Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

Звернувшись до суду із вказаним позовом через свого представника, позивач посилається на те, що 16.10.2009 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції м. Києва було зареєстровано шлюб між ним та [PERSON], актовий запис № 1348, який було розірвано рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 29.08.2014 року. Під час перебування у шлюбі ним спільно з відповідачем та за спільні кошти було придбано житловий будинок загальною площею 58,7 кв.м. з господарськими та побутовими спорудами (погріб, сарай, убиральня, колодязь), який знаходиться по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,2014 га, кадастровий номер - 3223784001:01:008:0018 з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Зазначає, що протягом вересня-листопада 2014 року сторони спору намагалися вирішити усі спірні питання, які пов'язані із розірванням шлюбу (в тому числі, питання поділу спільного майна подружжя) мирним шляхом та без звернення до суду та напрацювали варіант розподілу спільного майна подружжя шляхом укладення договору про поділ майна подружжя в нотаріальній формі до кінця 2014 року, згідно умов якого він передає відповідачці грошову суму в якості відшкодування вартості частки останньої у спільній власності на будинок, а вона у свою чергу мала передати свою частку у праві спільної власності на будинок йому та визнає за ним одноосібне право приватної власності на це нерухоме майно. На разі, після отримання грошових коштів відповідачка відмовилась підписувати договір про поділ спільного майна подружжя у нотаріуса, хоча він повністю розрахувався з нею за належну їй частку у спільній власності на будинок і що змушує його звернутися за захистом своїх прав до суду. Просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами (погріб, сарай, убиральня, колодязь). Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, сторони в судове засідання не зявилися. Натомість подали заяви, якими позивач позов підтримав, а відповідач визнала та просили розглянути спір за їх відсутності. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того достатніх законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень ст.61 ЦПК України не підлягають. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. При цьому вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності. Аналогічні положення містить також ст.368 ЦК України. Зі змісту викладених у позові та визнаних сторонами цивільних правовідносин вбачається, що кожна із сторін має право на ? частину спільного сумісного майна подружжя, яким є житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,2014 га, кадастровий номер - 3223784001:01:008:0018 з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Тобто має місце спільна сумісна власність на нерухоме майно. Статті 69-70 згаданого Кодексу визначають, що дружина, чоловік мають право на поділ такого майна і що у разі такого їх частки визнаються рівними. Відповідно до положень ч. смт.71 СК України суд може присудити одному з подружжя компенсацію замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку і що допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до положень ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними і при цьому право спільної сумісної власності на нього припиняється. За викладеного визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, судом приймається, а позов підлягає до задоволення в повному обсязі заявлених вимог.

Outcome: approved