Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

З позовної заяви [PERSON] вбачається, що рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 25.06.2014 року по справі №551/990/13-ц його позов було задоволено частково, визнано незаконним та скасовано рішення 39 сесії 5 скликання Шишацької селищної ради Шишацького району Полтавської області від 15.09.2009 року з внесеними змінами рішенням чергової 42 сесії 5 скликання від 23.11.2009 року про передачу безоплатно у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0716 га за адресою [ADDRESS] ; визнано незаконною приватизацію земельної ділянки площею 0,0716 га за вищевказаною адресою та визнано недійсним Державний акт серія [NUMBER] , який посвідчує право власності [PERSON] на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,0716 га, що розташована за адресою [ADDRESS] ; зобов`язано [PERSON] усунути перешкоди у користуванні [PERSON] проїздом легковим автомобілем з гаражу, позначеного літерою «Г», який знаходиться на території домоволодіння останнього, що по [ADDRESS] шляхом демонтажу встановленого на території проїзду паркану. Дане судове рішення залишено без змін судами апеляційної та касаційної інстанції. Позивач [PERSON] вказує, що відповідач у справі [PERSON] знову встановив вздовж свого будинку паркан, чим зменшив площу проїзду та захопив земельну ділянку із земель загального користування, яким є проїзд з [ADDRESS] , де розташований гараж позивача, до [ADDRESS]. Також вказує, що ще однією перешкодою для нормального доступу (проїзду на автомобілі до гаража), що знаходиться на території домоволодіння [PERSON] , як зазначає позивач у позовній заяві, є фундамент (відмостка), роботи по якій також були проведені. Роботи були проведені в зоні проїзду, що також створює перешкоди при заїзді автомобіля до гаражу. Позивач вказує, що всі облатування відповідач у справі проводив не зважаючи на те, що вони в подальшому будуть становити перешкоди в проїзді до гаражу автомобілем позивача та без погодження з ним, [PERSON] Позивач також вказує у позові, що в`їзд до гаражу розташований на належному йому домоволодінні, яким його сім`я і він сам користуються багато років, а [PERSON] , як на те посилається позивач, не будучи добросовісним сусідом, з 2013 року чинить перешкоди у його користуванні. Як вказує [PERSON] , після виявлення всіх вищевказаних перешкод, він звернувся до Шишацької селищної ради з заявою щодо створення комісії для узгодження меж земельної ділянки в [ADDRESS] з суміжними землевласниками та для фіксування порушення таких меж, а також створення перешкод в проїзді до гаражу, однак в цьому йому було відмовлено, посилаючись на розроблену для [PERSON] та затверджену сесією Шишацької селищної ради Полтавської області технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), зазначивши, що земельна ділянка, яка належить [PERSON] за адресою [ADDRESS] не є суміжною земельною ділянкою позивача. Позивач вказує, що на даний час він не може користуватися гаражем, заїжджаючи безперешкодно автомобілем, наслідком чого є невідповідність проїзду після проведення [PERSON] певних робіт та облаштувань вимогам ряду будівельних норм і стандартів, тому, як вказує позивач, є необхідність приведення розміру проїзду в попередній стан відповідно до ДБН, проїзд, згідно кадастрової зйомки, місцями має розмір менше двох метрів. При цьому, для відновлення розміру цього проїзду та приведення його у відповідність до відповідних норм, як зазначає позивач, необхідним є скасування відповідного рішення Шишацької селищної ради Полтавської області від 23.05.2017 року та державної реєстрації права власності щодо відповідної земельної ділянки. Посилаючись на вищевикладені обставини та доводи, положення Конституції України, ряд статей ЦК та ЗК України, позивач [PERSON] звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області з позовною заявою, в якій просив визнати незаконним та скасувати рішення 23 сесії 1 скликання Шишацької селищної ради Шишацького району Полтавської області від 23.05.2017 року про передачу безоплатно у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,07 га, кадастровий номер [NUMBER] за адресою [ADDRESS] ; скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] від 01.06.2017 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1264606953257 на земельну ділянку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] площею 0,07 га, кадастровий номер [NUMBER] та зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди йому, [PERSON] , в користуванні проїздом автомобілем до гаражу, позначеного літерою «Г», який знаходиться на території домоволодіння [PERSON] , що по [ADDRESS] , зобов`язавши його за власний рахунок привести проїзд в його попередній стан шляхом демонтажу паркану і відмостки житлового будинку по [ADDRESS] , та забезпечення ширини проїзду 3,0 м; також просив стягнути з відповідачів судові витрати у справі (т.1 а.с.а.с.4-6). Ухвалою судді Шишацького районного суду Колоса Ю.А. від 22.12.2017 року було відкрито цивільне провадження за вищевказаним позовом [PERSON] (т.1 а.с.27). 04.06.2018 року дана справа прийнята у провадження судді цього суду Вергун Н.В. (т.1 а.с.231). В подальшому, після задоволення самовідводу цієї судді 02.07.2018 року (т.1 а.с.236), дана справа була прийнята до провадження суддю цього суду Рябченком В.В. (т.1 а.с.242), однак після задоволення самовідводу цього судді та заяви позивача про відвід даному судді (т.2 а.с.65), вказана цивільна справа була направлена на розгляд до Великобагачанського районного суду Полтавської області (т.2 а.с.а.с.68-72). Згідно протоколу автоматизованого розподілу даної справи від 26.07.2018 року, дана справа передана у провадженні судді Великобагачанського районного суду Ячала Ю.І., який 27.07.2018 року прийняв дану справу до свого провадження для розгляду за правилами загального позовного провадження (т.2 а.с.а.с.74,76). Після закінчення п`ятирічних повноважень головуючого судді Ячала Ю.І., дана цивільна справа в порядку ст.33 ЦПК України передана згідно протоколуавтоматизованого розподілу справи на розгляд судді Великобагачанського районного суду Полтавської області Хоролець В.В., оскільки будь-яких інших суддів, які б мали право здійснювати судочинство у Великобагачанському районному суді Полтавської області не має (т.2 а.с.а.с.206-207,211). Ухвалою суду від 21.11.2018 року було прийнято вищевказану цивільну справу до провадження судді Хоролець В.В., ухвалено розгляд даної цивільної справи проводити за правилами загального позовного провадження (т.2 а.с.212). До проведення підготовчого засідання у справі відповідачем [PERSON] у справі подані письмові заперечення на позов [PERSON] (т.1 а.с.а.с.37-44), клопотання про виклик свідків (т.1 а.с.а.с.81,117-118) (яке в подальшому було знято стороною відповідача), відзив на позов [PERSON] (т.1 а.с.а.с.136-140), а також інші документи, які були приєднані до матеріалів справи попередніми складами суду по даній справі. Також, даним відповідачем подано відзив на позов [PERSON] , датований 09.07.2018 року (т.2 а.с.а.с.12-16). До проведення підготовчого засідання у справі позивачем у справі [PERSON] подано відповідь на відзив відповідача [PERSON] (т.1 а.с.а.с.165-168), документи (які були приєднані до матеріалів справи попередніми складами суду); подано відповідь на відзив від 16.07.2018 року (т.2 а.с.а.с.40-44) з додатками. 19.09.2018 року до проведення підготовчого засідання позивачем [PERSON] подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій він просив суд визнати незаконним та скасувати рішення двадцять третьої сесії першого скликання Шишацької селищної ради Шишацького району Полтавської області від 23.05.2017 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] ; скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] від 01.06.2017 року, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1264606953257 на земельну ділянку, що знаходиться по [ADDRESS] площею 0,07 га, кадастровий номер [NUMBER] та зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди йому, [PERSON] в користуванні проїздом автомобілем з гаражу, позначеного літерою «Г», який знаходиться на території домоволодіння останнього по [ADDRESS] , зобов`язавши [PERSON] привести за власний рахунок проїзд в його попередній стан шляхом демонтажу паркану по [ADDRESS] , та забезпечення ширини проїзду 3,0 м, а також стягнути з відповідачів у справі судові витрати (т.2 а.с.а.с.119-120). Відповідач у справі Шишацька селищна рада Шишацького району Полтавської області відзиву на позов у розумінні ст.178 ЦПК України не подавала. Ухвалою Шишацького районного суду Полтавської області від 11.05.2018 року за клопотанням сторони позивача до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено Головне управління ДГК у Полтавській області (т.1 а.с.228). Третя особа у справі Головне управління ДГК у Полтавській області пояснень щодо вищевказаного цивільного позову до суду не подавало. Ухвалою Великобагачанського районного суду від 16.10.2018 року (у попередньому складі суду-суддя Ячало Ю.І.) по даній справі було проведено підготовче засідання, де було розглянуто заяву сторони відповідача [PERSON] (в ухвалі помилково вказано позивача) від 27.08.2018 року про закриття провадження у справі (т.2 а.с.а.с.93-95) і в задоволенні цієї заяви було відмовлено (т.2 а.с.181). 18.12.2018 року по даній цивільні справі проведено підготовче засідання і дана справа призначена до розгляду в судовому засіданні з викликом учасників справи (т.3 а.с.а.с.6-7). В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Сенкевич В.І. в своїх поясненнях посилалися на обставини та доводи, які викладені в позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог, а також у відповіді на відзив та просили уточнені позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] , його представник [PERSON] та представник адвокат Строгова А.О. уточнені позовні вимоги [PERSON] не визнали, в своїх поясненнях посилалися на обставини та доводи, які викладені у письмових запереченнях на позов [PERSON] та відзиві на позовну заяву і просили в задоволенні уточнених позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі. Відповідач у справі Шишацька селищна рада Шишацького району Полтавської області належним чином сповіщалася про день і час розгляду справи, в судове засідання її представник не з`явився, відзив на позов згідно ст.178 ЦПК України даним відповідачем у справі не подавався. Третя особа у справі Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області належним чином сповіщене про день і час розгляду справи, пояснень щодо вищевказаного цивільного позову до суду від даного управління не надходило, неявка представника третьої особи не є перешкодою для розгляду справи по суті. Суд, заслухавши пояснення та доводи позивача [PERSON] , його представника адвоката Сенкевича В.І., пояснення та доводи відповідача [PERSON] , його представників [PERSON] та адвоката Строгової А.О., пояснення судового експерта Федорова Ф.Ф. , дослідивши письмові докази по справі, надані особами, що беруть участь у справі на засадах змагальності та диспозитивності, вивчивши заяви по суті справи, які подані учасниками справи, та всі докази в їх сукупності, провівши огляд доказів за їх місцезнаходження (з виїздом на місце), і давши цим доказам в їх сукупності відповідну оцінку приходить до висновку, що уточнений позов [PERSON] до [PERSON] та Шишацької селищної ради Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації права власності, усунення перешкод у користуванні проїздом та зобов`язання вчинити певні дії підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Стаття 15 ЦК України (норма матеріального права) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Про це вказується у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.05.2018 року. В цьому контексті необхідно зазначити, що за статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні - це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Судом встановлено, що позивач у справі [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Шишацького районного нотаріального округу Полтавської області Плаксіною П.Б. від 28.12.2009 року, реєстровий номер 2295 є спадкоємцем 1/1 житлового будинку з господарськими будівлями [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкове майно, на яке видано дане свідоцтво складається з: житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] і в цілому складається з будинку цегла загальною площею 75,0 кв.м, літ. «А1», сарай цегла літ. «Б», сарай з погребом літ. «В», гараж цегла літ. «Г», рік побудови 1973 (т.1 а.с.10). Право власності [PERSON] на вищевказане домоволодіння зареєстроване 02.02.2010 року, реєстровий номер 29229513 (т.1 а.с.11). З копії технічного паспорту на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS] (технічний паспорт виготовлений 24.06.2009 р.) вбачається, що дане домоволодіння складається з житлового будинку, позначеного в характеристиці будинку, господарських будівель і споруд літ. «А1», сараю літ. «Б», сараю з погребом літ. «В» та гаража літ. «Г», 1984 р.п. (т.1 а.с.а.с.201-203). Тобто, з даних документів вбачається, що гараж, позначений в характеристиці будинку, господарських будівель і споруд літ. «Г» є складовою частиною домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS] , яке належить на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом гр- ну [PERSON] . Позивач [PERSON] зареєстрований у встановленому законом порядку на проживання та фактично проживає за адресою [ADDRESS] (т.1 а.с.а.с.7-8). Відповідач у справі [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння від 05.08.1986 року є власником домоволодіння, що розташоване по [ADDRESS] (т.1 а.с.67). З копії технічного паспорту на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS] (технічний паспорт виготовлений у 1986 р.) вбачається, що дане домоволодіння складається з житлового будинку, позначеного в характеристиці будинку, господарських будівель і споруд літ. «А1», літньої кухні-сараю літ. «Б», погреба вхідного літ. «б» та огородження №1-2 (т.1 а.с.а.с.56-58). [PERSON] зареєстрований у встановленому законом порядку на проживання та фактично проживає за адресою [ADDRESS] (т.1 а.с.а.с.72-73). З копії архівного витягу від 25.03.2014 року №06-15/К-71-1 вбачається, що рішенням виконавчого комітету Шишацької селищної ради депутатів трудящих від 24.04.1974 р., громадянину [PERSON] (позивач усно вказував, що даний громадянин є його батьком), на підставі рішення зборів уповноважених колгоспників, протокол №1 від 12.02.1974 р. «Про виділення земельної ділянки під індивідуальне будівництво» надано право індивідуального житлового будівництва за типовими проектами на земельній ділянці в с. Шишаки загальною площею 0,69 га, наділеній із присадибного фонду колгоспу ім. Ілліча по вулиці Дерія 0,05 га (т.2 а.с.а.с.237-238). На ім`я [PERSON] як забудовника було видане свідоцтво на забудову садиби сільських населених пунктів Української РСР, вказане місце забудови- [ADDRESS], земельна ділянка під забудову площею 0,07 га виділена із земель колгоспу ім. Ілліча на підставі рішення загальних зборів колгоспників колгоспу ім. Ілліча Шишацької селищної ради; вказується, що дана забудова дозволена на підставі рішення виконкому Шишацької районної ради депутатів трудящих від 28.01.1977 р. №18 (т.1 а.с.68). У січні 1977 р. (дата нерозбірливо) районним архітектором Шишацького району складено план земельної ділянки і червоних ліній забудови за адресою [ADDRESS] , що рішенням виконкому Шишацької селищної ради депутатів трудящих від 07.12.1976 р. №88 відведено в безстрокове користування під забудову [PERSON] , площа земельної ділянки 700 кв.м (т.1 а.с.70). З даного плану вбачається, що на ньому вказано експлікацію: 1 - житловий будинок, тип Б-3Г та 2 - сарай розміром 8.0х4.0; також маються позначення виїзду, розташування садиби [PERSON] та садиби [PERSON] . Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 25.06.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 17.09.2014 року та ухвалою ВСС України від 26.11.2014 року, визнано незаконним та скасовано рішення 39 сесії 5 скликання Шишацької селищної ради Шишацького району Полтавської області від 15.09.2009 року з внесеними змінами рішенням чергової 42 сесії 5 скликання від 23.11.2009 року про передачу безоплатно у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0716 га за адресою [ADDRESS] ; визнано незаконною приватизацію земельної ділянки площею 0,0716 га за адресою [ADDRESS] та визнано недійсним Державний акт серія [NUMBER] , який посвідчує право власності [PERSON] на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,0716 га, що розташована за адресою [ADDRESS] ; зобов`язано [PERSON] усунути перешкоди у користуванні [PERSON] проїздом легковим автомобілем з гаражу, позначеного літерою «Г», який знаходиться на території домоволодіння останнього, що по [ADDRESS] шляхом демонтажу встановленого на території проїзду паркану. Також, цим же рішення суду визнано незаконним та скасовано рішення чергової 44 сесії 5 скликання Шишацької селищної ради Шишацького району Полтавської області від 29.12.2009 року про передачу безоплатно у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,065 га, що розташована по [ADDRESS] ; визнано недійсним Державний акт серія [NUMBER] від 07.05.2010 року, який посвідчує право власності [PERSON] на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0606 га, що розташована за адресою [ADDRESS] (т.1 а.с.а.с.14-19; 20-21, т.2 а.с.а.с.46-48). Рішенням чергової 38 сесії 6 скликання Шишацької селищної ради Шишацького району Полтавської області від 27.02.2015 року «Про дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] », громадянину [PERSON] , жителю [ADDRESS] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,07 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; цим же рішенням рекомендовано [PERSON] замовити розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в організаціях, що мають відповідну ліцензію та розроблену технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та подати на розгляд та затвердження до сесії Шишацької селищної ради (т.1 а.с.46). 09.02.2016 року [PERSON] звернувся до директора ТОВ «Регіон Експерт Проект» з заявою про виконання робіт по виготовленню технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка знаходиться в [ADDRESS] (т.1 а.с.52). У 2016 році ТОВ «Регіон Експерт Проект» на замовлення [PERSON] була виготовлена Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0700 га [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (код КВЦПЗ -02.01 ), яка знаходиться за адресою [ADDRESS] на території Шишацької селищної ради Шишацького району Полтавської області (т.1 а.с.а.с.49-66). Як вбачається з Акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 10.11.2016 року (п.3), власниками/користувачами суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено; при цьому, даний акт, серед іншого, підписано суміжними землевласниками: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] У даному списку суміжних землевласників (землекористувачів) прізвища [PERSON] відсутнє (т.1 а.с.60). Згідно опису меж земельної ділянки (т.1 а.с.а.с.63,64) вбачається, що від позначень буквами А до Б вказуються землі загального користування (вулиця) на території Шишацької селищної ради. Рішенням 23 сесії 1 скликання Шишацької селищної ради Шишацького району Полтавської області від 23.05.2017 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] », було затверджено [PERSON] технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку площею 0,0700 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в [ADDRESS] ; передано [PERSON] безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,0700 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер [NUMBER] ), яка розташована в [ADDRESS] ; зобов`язано [PERSON] дотримуватися обов`язків власників земельних ділянок відповідно до статті 91 ЗК України, оформити право власності на земельну ділянку відповідно до ст.ст.125,126 ЗК України (т.1 а.с.47). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 01.06.2017 року за [PERSON] зареєстрована на праві власності земельна ділянка площею 0,07 га, кадастровий номер [NUMBER] , що призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та розташована по [ADDRESS] (т.1 а.с.45). Як вбачається з листа Шишацької селищної ради Шишацького району Полтавської області від 05.10.2017 року №654 на ім`я [PERSON] , відповідно до розробленої та затвердженої сесією Шишацької селищної ради технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), земельна ділянка, яка належить [PERSON] не є суміжною з земельною ділянкою [PERSON] (т.1 а.с.13). В судовому засіданні при розгляді даної цивільної справи сторона відповідача посилалася на те, що земельна ділянка [PERSON] , яка розташована по [ADDRESS] не є суміжною з земельною ділянкою [PERSON] ; також сторона відповідача вказувала про те, що [PERSON] не є власником земельної ділянки, на якій розташований його гараж. Тобто, з сукупності досліджених матеріалів вбачається, що технічна документація щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] , яка виготовлялася у 2016 році погоджувалася з рядом суміжним землевласників, серед яких прізвище громадянина [PERSON] не значиться. Зі схеми розташування земельних ділянок в [ADDRESS] та [ADDRESS], яка підписана членами комісії вбачається, що було здійснено відповідні обміри та виявлено місце розташування земельних ділянок як [PERSON] , так і [PERSON] , а також вказано місце накладення цих земельних ділянок (вказано пунктиром) (т.1 а.с.69). Дана схема, як вбачається з пояснень сторін у справі, складалася раніше і стосувалася розгляду справи, яка знаходилася на розгляді Шишацького районного суду. Однак, як вбачається з даної схеми, фактично існувало місце накладення земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] 26.05.2015 року [PERSON] звернувся до сесії Шишацької селищної ради Шишацького району Полтавської області з заявою про виділення йому в натурі (із зазначенням площі на місцевості) земельної ділянки для проїзду до його гаража, який розташований в [ADDRESS] до [ADDRESS] (т.1 а.с.182). 27.01.2017 року [PERSON] повторно звернувся до сесії Шишацької селищної ради Шишацького району Полтавської області з заявою про виділення йому в натурі (із зазначенням площі на місцевості) земельної ділянки для проїзду до його гаража, який розташований в [ADDRESS] до [ADDRESS] (т.1 а.с.а.с.186,187). В матеріалах справи відсутні докази прийняття будь-якого рішення сесією Шишацької селищної ради з приводу поданих заяв [PERSON] ; в судовому засіданні [PERSON] посилався на те, що дані його заяви залишилися нерозглянутими. З листа В. п. селищного голови Шишацької селищної ради від 24.09.2018 року №С-05-05/83 вбачається, що зміни до генерального плану забудови селища Шишаки за час з 25.06.2014 року по 23.05.2017 року не вносилися (т.2 а.с.172). З наданих позивачем у справі [PERSON] фотознімків будівель та проїзду до його гаража з написами до кожного фотознімку вбачається, що на фотознімках вбачається розташування паркану домоволодіння [PERSON] та гаража [PERSON] , а також проїзду до цього гаража до 2013 року (як вказує про те позивач) - (т.1 а.с.208 верхнє фото); на нижньому фотознімку цього аркуша вбачається розташування даних об`єктів та проїзду після виконання рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 25.06.2014 року (т.1 а.с.208); на фотознімках, що містяться на аркушах т.1 а.с.а.с.209-210 згідно написів [PERSON] вбачається частина проїзду до його гаража, яка утворилася після встановлення паркану [PERSON] у червні 2018 року; на фотознімках на аркуші т.1 а.с.а.с.211 згідно написів [PERSON] вбачаються межі та проїзд до гаража, які існували з моменту забудови і до 2013 року та які були відновлені рішенням Шишацького районного суду від 25.06.2014 року, а також видно проїзд до гаража та домоволодіння [PERSON] ; на фотознімках, що містяться на арк.212 т.1 позивачем показується на розрив межі між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1,2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. В мотивувальній частині висновку №136 судової земельно-технічної експертизи №136 вказується про спільність межі земельної ділянки [PERSON] із суміжною земельною ділянкою [PERSON] , а також земельної ділянки [PERSON] з земельною ділянкою [PERSON] (т.1 а.с.а.с.98-99). Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду в цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Зі змісту рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 25.06.2014 року, яке набрало законної сили вбачається, що з викопіювання з генерального плану забудови селища Шишаки станом на 1981 рік слідує, що земельна ділянка по [ADDRESS] є нерозривною та виходить на [ADDRESS] , що нині [ADDRESS] (т.1 а.с.16 зворот). При цьому, в даному рішення вказується про те, що [PERSON] та [PERSON] є суміжними землекористувачами (т.1 а.с.18). Також, як слідує з даного судового рішення, [PERSON] не заперечувалося, що домоволодіння по [ADDRESS] було збудовано першочергово по відношенню до домоволодіння, що по [ADDRESS] ( т. 1 а.с.18 зворот). В даному рішенні також зазначається, що в`їзд до гаража історично склався з [ADDRESS] (т.1 а.с.18 зворот). Те, що проїзд до гаража сім`ї [PERSON] історично склався з [ADDRESS] підтвердив позивач в ході розгляду даної цивільної справи. Згідно з частиною десятою статті 123 ЗК України рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва. За змістом пункту 3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року №376, закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.198 ЗК України кадастрові зйомки це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України (ч.2 ст.50 Закону України «Про землеустрій»). Тобто, погодження меж земельної ділянки із суміжними власники (користувачами) є обов`язковим при виділенні земельної ділянки у власність. Про це також вказується у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.07.2018 року. Отже, з урахуванням вищевикладеного, обставин, які встановлені рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 25.06.2014 року, яке набрало законної сили, сукупність досліджених матеріалів справи в їх взаємозв`язку вказує на те, що у 2016 році при виготовленні та погодженні технічної документації на ім`я [PERSON] щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,07 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в [ADDRESS] не було здійснено відповідного погодження із суміжним користувачем земельної ділянки - [PERSON] , гараж якого, позначений літ. «Г» знаходиться на території домоволодіння останнього по [ADDRESS] , в`їзд до якого історично склався з [ADDRESS]. Відповідачем у справі Шишацькою селищною радою Шишацького району Полтавської області не надавалися суду будь-які докази правомірності прийняття рішення органу місцевого самоврядування щодо затвердження [PERSON] відповідної технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,07 га та передання йому даної земельної ділянки безоплатно у власність без погодженням з суміжним землекористувачем. Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Отже, з урахуванням вищевикладеного, положень ст.ст.198,123 ЗК України та п. 3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, оскільки рішення Шишацької селищної ради Шишацького району Полтавської області щодо затвердження [PERSON] відповідної технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,07 га та передання йому даної земельної ділянки безоплатно у власність прийнято з порушенням норм земельного законодавства без погодження з суміжним землекористувачем [PERSON] , це, як наслідок, призвело до порушення земельних прав [PERSON] як суміжного землекористувача, в т.ч. і щодо користування належним йому гаражем за цільовим призначенням, відповідно, з огляду на норми ч.2 ст.152 та ст.155 ЗК України, дане порушене право підлягає захисту у спосіб визнання незаконним та скасування відповідного рішення вищевказаного органу місцевого самоврядування. У зв`язку з цим, відповідно вбачаються підстави і для скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на вищевказану земельну ділянку як похідної вимоги позивача від вимог щодо визнання незаконним відповідного рішення органу місцевого самоврядування в межах уточнених позовних вимог. З доводів позовної заяви [PERSON] та його пояснень в судовому засіданні також вбачається, що [PERSON] , після виконання рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 25.06.2014 року, знову встановив вздовж свого будинку паркан, чим зменшив площу проїзду та захопив земельну ділянку із земель загального користування, яким є проїзд з [ADDRESS], де розташований гараж позивача, до [ADDRESS], внаслідок чого він не має вільного в`їзду та виїзду зі свого гаража, що розташований по [ADDRESS] до [ADDRESS] , тобто не може користуватися своєї власністю за цільовим призначенням. В судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечував, що він дійсно після виконання рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 25.06.2014 року та після реєстрації права власності на земельну ділянку поставив паркан, який, як вважає, стосується належної йому земельної ділянки і не стосується будь-яких перешкод [PERSON] в межах його доводів, оскільки останній не є власником суміжної земельної ділянки згідно розробленої технічної документації. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника (про це також вказано у Постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 року). Відповідно до ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Отже, враховуючи вищевикладені норми матеріального права вбачається, що до компетенції суду входить вирішення питання про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом відновлення межі між сумісними земельними ділянками. За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Згідно статті 120 ЗК України, при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти (про це зазначається у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 12.10.2016 року у справі №6-2225цс16). Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі». Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим - джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні. У Рішенні Європейського суду з прав людини від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велів Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. З огляду на вищевказані положення ст.120 ЗК України, в поєднанні з нормами ст.ст.15,16 ЦК України і ст.152 ЗК України та з огляду на те, що [PERSON] є власником домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS] , в склад якого входить і гараж, позначений літ. «Г», позивач у справі [PERSON] є належним позивачем щодо заявлених позовних вимог, викладених у п.3 його заяви про уточнення позовних вимог. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №9 від 19.02.2018 року з ситуаційним планом та фотознімками до нього, складеного судовим експертом [PERSON] на замовлення сторони позивача у справі ( [PERSON] ), відповідно до п.6.26 ДБН В.2.3-15:2007 «Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів»: «в`їзна та виїзна смуги повинні мати ширину не менше ніж 3 м». Фактична ширина проїзду місцями менша за 3,0 (додаток №1). Експерт вказує, що шляхом співставлення результатів обстеження та наданих вихідних даних з вимогами БТН, які висуваються до проїздів, експерт зробив висновок, що відповідно до будівельно-технічних норм існують технічні перешкоди у використанні фактично існуючого проїзду з провулку І.Титаренка до гаража літ. Г за адресою: [ADDRESS] ; проїзду нормативної ширини заважають: частина огорожі з воротами домоволодіння по [ADDRESS] ( поз . 6 у додатку №1); частина огорожі домоволодіння по [ADDRESS] ( поз . 8 у додатку №1) та частина огорожі з хвірткою домоволодіння [PERSON] (поз. 2 у додатку №1). Також експерт зазначає, що шляхом співставлення результатів обстеження з вимогами будівельно-технічних норм можливо дійти висновку, що встановити межу земельної ділянки за адресою [ADDRESS] по стіні житлового будинку за цією ж адресою, яка межує з фактично існуючим проїздом загального користування технічно можливо (т.1 а.с.а.с.194-206). Як вбачається з даного висновку експерта, об`єктом дослідження в межах даної експертизи був саме проїзд загального користування з провулку І.Титаренка до гаража літ. Г за адресою: [ADDRESS] ; дане обстеження проводилося 14.02.2018 року в присутності як [PERSON] , так і [PERSON] та [PERSON] , під час обстеження були проведені візуальні дослідження методом спостереження, інструментальні вимірювання за допомогою спеціального пристрою та фотографування. При цьому, експертом при проведенні дослідження бралися вихідні матеріали, які були надані учасниками справи відповідно до ст.107 ЦПК України. З ситуаційного плану проїзду з провулку І.Титаренка до гаража, позначеного літ. Г за адресою [ADDRESS] (який є додатком до вищевказаної експертизи) вбачається, що на ньому показано місце розташування [ADDRESS], земель [PERSON], та [PERSON], частин домоволодіння по [ADDRESS] та по [ADDRESS] , відображено зеленим кольором фактичний проїзд з [ADDRESS] до гаража літ. Г; червоним кольором відображено частини проїзду, що не відповідають будівельно-технічним нормам щодо мінімальної ширини; білим кольором зі штриховкою зображено мощення будівель як господарської будівлі [PERSON] , так і житлового будинку по [ADDRESS] ; позначення 1…8 - будівлі, споруди та їх частини, що фактично обмежують розміри проїзду (т.1 а.с.199). Допитаний в судовому засіданні за клопотанням сторони відповідача в порядку ст.239 ЦПК України в режимі відеоконференцзв`язку судовий експерт Федоров Д.Ф. , який має стаж роботи з 2014 року, є кандидатом технічних наук та кваліфікацію судового експерта з правом проведення будівельно-технічних експертиз за відповідними спеціальностями, підтримав обґрунтування та висновок проведеної ним судової будівельно-технічної експертизи №9 від 19.02.2018 року та надав роз`яснення з приводу її проведення та висновків (т.3 а.с.а.с.111-112). Ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 04.04.2019 року, прийнятою протокольно в судовому засіданні 04.04.2019 року (т.3 а.с.а.с.111-112), було задоволено клопотання представника відповідача та ухвалено 28.05.2018 року в порядку ст.85 ЦПК України провести огляд спірного проїзду та паркану на місцевості в селищі Шишаки Шишацького району Полтавської області в межах заявлених позовних вимог. На підставі вищевказаної протокольної ухвали суду, 28.05.2019 року суд за участю учасників процесу, які з`явилися в дане судове засідання для проведення огляду на місці - позивача [PERSON] , його представника адвоката Сенкевича В.І., відповідача [PERSON] , його представників [PERSON] та адвоката Строгової А.О. проводив огляд на місці проїзду з [ADDRESS] до гаража [PERSON] , позначеного літ. «Г» та спірної огорожі; даний огляд проводився з урахуванням положень ч.5 ст.85 ЦПК України, за результатами якого складено відповідний протокол, а диск з відеозаписом приєднаний до даного протоколу огляду (т.3 а.с.а.с.124-129,130). В ході проведення даного огляду учасниками справи були здійснені відповідні проміри за допомогою рулетки, результати цих промірів та об`єктів, від яких здійснювалися учасниками справи проміри, занесені до протоколу огляду. Також було оглянуто сам спірний проїзд до гаража та паркан, який зроблений з металевого профілю та закріплений на металевих стовбцях. За наслідками даної процесуальної дії на місці 28.05.2019 року було складено протокол, який було оголошено, після чого він був підписаний всіма присутніми на цій процесуальній дії особами. Детально проаналізувавши висновок судової будівельно-технічної експертизи №9 від 19.02.2018 року з ситуаційним планом та фотознімками до нього, показання допитаного в судовому засідання судового експерта Федорова Д.Ф. , а також провівши огляд місцевості з виїздом на місце в порядку ст.85 ЦПК України, оцінюючи наявні справі докази в порядку ст.ст.76,77,78,89 ЦПК України з приводу уточнених позовних вимог, викладених у п.3 заяви позивача про уточнення позовних вимог суд, а також враховуючи положення ст.ст.120,152 ЗК України суд приходить до висновку, що на даний час стороною позивача доведено, що встановленням [PERSON] спірного паркану (після виконання ним рішення Шишацького районного суду від 25.06.2014 року), з урахуванням фактично розміру проїзду до гаража, який зменшився у зв`язку з монтажем відповідачем у справі даного спірного паркану (зі сторони домоволодіння [PERSON] по [ADDRESS] ) - на ситуаційному плані проїзду з провулку І.Титаренка до гаража літ. Г показано червоним кольором, порушується право позивача у справі на користування належним йому гаражем, в`їзд до якого історично склався з [ADDRESS], відповідно, його позовна вимога в частині усунення перешкод у користуванні проїздом автомобілем з гаражу, позначеного літерою «Г», який знаходиться на території домоволодіння останнього по [ADDRESS] підлягає до задоволення шляхом зобов`язання [PERSON] привести за власний рахунок проїзд в його попередній стан шляхом демонтажу паркану по [ADDRESS] . З урахуванням даного висновку суду, зогляду на положення ст.ст.89,110 ЦПК України та враховуючи роз`яснення, що викладені в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» (із змінами)суд приймає до уваги висновок судової будівельно-технічної експертизи №9 від 19.02.2018 року в частині висновків, що викладені в абзацах 2-6 (відповіді на перше питання) та по другому питанню, оскільки він стосується обставин та характеру спірних правовідносин між сторонами в межах уточнених позовних вимог та узгоджується у своїй сукупності з поясненнями позивача у справі [PERSON] , наданими ним в ході розгляду даної справи; при цьому вбачається, що в межах проведення даної експертизи огляд спірного проїзду загального користування з провулку І . Титаренка до гаража, позначеного літ. «Г» за адресою [ADDRESS] проводився 14.02.2018 року в присутності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а вихідні матеріали для проведення даного експертного дослідження були надані в порядку ст.107 ЦПК України (пункти 1-6 описової частини висновку, в т.ч. кадастрова зйомка земельної ділянки [PERSON] (т.1 а.с.204) та технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки на ім`я [PERSON] (т.1 а.с.205); також, вищевказаний експертний висновок підтверджений під час допиту в судовому засіданні судовим експертом [PERSON], і, в своїй сукупності, з огляду на вищевикладене, не викликає сумнівів у його належності та допустимості як доказу у справі в межах предмету спірних правовідносин, що виникли між сторонами. Разом з цим, враховуючи дані, встановлені при огляді місцевості з виїздом на місце в порядку ст.85 ЦПК України, того, що проїзду нормативної ширини (згідно вищевказаного висновку експерта), крім вказаного в експертизі, заважає також частина огорожі з хвірткою домоволодіння гр. [PERSON] (поз. 2 у додатку №1 до вказаного висновку експерта), з урахуванням фактичного розташування будівель в межах спірного проїзду до гаража та того, що будь-які позовні вимоги до [PERSON] позивачем не заявляються, уточнені позовні вимоги позивача, викладені п.3 заяви про уточнення позовних вимог в частині забезпечення ширини проїзду 3,0 м не підлягають задоволенню. При цьому належить врахувати, що задоволення інших уточнених позовних вимог позивача, які викладені в п.3 заяви про уточнення позовних вимог буде сприяти відновленню порушених прав позивача щодо користування належним йому гаражем, в`їзд до якого історично склався з [ADDRESS]. Враховуючи вищевказані висновки, суд не може прийняти до уваги доводи сторони відповідача як підставу для відсутності перешкод у проїзду до гаража, позначеного літ. «Г», що розташований по [ADDRESS] Полтавської області на План земельної ділянки і червоних ліній забудови, датований січнем 1977 року (т.1 а.с.70), оскільки на ньому вказано експлікацію житлового будинку та сараю, а також їх розміри, при цьому, з нього не вбачається проведення будь-яких промірів щодо фактичних розмірів як виїзду (який відображений як такий на даному плані), так і самої земельної ділянки. Також, не може погодитися суд і з посиланнями представника відповідача [PERSON] адвоката Строгової А.О. на невідповідність будівельним нормам і стандартам розташування гаража [PERSON] , позначеного в характеристиці господарських будівель і споруд літ. «Г», оскільки даний гараж є складовою частиною домоволодіння, що розташоване по [ADDRESS] , яке за життя належало [PERSON] , спадщину у встановленому порядку після смерті якої прийняв її син [PERSON] , відповідно, в силу положень ст.ст.1216-1218 ЦК України до нього перейшли права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини. Враховуючи характер спірних правовідносин, положення ст.ст.120,152 ЦК України та те, що гараж [PERSON] , який позначений в характеристиці господарських будівель і споруд літ. «Г» є складовою частиною домоволодіння, що розташоване по [ADDRESS] , яке належить позивачу [PERSON] , враховуючи цільове призначення гаража як об`єкту нерухомості, на час розгляду справи не має правового значення та обставина, що [PERSON] не володіє на праві приватної власності транспортним засобом (позивач [PERSON] надав відомості про те, що в його користуванні перебуває службовий легковий автомобіль (т.3 а.с.131), оскільки така обставина не пов`язується законодавцем як обов`язкова умова для реалізації власником нерухомого майна можливості користування цим нерухомим майном за його призначенням та здійснювати захист свого такого права в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Поряд з цим, згідно частини 3 цієї статті, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог щодо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. З квитанції про сплату судового збору від 13.12.2017 року вбачається, що позивачем [PERSON] при зверненні до суду з даним цивільним позовом було сплачено судовий збір в сумі 640 грн. по кожній з позовних вимог (640 грн. + 640 грн. + 640 грн.), всього сплачено судового збору в сумі 1920 грн. (а.с.1). Враховуючи вищевикладене, положення ч.1 ст.131, ч.1 ст.141 ЦПК України та те, що позовні вимоги немайнового характеру підлягають задоволенню в обсязі, який вказаний в даному судовому рішенні, з урахуванням роз`яснень, викладених в п.36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (із змінами), судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача [PERSON] та за рахунок бюджетних асигнувань Шишацької селищної ради Шишацького району Полтавської області в рівних частках. Положеннями ст.139 ЦПК України визначаються витрати, пов`язані, зокрема, з проведенням експертиз. Відповідно до ч.7 цієї статті, розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Зматеріалів справи вбачається, що 25.01.2018 року між [PERSON] та ФОП експертом [PERSON] укладався договір №18009 про проведення судової експертизи на замовлення учасника справи (т.3 а.с.а.с.33-34). З рахунку-фактури №18009 від 06.02.2018 року вбачається, що за проведення судової експертизи за вищевказаним договором [PERSON] сплачено кошти в сумі 3000 грн. (т.3 а.с.а.с.31,35). Те, що вартість даної експертизи складає 3000 грн. також підтверджується Актом приймання-передачі висновку судової експертизи (т.3 а.с.32). Враховуючи вищевикладене, положення про співмірність зі складністю відповідної виконаної експертом роботи, з урахуванням обсягу цієї роботи та затраченим часом для проведення вищевказаної експертизи у справі, витрати, пов`язані із залученням експерта підлягають стягненню в сумі 3000 грн. з відповідачів у справі на користь позивача в рівних частках. За змістом п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 25.11.2017 року між [PERSON] та адвокатом Дробахою А.Е. укладено договір про надання правової допомоги №25/111 (т.3 а.с.38). З квитанції від 05.12.2017 року адвоката Дробаха А.Е. вбачається, що ним отримано від [PERSON] гонорар в сумі 3500 грн. (т.3 а.с.37). Даним адвокатом надано розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу в сумі 3500 грн., яка складається з попередньої консультації щодо характеру спірних правовідносин, вивчення справи та участі в судовому засіданні (т.3 а.с.37 зворот). З урахуванням викладеного, обсягу наданої правової допомоги, розрахунку цієї правової допомоги та участі даного адвоката в судових засіданнях, та зважаючи на складність даної категорії справи і загальний обсяг наданих даним адвокатом послуг за відповідний період часу, компенсації підлягають зазначені кошти в сумі 3500 грн., в рівних частках з відповідачів у справі. З матеріалів справи вбачається, що 10.09.2018 року між [PERSON] та адвокатом Сенкевичем В.І. укладено договір про надання правничих послуг (т.3 а.с.132). З квитанцій до прибуткового касового ордеру та актів прийому-передачі вбачається, що даний адвокат отримав від [PERSON] на підставі вищевказаного договору кошти в загальній сумі 23350 грн. (т.3 а.с.а.с.40,41,42,43,133,134). З урахуванням вищевикладеного, обсягу наданої правової допомоги, розрахунку цієї правової допомоги та участі даного адвоката в судових засіданнях, кількості проведених судових засідань з його участю та їх часу (17.09.2018 р., 16.10.2018 р., 18.12.2018 р., 22.01.2019 р., 04.04.2019 р. та 28.05.2019 р.), зважаючи на складність даної категорії справи, загальний обсяг наданих цим адвокатом правничих послуг за відповідний період, часткового задоволення позовних вимог та положень ч.4 ст.137 ЦПК України, компенсації підлягають кошти в сумі 8000 грн., що відповідатиме об`єктивному та співмірному обсягу наданої правової допомоги стороні позивача в межах спірних правовідносин, що виникли між сторонами у справі, які підлягають стягненню з відповідачів у справі в рівних частках. З урахуванням вищевикладеного, загальна сума судових витрат у справі, яка підлягає до стягнення з обох відповідачів становить 16420 грн., тобто в рівних частках з кожного з відповідачів у справі-по 8210 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved