Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 25 лютого 2021 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, у якому просив стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 3 000, 00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі, від якого народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає разом з позивачем, знаходиться на повному її утримані. Після припинення сімейних відноси добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. У забезпеченні належного рівня для розвитку дитини має брати участь її батько, який є здоровим та працездатним, тому може сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн. із заробітку, оскільки працює за кордоном будівельником. Враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання обов`язку по утримання дитини, позивач змушена звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів. ІІ. Виклад позиції відповідача. 01.06.2021 року відповідач через канцелярію суду подав відзив на позов, у якому просив поновити строк на подачу відзиву та відмовити в задоволенні позовних вимог у розмірі 2\~039, 50 грн. Вказав, що працює за кордоном та протягом червня-грудня 2020 року перераховував позивачці грошові кошти на утримання спільної доньки. Вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 960, 50 грн., оскільки у серпні 2021 року доньці виповнюється 3 роки, а тому позивачка зможе влаштуватися на роботу та забезпечувати дитину на рівні з відповідачем. Вважаючи, що позивачем не надано доказів на підтвердження заявлено розміру аліментів, просив визначити розмір аліментів у розмірі 960, 50 грн., що відповідає 50 % розміру прожиткового мінімуму на дитини відповідного віку, встановленому ЗУ «Про державний бюджет України на 2021 рік». ІІІ. Виклад заперечень позивача у відповіді на відзив. 03.06.2021 року представник позивача через канцелярію суду подав відповідь на відзив, у якому позовні вимоги підтримав. Вказав, що змістом СК України рекомендованим є стягнення аліментів у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, який відповідно до Закону для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. Оскільки відповідач є працездатним не хворіє на тяжкі хвороби, інших утриманців не має, працевлаштований за кордоном, вважав за можливе стягнення аліментів на дитину у розмірі 3\~000, 00 грн. ІV. Виклад заперечень відповідача. 08.06.2021 року відповідач через канцелярію суду подав заперечення, у яких підтримав позицію викладену у відзиві. V. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.03.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 21.04.2021 року. За клопотанням відповідача розгляд справи відкладено на 13.05.2021 року. За клопотанням відповідача розгляд справи відкладено на 17.06.2021 року. У судове засідання позивач не з`явилася, 17.06.2021 року адвокат Хазов Ю.С. діючи в інтересах позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності та просив задовольнити позивні вимоги у повному обсязі. У судове засідання відповідач не з`явився, 17.06.2021 року адвокат Горбунова К.О. діючи в інтересах відповідача подала заяву про розгляд справи без її участі, у задоволенні позову просила відмовити з підстав, зазначених у відзиві. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якщо клопотання про розгляд справи заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, враховуючи згоду сторін про розгляд справи у їх відсутності, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. З`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. VІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Судом встановлено, що 18 квітня 2018 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] зареєстровано шлюб, про що Дніпровським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 18.04.2018 року зроблено актовий запис №127 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Під час перебування у шлюбі у сторін народилася дитина: -донька, [PERSON] , [INFO] , про що Дніпровським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 30.08.2018 року зроблено відповідний актовий запис за №487 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Факт проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] із матір`ю підтверджується Довідками про реєстрацію місця проживання №16-14/2365 від 23.02.2021 року та №16-14/2364 від 23.02.2021 року та не оспорювався в ході розгляду справи стороною відповідача. За відомостями з ДРПП про суми виплачених доходів та утриманих податків від 25.05.2021 року за четвертий квартал 2020 року та перший квартал 2021 року дохід [PERSON] складає 12\~631, 14 грн. У червні грудні 2020 року [PERSON] перерахував на рахунок [PERSON] грошові кошти на загальну суму 3\~720 євро. VІІ. Оцінка Суду. Щодо строків подання відзиву Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ч. ч. 7-8 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк,\~встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Тобто строк на подання відзиву на позовну заяву є процесуальним строком. Під процесуальним строком розуміють строк, в межах якого вчиняються певні процесуальні дії. Відповідно до положень ст. 122 ЦПК України, строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати. Згідно ст. 123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За ч. 3 ст. 124 ЦПК України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Відповідно до ч. 6 ст. 124 ЦПК України, строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку. Відповідно до ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом. За змістом ч. ч. 1,2 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом\~процесуальний строк\~може бути\~продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Тобто, за правилами цивільного процесуального закону поновленим може бути строк, встановлений законом, а строк встановлений судом може бути продовжено. Оскільки строк на подання відзиву встановлюється судом, клопотання сторони відповідача про поновлення пропущеного процесуального строку, заявлене у відзиві задоволенню не підлягає та підлягає поверненню відповідачу без розгляду. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 і 11 Конвенції» та є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогамист.182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в п.17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 183 Сімейного Кодексу України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною 2 ст.18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому, згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до\~ст.\~7\~ЗУ «Про\~державний бюджет\~України на\~2021\~рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини, дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Положенням ст.191 СК України визначено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зважаючи на те, що аліменти це платіж, спрямований саме на утримання дітей, який повинен бути достатнім для цього та повинен бути співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання, яке є в обох із батьків, і має бути рівним, та покликаний захистити інтереси дітей в коштах у розмірі, необхідному для їх життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, їх гармонійного розвитку, з врахуванням визначеного законом рекомендованого розміру прожиткового мінімуму для дитини. При цьому суд діючи виключно в найкращих інтересах дитини виконуючи обов`язок якнайкращого забезпечення її права на належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку до досягнення повноліття, не сприймає до уваги позицію відповідача, щодо доцільності присудження аліментів у розмірі 960, 50 грн. Суд виходить з того, що у ході судового розгляду саме стороною відповідача підтверджено його можливість забезпечувати утримання малолітньої доньки у більшому розмірі ніж мінімально встановлений законом. Встановивши фактичні обставини справи, наявність у подружжя малолітньої доньки та її проживання та перебування на повному утриманні матері, відсутність між сторонами домовленості щодо утримання доньки, враховуючи відсутність даних та належних та допустимих доказів про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, батьків, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення батька від обов`язку утримувати дитину, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині наявного існування обов`язку у відповідача матеріально утримувати свою дитину. За викладеного, беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов`язку по утриманню дитини, суд враховує, що на час подання позову до суду, позивач є такою, що перебуває у декретній відпустці та позбавлена можливості працевлаштування, при цьому батько є працездатною особо, працює не офіційно за кордоном, про будь-які захворювання хронічного характеру не повідомляє, натомість підтверджує наданими довідками про можливість надавати допомогу на утримання дитини навіть у більшому ніж визначено позивачем розмірі, суд приходить до висновку, що заявлений позов за вимогами про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини, у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000, 00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття підлягає задоволенню у повному обсязі. Докази, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти саме у такому розмірі, матеріали справи не містять. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. VІІІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. ІХ. Розподіл судових витрат між сторонами. За статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. У відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Приймаючи до уваги звільнення позивача від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів до суду, ураховуючи задоволення позову, з відповідача в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір визначений за ставками встановленими ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру у розмірі 908, 00 грн.

Outcome: approved