Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 26.11.2020 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів за депозитними договорами, у якому просила розірвати укладений між сторонами договір №3413 про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок без можливості довнесення від 09 грудня 2019 року; стягнути з відповідача на користь позивача суму внеску за договором №3413 від 09.12.2019 р. в розмірі 50 000 грн.; розірвати укладений між сторонами договір №290 про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок без можливості довнесення від 30 січня 2020 року; стягнути з відповідача на користь позивача суму внеску за договором №290 від 30 січня 2020 року в розмірі 12 000 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 09.12.219 року між [PERSON] та КС «Громада» (далі по тексту - спілка) був укладений Договір про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок без можливості довнесення №3413 (далі по тексту Договір №3413). В додержання виконання умов п. 1.1. Договору, позивач вніс строковий внесок (вклад) на депозитний рахунок спілки у розмірі 50\~000, 00 грн. В свою чергу, відповідач взяв на себе зобов`язання про повернення внеску та відсотків за його користування. Відповідно до п. 1.2. вищевказаного Договору, договір укладено строком до 09.08.2021 року включно. Згідно п. 2.2.1. Договору, процентна ставка за внеском встановлюється у розмірі 29, 1 % річних. Також, 30.01.2020 року між [PERSON] та спілкою був укладений Договір про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок без можливості довнесення №290 (далі по тексту Договір №290). В додержання виконання умов п. 1.1. Договору, позивач вніс строковий внесок (вклад) на депозитний рахунок спілки у розмірі 12\~000, 00 грн. В свою чергу, відповідач взяв на себе зобов`язання про повернення внеску та відсотків за його користування. Відповідно до п. 1.2. вищевказаного Договору, договір укладено строком до 30.09.2020 року включно. Згідно п. 2.2.1. Договору, процентна ставка за внеском встановлюється у розмірі 29 % річних. Станом на дату звернення до суду внески (вклади) за договорами [PERSON] не повернуто, що порушує майнові права та охоронювані законом інтереси позивача, умови укладених Договорів та норми чинного цивільного законодавства. ІІ. Виклад позиції відповідача. 23.02.2021 року представник відповідача за ордером [PERSON] подала відзив на позов, у якому просила у задоволенні позову відмовити або закрити провадження у справі при укладенні мирової угоди. Вказав, що спілка здійснює свою діяльність на ринку фінансових послуг України з 1996 року, тобто більше 20 років і забезпечила стабільність своєї діяльності і виконання прийнятих на себе зобов`язань не дивлячись на численні кризи. Спілка потрапила під вплив надзвичайних, непереборних і невідворотних обставин, які пов`язані із коронавірусною інфекцією, що являється загальновідомою, надзвичайною обставиною всесвітнього масштабу. Запровадження глобального і державного карантину, встановлення жорстких обмежувальних заходів, надання на законодавчому рівні канікул по оплаті позичальниками заборгованості по кредитам прямо і невідкладно потягло за собою значний відтік депозитів, неможливість виконання зобов`язань як зі сторони спілки, так і зі сторони позичальників. Вважає позовні вимоги позивача передчасними, такими що не враховують існуючу складну скрутну ситуацію і вимоги чинного законодавства, зокрема вимоги ст. 617 ЦК України в частині звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання внаслідок випадку або непереборної сили. ІІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.11.2020 року позовну заяву прийнято розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням викликом сторін. Судове засідання призначено на 18.01.2021 року. За клопотанням представника відповідача [PERSON] розгляд справи відкладено на 05.02.2021 року. За клопотанням представника відповідача [PERSON] розгляд справи відкладено на 02.03.2021 року. 23.02.2021 року представник відповідача за ордером [PERSON] подала відзив на позов. У судове засідання у час призначений для розгляду справи позивач не з`явився, 02.03.2021 року подав заяву про розгляд справи без його участі. У судове засідання у час призначений для розгляду справи представник відповідача не з`явився, 02.03.2021 року подав заяву про розгляд та вирішення справи без його участі з урахуванням відзиву. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Таким чином, враховуючи згоду позивача та представника відповідача на розгляд справи у їх відсутності, суд постановив розглянути справу за відсутності учасників справи, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Судом встановлено, що 09.12.2019 року між спілкою та [PERSON] укладено договір №3413, за умовами якого вкладник вносить строковий внесок (вклад) члена кредитної спілки на депозитний рахунок до спілки, а спілка приймає внесок і зобов`язується повернути вкладникові внесок та виплатити проценти та внесок на умовах та в порядку, встановленому цим Договором. Договір укладено на 20 міс., тобто до 09.08.2021 року. Відповідно до п. 2.1.1. Договору вкладу вкладник зобов`язується внести грошові кошти (внесок) до спілки у розмірі 50 000, 00грн. За п. 2.2.1 процентна ставка за договором встановлюється у фіксованому розмірі 29, 1 % процентів річних. Виплата процентів здійснюється щоквартально на вимогу вкладника, що пред`являється в усній або письмовій формі (п. 2.3.3 Договору). На виконання умов договору вкладу позивачем внесені грошові кошти в сумі 50 000, 00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №3413 від 09.12.2019 року. 30.01.2020 року між спілкою та [PERSON] укладено договір №290, за умовами якого вкладник вносить строковий внесок (вклад) члена кредитної спілки на депозитний рахунок до спілки, а спілка приймає внесок і зобов`язується повернути вкладникові внесок та виплатити проценти та внесок на умовах та в порядку, встановленому цим Договором. Договір укладено на 20 міс., тобто до 30.09.2021 року. Відповідно до п. 2.1.1. Договору вкладу вкладник зобов`язується внести грошові кошти (внесок) до спілки у розмірі 12 000, 00грн. За п. 2.2.1 процентна ставка за договором встановлюється у фіксованому розмірі 29 % процентів річних. Виплата процентів здійснюється в кінці дії Договору на вимогу вкладника, що пред`являється в усній або письмовій формі (п. 2.3.3 Договору). На виконання умов договору вкладу позивачем внесені грошові кошти в сумі 12 000, 00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №507 від 30.01.2020 року. Письмова вимога позивача від 15.09.2020 року, 09.10.2020 року про повернення внеску (вкладу) за договорами залишилася без задоволення, що сторонами не оспорювалось в ході вирішення справи. V. Оцінка Суду. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 3, 6, 11, 525, 627, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про кредитні спілки», кредитна спілка це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Згідно з ч.ч.1, 3, 5, 6 ст. 10 Закону України «Про кредитні спілки», членами кредитної спілки можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають на території України, об`єднані хоча б за однією з ознак, зазначених у частині першій статті 6 цього Закону, мають повну цивільну дієздатність, з урахуванням обмежень, передбачених частиною другою цієї статті. Прийняття до кредитної спілки та виключення з її складу провадяться на підставі письмової заяви особи за рішенням спостережної ради кредитної спілки, крім випадків припинення членства у зв`язку із смертю особи або виключенням члена за рішенням загальних зборів у разі порушення ним статуту кредитної спілки. Членство у кредитній спілці настає з дня сплати особою вступного та обов`язкового пайового внесків у порядку, передбаченому статутом кредитної спілки. В першу чергу сплачується вступний внесок. У разі коли вступний та обов`язковий пайовий внески сплачено у різні дні, першим днем членства вважається день сплати обов`язкового пайового внеску. Днем припинення членства у кредитній спілці вважається день прийняття загальними зборами членів кредитної спілки або спостережною радою кредитної спілки відповідного рішення. Члени кредитної спілки мають право: брати участь в управлінні справами кредитної спілки, обирати та бути обраними до її органів управління; вносити пропозиції на розгляд органів управління кредитної спілки; одержувати від кредитної спілки кредити та користуватися іншими послугами, які надаються членам кредитної спілки відповідно до її статуту; одержувати інформацію про діяльність кредитної спілки, ознайомлюватися з річними балансами, фінансовими звітами, протоколами засідань органів управління кредитної спілки та іншими документами щодо діяльності кредитної спілки; одержувати дохід на свій пайовий внесок, якщо інше не передбачено статутом кредитної спілки; вийти з членів кредитної спілки в порядку, передбаченому цим Законом та статутом кредитної спілки (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про кредитні спілки»). Статтею 23 Закону України «Про кредитні спілки» визначено, що внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кошти, що належать членам кредитної спілки, обліковуються окремо. Кошти, що належать членам кредитної спілки, використовуються для надання кредитів членам кредитної спілки, а у разі наявності тимчасово вільних коштів членів кредитної спілки - можуть розміщуватися спілкою на депозитних рахунках в установах банків, які мають ліцензію на право роботи з вкладами громадян, і в об`єднаній кредитній спілці, а також у державні цінні папери, перелік яких встановлюється Уповноваженим органом. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. Відповідно до статуту КС «Громада» (розміщеного на офіційному сайті спілки http://ksgromada.com.ua) для досягнення мети своєї діяльності кредитна спілка, окрім іншого: приймає вступні та обов`язкові пайові та інші внески від членів спілки; надає кредити своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі. Отримувати кредити від імені членів кредитної спілки можуть також селянські (фермерські) господарства та приватні підприємства, які знаходяться у їх власності. Розмір кредиту, наданого одному члену кредитної спілки, не може перевищувати 20 відсотків від капіталу кредитної спілки; залучає на договірних умовах внески (вклади) своїх членів на депозитні рахунки як у готівковій, так і в безготівковій формі. Зобов`язання кредитної спілки перед одним своїм членом не можуть бути більше 10 відсотків від загальних зобов`язань кредитної спілки (п.п .а-в. п. 5.1 Статуту). Внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахування на такі кошти належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. (п. 26.1 Статуту) Згідно\~\~\~ст. 1058 ЦК України\~\~\~за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму\~\~\~(вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку встановлених договором. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено\~\~\~ніхто не може бути безпідставно позбавлений\~\~\~свого майна. Згідно\~\~ст. 41 Конституції України\~\~ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. У відповідності до\~ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~вклад (депозит) це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Частиною 2\~статті 1060 ЦК України\~передбачено, що незалежно від того чи був укладений договір банківського вкладу на умовах видачі вкладу на першу вимогу чи на умовах повернення вкладу із закінченням встановленого договором строку, банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення. Статтею 1074 ЦК України\~\~передбачено, що обмеження права клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які перебувають на його рахунку, не допускаються, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. За таких обставин, на першу вимогу позивача Кредитна спілка «Громада» зобов`язана була повернути грошові кошти за вкладом, однак цього не зробила, що є порушенням зобов`язальних правовідносин. Твердження відповідача, на заперечення проти позовних вимог, про наявність форс-мажорних обставин, спростовуються п. 4.2. Договорів, за яким перелік обставин, які сторони віднесли до таких, які не могли передбачити або запобігти, і на час їх дії сторони звільняються від виконання зобов`язань. Карантину в даному переліку немає. Доказів повідомлення позивача про настання форс-мажорних обставин з боку відповідача не надано. Зміни до договорів №3413 та №290 шляхом укладення додаткових угод, для врегулювання питання введення карантину сторонами не укладались. Сертифікат Торогово-Промислової палати про наявність форс-мажорних обставин відповідачем до заперечень не долучено. Відповідно до ч. 2 ст. 14-1 ЗУ «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами. Серед невичерпного переліку форс-мажорних обставин у цій нормі знаходиться і карантин. Разом з тим саме по собі запровадження всеукраїнського карантину не є підставою для звільнення від відповідальності за невиконання абсолютно всіх договірних зобов`язань. Зацікавлена сторона повинна довести, що вона не в змозі виконувати конкретні зобов`язання і що цю неможливість зумовив саме карантин. Тобто особа має обґрунтувати наявність причинно-наслідкового зв`язку між встановленим карантином та неможливістю виконання своїх зобов`язань за договором. Тобто при вирішенні питання щодо впливу обставин непереборної сили має бути підтверджено не факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання. На необхідність доведення обставин форс-мажору також вказується в Конвенції Організації Об`єднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу товарів від 11.04.1980, яка набула чинності для України 01.02.1991. В статті 79 зазначеної Конвенції більше детально визначено порядок дій сторін щодо звільнення від відповідальності у випадку виникнення форс-мажору. Виходячи з наведеного, суд не бере до уваги твердження відповідача про неможливість виконання умов договору унаслідок настання форм-мажорних обставин. За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, або розірвання договору. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється гою, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Враховуючи, що відповідачем порушено істотні вимоги договорів №3413 та №290 щодо невиплати на першу вимогу вкладу вимоги позивача щодо розірвання вказаних договорів та повернення вкладів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Частиною першою ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. У відповідності до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Приймаючи до уваги звільнення позивача від сплати судового збору за подання позову до суду, ураховуючи ціну позову, з відповідача в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір визначений за ставками встановленими ЗУ «Про судовий збір» станом на 01.01.2020 року за подання до суду позовної заяви у розмірі 840, 80 грн.

Outcome: approved