Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Звертаючись до суду, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 29 жовтня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 2006478257 (надалі - кредитний договір) за умовами якого [PERSON] отримала кредит в сумі 41550,00 гривень. Згідно з п. 1.4.5. кредитного договору: «Платежі по Кредиту нараховуються щомісячно, виходячи зі строку Кредиту, в розмірі вказаному в графіку платежів». Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач не здійснив чергове погашення кредиту за кредитними договорами, чим порушив взяті на себе грошові зобов'язання. Відповідно до п. 1.5.6. кредитних договорів: «У випадку невиконання Позичальником умов договору, Банк має право звернутись до відповідного суду для стягнення заборгованості за договором в примусовому порядку. У зв'язку з не виконанням зобов'язань за Кредитним договором № 2006478257 від 29.10.2013 року, станом на 24.11.2016 року за Відповідачем існує заборгованість перед Банком, яка складає 43371,31 гривень. з яких: -39789,15 гривень - залишок заборгованості за тілом кредиту; -0,00 гривень - залишок заборгованості за відсотками; -3582,16 гривень сума комісії. Згідно з умовами договору факторингу № 22/12/14/1-1 від 22 грудня 2014 року Публічнеакціонерне товариство «ОТП Банк» у відповідності ст. ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084Цивільного кодексу України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (надалі - Позивач) прийнялоправо вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № 2006478257 від 29.10.2013 року,укладеним між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] Таким чином, до Позивача перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТПБанк» щодо права вимоги до Відповідача. А отже, у відповідності ст. 37 Цивільного процесуального кодексу України, товариство зобмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» є правонаступником Публічногоакціонерного товариства «ОТП Банк». На підставі викладеного позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору на загальну суму 43371,31 грн. та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, на позові наполягав у повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився. Заяву про слухання справи за його відсутністю не надав. Про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином - у відповідності до вимог ст.74 ч.5, ч.8 ст.76 ЦПК України, судовим викликом за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно до ст.224 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував. Враховуючи вищенаведене і прийняття судом ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, наданих сторонами. В судовому засіданні досліджені всі докази, надані сторонами. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі доказів, наданих сторонами і досліджених під час судового засідання. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана, довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними. Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що 29 жовтня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 2006478257 за умовами якого [PERSON] отримала кредит в сумі 41550,00 гривень (ар.с.5-9). Згідно п. 1.4.5. кредитного договору: «Платежі по Кредиту нараховуються щомісячно, виходячи зі строку Кредиту, в розмірі вказаному в графіку платежів». Відповідач не здійснив чергове погашення кредиту за кредитними договорами, чим порушив взяті на себе грошові зобов'язання. Відповідно до п. 1.5.6. кредитних договорів: «У випадку невиконання Позичальником умов договору, Банк має право звернутись до відповідного суду для стягнення заборгованості за договором в примусовому порядку. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором (ар.с.4). Згідно розрахунку (ар.с.4), станом на 24.11.2016 року відповідач має заборгованість - 43371,31 грн., яка складається з наступного: -39789,15 гривень - залишок заборгованості за тілом кредиту; -0,00 гривень - залишок заборгованості за відсотками; -3582,16 гривень сума комісії. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Між банком та відповідачем склались правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України. Зокрема, відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з умовами договору факторингу № 22/12/14/1-1 від 22 грудня 2014 року Публічнеакціонерне товариство «ОТП Банк» у відповідності ст. ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084Цивільного кодексу України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (надалі - Позивач) прийнялоправо вимоги за Поговором про надання споживчого кредиту № 2006478257 від 29.10.2013 року,укладеним між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] (ар.с.13-16) Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно з ст. 514 вказаного кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу них прав. Відповідач ухиляється від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Заперечень проти позову відповідачем не надано, тому доводи позивача щодо невиконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором, а також розміру прострочених платежів нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними. За таких обставин позов заявлено обґрунтовано та у відповідності до вимог чинного законодавства, тому він підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved