладання, зміни, розірвання і виконання правочину з вимогами щодо іншого правочину, укладеного для забезпечення основного зобов'язання, спір розглядається судом за місцезнаходженням відповідача, який є стороною основного зобов'язання. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» необхідно стягнути в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 077/09/2013/0314 від 03.09.2013 року у сумі 113236,48 грн. Крім того, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1762 грн. при зверненні до суду з позовною заявою (а.с. 1). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як зазначено в абзаці 2 статті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2, при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судові витрати, понесені позивачем, відшкодовуються ними пропорційно розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Окрім цього, відповідно до вимог абзацу 6 пункту 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. За таких обставин, слід стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір по 881 грн. 00 коп. з кожного, який був сплачений останнім при подачі позову, тобто пропорційно розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів, а всього 1762 грн. 00 коп. в рівних частках.

Outcome: approved