Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

З позову [PERSON] вбачається, що 18.04.2016 року помер її батько [PERSON], останнім постійним місцем проживання якого було с. Матяшівка, вул. Першотравнева, 22 Великобагачанського району Полтавської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. До складу спадкового майна, поряд з іншим, увійшла земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,14 га, розташована по вулиці Першотравнева №22 село Матяшівка Великобагачанського району Полтавської області, яка належала спадкодавцю [PERSON], оскільки була передана йому у власність рішенням 10 сесії 22 скликання [PERSON] сільської ради народних депутатів Великобагачанського району від 24.12.1996 року. На цю земельну ділянку технічна документація по відновленню та встановленню меж за життя [PERSON] не виготовлялася та Державний акт не виготовлявся, тобто окрім рішення про передачу у власність, інших документів немає. Позивач вказує, що спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька є позивач [PERSON], яка прийняла спадщину шляхом подання заяви до приватного нотаріуса [PERSON] та брат позивача - [PERSON], який від прийняття спадщини відмовився, подавши відповідну заяву, інших спадкоємців немає. На житловий будинок з господарськими будівлями [PERSON] оформила спадкові документи, отримавши у нотаріуса відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом. Також, вона звернулася до приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на спадкову земельну ділянку, але позивачу було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу. Оскільки в позасудовому порядку отримати правовстановлюючі документи на спадкове майно (земельну ділянку) не можливо, так як на померлого документи не видаються, позивач змушена звернутися до суду з відповідним позовом (а.с.2). В судове засідання позивач та представника позивача адвокат [PERSON] не зявилися, від представника позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи у відсутність сторони позивача (а.с.а.с.53-55). Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, від [PERSON] сільської ради надійшов лист про визнання позову та про розгляд справи у відсутність представника [PERSON] сільської ради (а.с.а.с.50,51). В судове засідання не зявився третя особа у справі [PERSON] (а.с.56). У звязку з неявкою сторін у справі, суд вирішив за можливе розглянути справу у відсутність сторін та третьої особи у справі, на підставі наявних у справі доказів, враховуючи положення ст.197 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами). Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України «у разі визнання відповідачем позову суд за наявності передбачених законом підстав ухвалює рішення про задоволення позову». Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України). Судом встановлено, що батько позивача у справі [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] [PERSON], останнім місцем проживання якого було с. Матяшівка Великобагачанського району Полтавської області, помер 18 квітня 2016 року, про що виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Великобагачанського району Полтавської області видано свідоцтво про смерть (а.с.а.с.3-4,5-6). З архівної довідки Великобагачанської райдержадміністрації від 21.10.2016 року № 01-22/426 вбачається, що рішенням 10 сесії 22 скликання [PERSON] сільської ради Великобагачанського району Полтавської області від 24.12.1996 року [PERSON] було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,14 га для обслуговування житлового будинку (а.с.7). Аналіз змісту вищевказаної архівної довідки свідчить про те, що за життя [PERSON] було передано безкоштовно саме у приватну власність (а не в користування) відповідну земельну ділянку, однак за життя він не встиг виготовити Державний акт на вищевказану земельну ділянку. Зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.10.2016 року вбачається, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON] і дане свідоцтво видане на спадкове домоволодіння, яке знаходиться за адресо: село Матяшівка, вулиця Першотравнева,22 Великобагачанського району Полтавської області (а.с.24). Приватний нотаріус Великобагачанського районного нотаріального округу [PERSON] постановою від 11.11.2016 року відмовила позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкову земельну ділянку площею 0,14 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у звязку з відсутністю у позивача правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності на нерухоме майно (спадкову земельну ділянку) (а.с.8). З повідомлення приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу [PERSON] №2335/01-16 від 30 грудня 2016 року, з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) вбачається, що після смерті 18.04.2016 року [PERSON], [INFO], останнє місце проживання якого було: село Матяшівка Великобагачанського району Полтавської області заяву про прийняття спадщини подала [PERSON], заяву про відмову від прийняття спадщини подав [PERSON]. Інших заяв про прийняття/відмову від прийняття спадщини не надходило, та відсутні претензії кредиторів. Заповіт [PERSON] в реєстрів заповітів відсутній; на імя [PERSON] 25.10.2016 року та 09.11.2016 року були видані свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.а.с.43-47). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України). У відповідності до вимог ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 цієї статті). Отже, з досліджених матеріалів справи вбачається, що спадкоємцем за законом після померлого 18.04.2016 року [PERSON], є його дочка [PERSON], яка прийняла спадщину та є спадкоємцем його майна за законом, однак в даний час, з урахуванням підстав відмови нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину (у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку), позивач не може реалізувати (оформити) своє право на спадкове майно. Зі змісту п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та того, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 10.02.2016 року у справі №6-2124цс15, оскільки відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон повязує виникнення у особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст.392 цього Кодексу. Також, у постанові від 23.12.2014 року у справі №3-199гс14 Верховний Суд України зазначив, що за змістом ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інший спосіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правоустановчого документу. При цьому, передумовою для застосування положень ст.392 ЦК України є відсутність іншого, крім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права. Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, виходячи з підстав, які викладені нотаріусом у постанові про відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії, з урахуванням принципу юридичної визначеності та враховуючи вищевказану практику Верховного Суду України щодо права власності, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved