Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

Знам`янська районна державна адміністрація Кіровоградської області в особі органу опіки та піклування, в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] ,звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав щодо її малолітньої дитини, в зв`язку з ухиленням від виконання своїх обов`язків по вихованню та стягнути аліменти на її утримання. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що відповідач являється матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дітей записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Відповідач повністю самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомо не виконує та нехтує своїми батьківськими обов`язками, умови для утримання та виховання малолітньої дитини не створені. Малолітньому [PERSON] , на основі акта про покинуту дитину від 10 грудня 2019 року, надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування і останній, з пологового відділення, влаштований до комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради», ні відповідач ні її родичі дитину не відвідували жодного разу. За викладених обставин задоволення позову буде відповідати інтересам дитини. Позивач в судове засідання не з`явився, представник надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити, справу розглядати за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заперечень не надала. В матеріалах справи наявна заява останньої ( а.с.31). Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши докази та інші матеріали справи, встановив наступне. Згідно свідоцтва про народження матір`ю [PERSON] , [INFO] , являється [PERSON] (а.с.7). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відомості про батька дітей записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (а.с.12-13). Відповідно до наданих Дмитрівською сільською радою Знам`янського району Кіровоградської області довідки та характеристики на відповідача встановлено, що [PERSON] , яка проживає без реєстрації по [ADDRESS] з матір`ю [PERSON] , проявила себе посередньо, не завжди належним чином дотримується відповідного рівня догляду за собою, помешканню, де проживає, притаманний безлад та сморід, щодо сусідів конфліктна, на зауваження реагує агресивно (а.с.9-10). Актом обстеження матеріально-побутових, санітарно-гігієнічних умов проживання сім`ї (а.с.11) встановлено, що в одноповерховому 2-кімнатному глиняному будинку в [ADDRESS] , з пічним опаленням, кімнати облаштовані необхідними предметами побутового вжитку, однак в кімнатах брудно, безлад, присутній сморід, підсобне господарство не ведеться, відтак мати не в змозі утримувати новонароджену дитину, для утримання та виховання дитини в сім`ї [PERSON] умови не створені. 08 грудня 2019 року матір, інші родичі або законний представник, відмовились забрати малолітнього [PERSON] , [INFO] , з пологового будинку (а.с.4). В подальшому малолітньому [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.5) та поміщено до комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради» (а.с.6), де дитину ні батьки ні рідні не відвідували (а.с.14). В силу висновку Знам`янської районної державної адміністрації Кіровоградської області доцільно позбавити відповідача батьківських прав та стягнути з неї аліменти на користь навчально-виховного закладу або особи на утримання дитини в розмірі 1/8 заробітку (доходу). Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Позбавлення батьківських прав - це, насамперед, спосіб захисту прав та інтересів дитини, а також санкція за протиправну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» наголошується, що взаємне задоволення від спільного перебування батьків і дітей є фундаментальним елементом сімейного життя, а тому втручання до нього має відбуватися у вузьких рамках, визначених статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що, незважаючи на певний вільний розсуд держави в справі відібрання дітей під державну опіку, відбирання дітей від батьків означає відрізання дітей від свого коріння, що може бути виправданим лише у виняткових випадках. У той же час, як вбачається зі змісту рішень Європейського суду з прав людини «Z та інші проти Сполученого Королівства» від 10 травня 2001 року та «A. проти Сполученого Королівства» від 23 вересня 1998 року, в контексті вимог статті 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод держава повинна приділяти особливу увагу захисту дітей від поганого поводження з боку інших осіб, у тому числі шляхом здійснення своєчасних превентивних заходів. Беручи до уваги стандарти Європейського суду з прав людини інтереси малолітньої дитини превалюють над потребами збереження сім`ї. Відповідно до вимог ст.ст. 150, 155, 180 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов`язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення від виконання батьківських обов`язків передбачає систематичне невиконання обов`язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, словом не робиться нічого для задоволення життєво важливих потреб дитини). Згідно зі ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою відповідальності батьків. Разом з тим, під час судового розгляду встановлено, що відповідач не проявляє до своєї дитини належного інтересу, не забезпечує необхідним та достатнім харчуванням, доглядом, не піклується про фізичний та духовний розвиток, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, тобто ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, відмовилась забрати її з пологового будинку, не відвідує, жодні дій, які могли б свідчити про бажання спілкування з дитиною, відсутні. Судом не встановлено об`єктивних причин, які б унеможливлювали піклування відповідачем про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, що підтверджує винну поведінку відповідача в ухиленні від виховання дитини. Відтак суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, позбавлення особи батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дітьми і побачення з ними, як це передбачено законом, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ст.ст.166, 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Згідно з ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на утримання дитини, суд враховує обставини, передбачені ст.ст.182,183 СК України, а також те, що відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров`я відповідача чи знаходження на її утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім`ї, яких вона зобов`язана утримувати, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь закладу або особи, де будуть вони утримуватися, аліменти на утримання сина [PERSON] , у розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на кожну дитину, щомісячно, до повноліття сина [PERSON] . Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст.430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного ст.18 Конвенції про права дитини, ст.150, п.2 ч.1 ст.164, ст. ст.167, 171 СК України,

Outcome: approved