Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

Зміст позовних вимог, пояснення сторін. У лютому 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до Ізюмської міської ради Харківської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності. У позові зазначив, що з 2009 року користується Ѕ частиною житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS]. Вказана Ѕ частина будинку належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на власність від 13.03.1981 року. Інша Ѕ частина будинку за вище вказаною адресою належить позивачу у справі. [PERSON] просить визнати за ним право власності в порядку набувальної власності на нерухоме майно, оскільки користується ним на протязі 10 років. [PERSON] надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача надав суду письмову заяву про розгляд справи без його присутності. Проти задоволення заяви не заперечував. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до договору купівлі- продажу від 10.05.2018 року [PERSON] набув у власність Ѕ частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, розташованого в [ADDRESS].(а.с.6). Згідно до свідоцтва про право власності від 13.03.1981 року [PERSON] є власником Ѕ частку житлового будинку, розташованого в [ADDRESS].(а.с.8). Актовим записом про смерть №22 від [INFO] року підтверджено факт смерті [PERSON], який відбувся [INFO] року в селі Червоний оскіл Ізюмського району Харківської області.(а.с.12). Норми права, що регулюють правовідносини під час розгляду справи. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст. 344 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності володіння. За набувальною давністю може бути отримано право власності на нерухоме майно, яке не має власника, власник якого невідомий або відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні його власнику було відмовлено. Елементи набувальної давності також передбачені статтями 335, 338, 341, 343 ЦК, за положеннями яких після вчинення законодавчо визначених дій та зі спливом певного строку особа може набути право власності на безхазяйне майно, знахідку, бездоглядну домашню тварину чи скарб. Але положення статті 344 ЦК в таких випадках не застосовуються. Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. [PERSON] на протязі більше ніж 10 років відкрито володіє Ѕ частиною житлового будинку, розташованого в [ADDRESS]. При вказаних обставинах можна вважати, що позивач добросовісно володіє чужим майном. На підставі наведеного,

Outcome: approved