Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

Звернувшись до суду з заявою та уточнивши заявлені вимоги (а.с.71-73), [PERSON] [PERSON] просить встановити факт його постійного проживання на території України в м. Костянтинівка Донецької області станом на 13 листопада 1991 року. В обґрунтування заявлених вимог заявник послався на те, що він народився 01 січня 1963 року в селищі Беюк Ходжавар Масаллинського району Азербайджанської РСР, перебував у громадянстві СРСР та був документований паспортом громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року. До м. Костянтинівка Донецької області приїхав ще за часи СРСР у грудні 1990 року, маючи паспорт громадянина [PERSON] Союзу. З 10 вересня 1991 року по 20 серпня 1993 року офіційно був зареєстрований та проживав за адресою: [INFO]. 20 серпня 1993 року за сімейними обставинами він змушений був на деякий час повернутися до Республіки [PERSON]. Його було знято з реєстрації, проте він вважав себе громадянином України, як громадянин колишнього СРСР, який на день прийняття Закону України «Про громадянство України» - на 13 листопада 1991 року знаходився та проживав на території України. У січні 1999 року він повернувся до України, де проживає на її території по теперішній час. Деякий час проживав у брата [PERSON] [PERSON] за адресою: Донецька обл., Артемівський район, с. Новолуганське, кв. Молодіжний, буд.16. У березні 1999 року переїхав до м. Горлівка Донецької області, де проживав без реєстрації, працював на ринку, створив родину. Він не отримав паспорту громадянина України, у звязку з чим у нього виникли проблеми з реєстрацією місця проживання. 13 червня 2002 року його знайомий [PERSON] Газарпаша надав до паспортного відділу Центрально-Міського РВ Горлівського МУ УМВС України у Донецькій області нотаріально посвідчену заяву про згоду зареєструвати його за адресою: Донецька обл., м.Горлівка-38, вул. Грибакіних, буд.153. Проте, [PERSON] було відмовлено у задоволенні заяви, у звязку з відсутністю паспорту громадянина України. У січні 2011 року він звернувся в посольство Азербайджанської Республіки в Україні, до консульського відділу м. Київ. Посадові особи консульського відділу вилучили в нього паспорт громадянина СРСР, а 28 лютого 2011 року Генеральне управління з паспортизації, реєстрації та міграції Міністерства внутрішніх справ Республіки [PERSON] надало йому закордонний паспорт, який дійсний до 28 лютого 2021 року. З 2006 року він почав мешкати однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON]. У них народилося четверо дітей: син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO]. З січня 2015 року по теперішній час він проживає разом із сімєю у найманій квартирі за адресою: Донецька обл., м. Костянтинівка, вул. Польова, 15. З 06 січня 2017 року члени його сімї взяті на облік, як внутрішньо переміщені особи. Старші діти навчаються в ЗОШ №13, а молодша донька відвідує дитсадочок №10 у м. Костянтинівка. Він займається вихованням та утриманням дітей. Встановлення факту проживання на території України необхідно йому для подальшого оформлення громадянства України. Представник заявника [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю за тих же підстав, вказуючи на те, що встановлення зазначеного факту має для заявника юридичне значення та потрібно для вирішення питання про набуття громадянства України. Просила заяву задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Головного управління державної міграційної служби України в Донецькій області [PERSON] надав відзив на заяву (а.с.79, 80), в якому заявлені вимоги [PERSON] не визнав, зауваживши на тому, що заявником не надано достатніх доказів на підтвердження факту його постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року. У судових дебатах представник заінтересованої особи [PERSON] відзив не підтримав та вважав, що заява [PERSON] з урахуванням всіх досліджених під час розгляду справи доказів підлягає задоволенню в повному обсязі. Ухвалою суду від 26 лютого 2018 року замінено заінтересовану особу - Костянтинівський МВ ГУ ДМС України в Донецькій області на Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області (а.с. 40). Ухвалою суду від 22 травня 2018 року задоволені клопотання представника заявника [PERSON], представника заінтересованої особи [PERSON] про виклик та допит в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON]; про витребування з Костянтинівської міської ради копії рішення Костянтинівської міської ради від 21 жовтня 2010 року № 5/54-12-29 про надання КП «Служба єдиного замовника Костянтинівської міської ради» певних повноважень (а.с.88, 89). Ухвалою суду від 19 червня 2018 року задоволено клопотання представника заінтересованої особи [PERSON] про витребування з Посольства Азербайджанської Республіки в Україні вищезазначених відомостей щодо наявності штампа прописки [PERSON] із зазначенням реєстрації місця проживання з 10.09.1991 року по 20.08.1993 року на території України в м. Костянтинівка, вул. Комуни, 31 у паспорті громадянина СРСР, на підставі якого 28.02.2011 року [PERSON] [PERSON], [INFO], отримав паспорт громадянина [PERSON] (а.с.117). Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 ст.315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно з п.1 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення»\~№5\~від 31\~березня 1995\~року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Підстави набуття громадянства України встановлюються на підставі Закону України «Про громадянство», який набрав чинності 13 листопада 1991 року, та відповідно до ст.8 якого особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра … народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» …. і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобовязання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України реєструється громадянином України. Пунктом 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215 передбачено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24.08.1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України»… для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до узагальнення Верховного суду України від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у порядку ч.2 ст.256 ЦПК суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом від 18 січня 2001 р. N2235-III «Про громадянство України» (далі - Закон N 2235-III) є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст.3 цього Закону. Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 р.) або набрання чинності Законом N 2235-III (13 листопада 1991 р.). Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст.256 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 р.; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 р. або станом на 13 листопада 1991 р.; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 р. чи 13 листопада 1991 р.; постійного проживання особи на території України чи УРСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв'язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо. У зазначених справах як заінтересовані особи повинні брати участь відповідні органи служб громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб. Судом встановлено, що заявником у даній справі є громадянин республіки [PERSON] [PERSON], який народився 01 січня 1963 року у с. Беюк Ходжавар Масаллинського району [PERSON], що підтверджується копією паспорта типу РР №Р4414260, виданим Міністерством внутрішніх справ 28.02.2011 року (а.с.3,4). Факт постійного проживання [PERSON] [PERSON] на території України станом на 13 листопада 1991 року підтверджується таким: З ксерокопії паспорту громадянина СРСР серії ХХІІ-ЖГ №610532, виданого 1 відділенням міліції відділу внутрішніх справ Сумитського виконкому 09 жовтня 1989 року, вбачається [PERSON] [PERSON] був зареєстрований за адресою: [INFO], з 10 вересня 1991 року по 20 серпня 1993 року (а.с.5-7). Зазначене узгоджується із відомостями, які містяться у будинковій книзі для реєстрації громадян у будинку № 31 по вул. Комуни в м. Костянтинівка Донецької області, згідно із якими заявник в період з 10 вересня 1991 року по 20 серпня 1993 року був зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.20). З довідки Комунального підприємства «Служба єдиного замовника» №6551 від 07 грудня 2017 року вбачається, що [PERSON] [PERSON] дійсно був зареєстрований та мешкав за адресою: Донецька обл., м. Костянтинівка, вул. Комуни, 31, з 10 вересня 1991 року по 20 серпня 1993 року (а.с.81). Свідки [PERSON], [PERSON], кожен окремо, у судовому засіданні пояснили, що вони є працівниками КП «СЕЗ» та видавали [PERSON] довідку № 6551 від 07 грудня 2017 року на підставі будинкової книги. Фактичне місце проживання можуть підтвердити свідки. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що в період з 1991 року по 1993 рік заявник постійно мешкав у м. Костянтинівка Донецької області, працював на ринку. Отже, з урахуванням досліджених доказів у справі та позиції представника заінтересованої особи, висловленої у судових дебатах, суд вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити, встановивши факт постійного проживання [PERSON] [PERSON],\~[INFO],\~с.\~Беюк Ходжавар\~Масаллинського району\~[PERSON], на території України станом на 13 листопада 1991 року, що надасть заявнику можливість отримати громадянство України.

Outcome: approved