Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

Зміст позовних\~вимог та\~позиції учасників\~справи В липні 2021 року Акціонерне товариство «Державний\~ощадний банк\~України»(далі АТ «Державний\~ощадний банк\~України»)\~звернулося до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що 14 січня 2020 року між позивачем та [PERSON] укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) шляхом підписання заяви про приєднання до Договору в редакції, яка на день підписання Заяви розміщена на інтернет-сторінці Банку. На підставі вказаної заяви відповідач отримав кредит шляхом встановлення кредитної лінії в розмірі 15 000 грн зі сплатою відсотків за користування коштами, щомісячною винагородою за обслуговування кредиту, обов`язковим щомісячним платежем. [PERSON] свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором не виконував, внаслідок чого станом на 28 квітня 2021 року утворилася заборгованість у розмірі 16\~696,24 грн, з яких: заборгованість по основному боргу 14\~244,06 грн, заборгованість по сплаті процентів та комісії за користування кредитом 1978,89 грн, комісія за розрахунково-касове обслуговування 408,37 грн, заборгованість по пені 0,00 грн, сума 3% річних від простроченої суми заборгованості по основному боргу 41,61 грн, сума 3% річних від простроченої суми заборгованості по процентах -12,83 грн, сума інфляційних втрат від простроченої суми заборгованості по основному боргу 0,00 грн, сума інфляційних втрат від простроченої заборгованості по процентах 10,48 грн. З урахуванням викладеного, АТ «Державний\~ощадний банк\~України»просило стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати. Представник позивача\~ АТ\~КБ «Державний\~ощадний\~банк\~України»у судове засідання не з`явився, однак у матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (арк.спр. 42). Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов, заяви про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи суду не подав. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлений шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання [ADDRESS] та на повідомлену відповідачем адресу електронної пошти. Судові повістки вручені (арк.спр.48,54). Враховуючи наявність підстав для ухвалення заочного рішення, суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи. Процесуальні дії у справі 08 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 02 серпня 2021 року розгляд справи відкладено у зв`язку із неявкою відповідача. 20 вересня 2021 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України, здійснює розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фактичні обставини справи, встановлені судом 14 січня 2020 року [PERSON] підписав заяву №488078011/040919 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної карти) (далі - Заява) (арк.спр.7-8). У Заяві зазначено, що її підписанням відповідач беззастережно приєднався до Договору в редакції, яка на день підписання цієї Заяви на приєднання розміщена на інтернет-сторінці Банку та уклав з Банком Договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку (п. 3.1 Заяви). Відповідно до п.п.3.4.1- 3.4.2 Заяви, Банк відкрив поточний рахунок відповідачу № № [NUMBER] в гривнях України, код банку 322669 та надав клієнту платіжну карту типу «Моя карта» Visa rewards та ІПН. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість [PERSON] за договором станом на 28 квітня 2021 року становить 16\~696,24 грн, з яких: заборгованість за основним боргом (кредитом) 14\~244,06 грн, проценти за користування кредитом 1978,89 грн, комісія 408,37 грн, заборгованість по пені 0,00 грн, 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 41,61 грн, 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом -12,83 грн, сума інфляційних втрат за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 0,00 грн, сума інфляційних втрат за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 10,48 грн. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою (п.6 ч.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року №2664-ІІІ (далі - Закон №2664-ІІІ)). Відповідно до ч.1 ст.6 Закону №2664-ІІІ фінансові послуги надаються суб`єктами підприємницької діяльності на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта підприємницької діяльності; 3) прізвище, ім`я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути з відповідача заборгованість за процентами за користування кредитом. При цьому, обґрунтовуючи їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, розміщений на сайті: www.oschadbank.ua. як на невід`ємну частину заяви про приєднання. Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву №488078011/040919, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів та комісії за користування кредитними коштами, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Договір комплексного\~банківського обслуговування\~фізичних осіб,\~що міститься\~у матеріалах\~справи,\~Умови користування\~кредитного лінією,\~Правила користування\~платіжними картками\~ не\~містять підпису\~відповідача,\~а тому\~їх не\~можна розцінювати\~як частину\~кредитного договору,\~укладеного між\~сторонами 14\~січня 2020\~року шляхом\~підписання Заяви\~№488078011/040919. Суд вважає, що у даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України. Умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений, чого суд в ході судового розгляду справи не встановив. Такі висновки суду, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19. У Заяві про приєднання позичальника від 14 січня 2020 року процентна ставка та порядок сплати комісії не зазначені (арк. спр. 7-8). Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, та такою комісії. Що стосується позовної вимоги про стягнення з [PERSON] 3% річних від простроченої суми заборгованості по основному боргу, 3% від простроченої суми заборгованості по процентам, інфляційних втрат від простроченої суми заборгованості по основному боргу та по процентам, то в цій частині позову слід відмовити з наступних підстав. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З правового висновку Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, слідує, що відповідно до ч.1 ст. 1048 та ч.1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Враховуючи те, що доказів закінчення строку дії спірного кредитного договору чи пред`явлення до відповідача вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України суду не надано, відсутні підстави для стягнення інфляційний втрат та 3 % річних, отже в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Водночас дані виписки по рахунку позичальника свідчать про те, що відповідач використовував кредитні кошти, а також вносив кошти на погашення заборгованості. Тому, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ «Державний\~ощадний банк\~України» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав відповідачем, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] заборгованості за основною сумою кредиту у розмірі 14\~244,06 грн, розмір якої підтверджено розрахунком банку та банківськими виписками по картковому рахунку і не спростовані відповідачем, оскільки банк має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника до виконання обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Розподіл судових витрат Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки на користь банку підлягає стягненню 14\~244,06 грн кредитної заборгованості, що є 85,3% від суми пред`явленого позову (16\~696,24 грн), то з [PERSON] на користь АТ «Державний\~ощадний банк\~України» підлягає стягненню 1936,31 грн судового збору.

Outcome: partial