Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

Згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 28 жовтня 2011 року позивачка є власником квартири [ADDRESS]. Посилаючись на вищезазначені обставини позивачка в поданому позові зазначає, що в належній їй квартирі зареєстрований також й відповідач - колишній власник цієї квартир та сторона за договором купівлі-продажу, який раніше постійно мешкав в цієї квартирі, але після укладення договору купівлі-продажу фактично з 2011 року не мешкає в належній позивачу квартирі без поважних причин, так як постійно мешкає без реєстрації за іншою адресою на території м.Гірське Попаснянського району Луганської області. При цьому відповідач відмовляється добровільно знятися з реєстраційного обліку та виписатися з квартири, у зв'язку з чим позивачка змушена нести додаткові витрати на утримання квартири, а також позбавлена можливості розпоряджатися належним їй нерухомим майном за власним розсудом. А тому позивачка просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. До початку розгляду справи по суті позивачка надала на адресу суду письмову заяву, за змістом якої підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, справу просила розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився двічі без поважних причин, хоча належним чином був повідомлений судом про час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Так, згідно ст.10 п.3 та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. При цьому, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Крім того, відповідно до п.34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Враховуючи вищенаведені вимоги діючого законодавства судом із наданих позивачкою письмових доказів було встановлено, що позивачка дійсно є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується як копією нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 28 жовтня 2011 року, за яким стороною за договором був саме відповідач як колишній власник квартири (а.с.7-8), так й Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.9). Також із наданої позивачкою копії будинкової книги (а.с.10-13) судом встановлено, що після укладення договору купівлі-продажу відповідач не знявся у встановленому законом порядку з реєстраційного обліку та в дійсний час продовжує бути зареєстрованим в квартирі, яка належить позивачці, хоча фактично не мешкає в будинку з 2011 року без поважних причин, так як постійно мешкає без реєстрації в іншому місці, що підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов, складеного депутатом Гірської міської ради у присутності сусідів позивачки (а.с.6). При таких обставинах на думку суду позовні вимоги позивачки є обгрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.156 ЖК України, ст.405 ЦК України,

Outcome: approved