Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. 09 листопада 2020 року представник позивача через систему «Електронний суд» звернувся з вказаним позовом, у якому просив стягнути з [PERSON] на користь позивача кошти, передані як аванс, у сумі 28 135, 00 грн. та судові витрати. В обґрунтування вимог позивач зазначила, що 24 липня 2020 року між ФОП [PERSON] (далі по тексту - Агентство, ФОП [PERSON] , третя особа) з однієї сторони та [PERSON] (далі по тексту - Продавець, відповідач), [PERSON] (далі по тексту - Покупець, позивач) з іншої сторони укладено договір про намір укласти договір купівлі-продажу. За умовами договору Покупець та Продавець висловили обопільний намір і взяли на себе обопільне зобов`язання в строк до 24 серпня 2020 року укласти договір купівлі-продажу об`єкту нерухомості (квартири), розташованої за адресою: [ADDRESS] . Позивач в забезпечення свого зобов`язання передала відповідачу грошову суму в момент підписання договору в розмірі 27 000 гривен, що еквівалентно 1000 доларів США, яка входить у вартість об`єкта нерухомості. За умовами договору, якщо він не буде укладений з вини Покупця внаслідок невиконання або неналежного виконання умов цього договору позивач втрачає право вимагати повернення грошової суми, оскільки вона залишається у відповідача в рахунок відшкодування збитків; якщо договір купівлі-продажу не буде укладений з вини Продавця, внаслідок невиконання або неналежного виконання умов договору, то Продавець зобов`язався повернути обумовлену грошову суму та оплатити штраф в розмірі 100% від суми. Ні у момент підписання договору, ні до того, [PERSON] та ФОП [PERSON] не повідомили позивача про той факт, що зазначена квартира знаходиться у володінні відповідача менше трьох років, що згідно норм чинного законодавства, покладає обов`язок сплачувати додаткові три відсотки податків, тобто нести додаткові витрати при оформлені права власності. На сьогоднішній день основний договір купівлі-продажу не укладено, а грошові кошти відповідачем не повернуто. Стороною позивача неодноразово надсилалася Вимога про повернення авансу, яка була проігнорована як ФОП [PERSON] так і [PERSON] . З позиції позивача договір про намір укласти договір купівлі-продажу, який зазначено як попередній є нікчемним, оскільки укладений в неналежній формі. А тому, до правовідносин, які виникли між сторонами слід застосовувати норми ЦК України щодо завдатку (авансу). Відповідач відзиву на позов не подав, був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.12.2020 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення виявлених недоліків. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.12.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням викликом сторін. Судове засідання призначено на 26.01.2021 року. У зв`язку з неявкою відповідача та третьої особи розгляд справи відкладено на 25.02.2021 року. У зв`язку з неявкою відповідача та третьої особи розгляд справи відкладено на 30.03.2021 року. Позивач в судове засідання не з`явилася, 30.03.2021 року Брушко І.І. діючи в її інтересах на підставі ордеру подала заяву про розгляд справи у відсутність позивача, не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Додатково просила залучити до справи докази. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідач повторно не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем проживання, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, ФОП [PERSON] не з`явилася. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем проживання, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. ЄСПЛ у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» (№12307/16) визначив, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання, то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб - сторінка суду, а тому права такої особи на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод порушено не було. Як передбачено п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. З наявного в матеріалах справи поштового повідомлення №7300310280304, №7304200836779 вбачається, що судова кореспонденція (позов та додатки), спрямована судом на адресу відповідача та третьої особи, повернулася на адресу суду з відміткою про причини повернення «за закінченням строку зберігання». Отже, у встановлений судом строк, відповідач будучи повідомленим належним чином, відзиву на позов не подав, а третя особа своїх пояснень, щодо предмету спору, про причини неможливості вчинення процесуальних дій суду не повідомлено. У судові засідання, призначені на 26.01.2021, 25.02.2021, 30.03.2021 року відповідач та третя особа не з`явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Про причини неприбуття у судове засідання не повідомили. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, враховуючи згоду позивача про розгляд справи у його відсутності у заочному порядку із ухвалення рішення при заочному розгляді справи на підставі поданих позивачем документів та неявки у судове засідання належним чином повідомленого про день, час та місце судового розгляду справи відповідача та третьої особи і відсутності будь-яких заяв від них, суд вважає за можливе постановити розглянути справу за відсутності учасників справи із постановленням заочного рішення, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Судом встановлено, що 24 липня 2020 року між Агентством, Продацем та Покупцем укладено договір про намір укласти договір купівлі-продажу, за умовами якого Покупець та Продавець взяли на себе обопільне зобов`язання в строк до 24 серпня 2020 року укласти договір купівлі-продажу об`єкту нерухомості (квартири), розташованої за адресою: [ADDRESS] (п. 2.1. Договору). У п. 2.6. сторони обумовили ціну договору у розмірі 724 620 грн. На виконання умов п. 2.7. Договору позивач передала відповідачу грошову суму в розмірі 27 000, 00 грн., що еквівалентно 1 000, 00 дол. США, яка входить у вартість об`єкта нерухомості, згідно п. 2.6 договору; а відповідач зобов`язалася продати об`єкт нерухомості в термін до 10.07.2020 року, особисто отримала від Покупця грошову суму, в момент підписання цього договору, в розмірі 27 000, 00 грн., що еквівалентно 1 000, 00 дол. США, яка входить у вартість об`єкта нерухомості, згідно п. 2.6 договору. У п. 4.1 вказано, що у разі, якщо договір купівлі-продажу не буде укладений з вини Покупця внаслідок невиконання або неналежного виконання умов цього договору Покупець втрачає право вимагати повернення грошової суми, обумовленої в п. 2.7.1 цього договору, і вважає, що вона залишається у Продавця в рахунок відшкодування збитків. У п. 4.2. вказано, що в разі якщо договір купівлі-продажу не буде укладений з вини Продавця, внаслідок невиконання або неналежного виконання умов цього договору (в тому числі, але не тільки, зміни в односторонньому порядку вартості «об`єктами нерухомості» або термінів обумовлених в договорі, відмова від підготовки або неотримання необхідних до угоди документів по будь-яким причин, то: Продавець зобов`язується повернути грошову суму, обумовлену в п. 2.7.2 цього договору Покупцеві протягом трьох робочих днів з моменту настання терміну, встановленого в п. 2.1. справжньої угоди; Продавець зобов`язується оплатити Покупцеві штраф, який справедливо визначено сторонами в розмірі 100% від суми, обумовленої в п. 2.7.1., 2.7.2. справжнього Договору і відшкодувати понесені Покупцем збитки, згідно п. 5 ст. 653 ЦК України відповідно до чинного законодавства. 24.08.2020 року адвокат Брушко І.І. діючи в інтересах позивача спрямувала на адресу ФОП [PERSON] та відповідача вимогу про повернення авансу, які повернулися без виконання. Офіційний курс гривні щодо дол. США 09 листопада 2020 становить 28, 1375 грн. Відповідно до витягу з ЄДРЮОФОПГФ [PERSON] є фізичною особою-підприємцем та здійснює підприємницьку діяльність за КВЕД 68.31 (Агентства нерухомості). ІV. Оцінка Суду. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. За правилами ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання. На відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку не виконання зобов`язання. Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком передбачені вимогами статті 571 ЦК України, зокрема: якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Згідно з положеннями статей 546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами. За змістом наведених норм ЦК України завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання. Будь-який попередній платіж є авансом, якщо в договорі не зазначено зворотного. Тобто, будь-які кошти, які не мають ознак завдатку, тобто: передані в рахунок належних з покупця майбутніх платежів, але до укладення основного договору; видані за домовленістю (правочином) неписьмової форми, - це аванс, який, за законом, не наділений забезпечувальними (штрафними) властивостями, а виконує лише одну функцію - платіжну. Аванс - це грошова сума або інша майнова цінність, яка передається однією стороною договору другій у рахунок майбутніх платежів. На відміну від завдатку, який при невиконанні договору стороною, що дала завдаток, нею втрачається, аванс у разі порушення умов договору повертається стороні, яка його видала. Як і завдаток, аванс служить доказом укладення договору, але, на відміну від завдатку, не є способом забезпечення виконання зобов`язання. Тому будь-яка попередня плата вважається авансом, якщо в договорі немає прямої вказівки на те, що ця плата є завдатком. При належному виконанні договірного зобов`язання аванс включається в загальний рахунок остаточної плати. Факт видачі авансу не зобов`язує сторони виконувати умови попередніх домовленостей. Видавши та отримавши на стадії попередньої домовленості оплату у формі авансу сторони ще наділені правом відмовитися від укладення основного договору. У постанові Верховного Суду України від 13.02.2013 у справі №6-176цс12 зроблено висновок, що внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договорів купівлі-продажу будинку та частин земельних ділянок. Оскільки договори купівлі-продажу будинку й частин земельних ділянок, які б за своєю формою та змістом відповідали вимогам закону, між сторонами у справі укладені не були, а сторони лише домовилися укласти такі договори в майбутньому, передана відповідачу грошова сума є авансом, який підлягає поверненню позивачу. Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. За загальним правилом, попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі (ч. 1 ст. 635 ЦК України). Згідно зі статтею 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Оскільки договір купівлі-продажу квартири, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, укладений між Агентством, Продавцем і Покупцем 24 липня 2020 року договір про намір укласти договір купівлі-продажу є нікчемним в силу недодержання сторонами вимоги закону про його нотаріальне посвідчення. Тобто, сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, а факт видачі авансу не зобов`язує сторони виконувати умови попередніх домовленостей, оскільки видавши та отримавши на стадії попередньої домовленості оплату у формі авансу сторони ще наділені правом відмовитися від укладення основного договору, та з урахуванням того, що передана [PERSON] грошова сума у розмірі 1000, 00 дол. США є авансом, він підлягає поверненню позивачу у еквіваленті до іноземної валюти за курсом гривні щодо дол. США станом на 09 листопада 2020 який становить 28, 1375 грн. За встановлених обставин, враховуючи, що відповідач при наявності процесуальної можливості всупереч положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України не надала до суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог, за відсутності укладеного основного договору купівлі-продажу передану відповідачу суму необхідно вважати авансом, який внаслідок не укладення договору має бути повернутий позивачу, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до квитанції про сплату №95408 від 08.11.2020 року позивачем сплачено 840, 80 грн. судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved