Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Згідно позову, відповідач [PERSON]. отримав у позивача [PERSON] за договором позики від 11.12.2010р. - 95 000 грн., які зобов'язаdся повертати з 16.12.2010 року, однак за закінченням строку відповідач борг не сплатив. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 95 000 грн., 3% річних у розмірі 7 082 (сім тисяч вісімдесят дві) грн. за період 16.12.2010р.-10.06.2013р., інфляційні втрати у розмірі 4 275 (чотири тисячі двісті сімдесят п'ять) грн. - за період 16.12.2010р. - 10.06.2013р., правову допомогу в розмірі 3 000 (три тисячі) грн. та судовий сбір у розмірі 1093 (одна тисяча дев'яносто три) гривень 57 (п'ятдесят сім) копійок. У судове засідання позивач [PERSON], належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, не з'явився. Надав суду письмову заяву, згідно якої підтримав в повному обсязі вимоги за позовною заявою та фактичні обставини на яких вони ґрунтуються. Просить суд розглянути справу у його відсутність. Відповідач [PERSON], належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. За ухвалою суду розгляд справи проведений за відсутності сторін в порядку ст. 224 ЦПК України заочно за наявних в справі доказів. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з наступного: Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та якості. 11 грудня 2010 року між [PERSON] та [PERSON], в простій письмовій формі був укладений договір позики, за яким [PERSON] отримав у [PERSON] в борг 95 000 грн., які зобов'язався повернути з 16.12.2010 року. За ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Факт укладання договору позики та його умов підтверджується допустимим доказом, визначеним ч. 2 ст. 1047 ЦК України - розпискою боржника (а.с.10). Дійсність зазначеної розписки відповідачем не оспорена. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як зазначено ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сама наявність боргового документа у позивача свідчить про те, що на час розгляду справи в суді відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконав. Відповідач [PERSON], як позичальник за договором позики, в порушення вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України прострочив виконання грошового зобов'язання в частині повернення позикодавцеві позики у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, та згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України зобов'язан сплатити в повному обсязі суму боргу, а також 3 % річних від простроченої суми - 7 082грн., інфляційні втрати у розмірі - 4 275 грн. За наведених обставин позовні вимоги підлягають задоволенню частково. З відповідача на користь позивача згідно ст. 88 ЦПК України слід стягнути судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1093,57 грн. Позивачем заявлені позовні вимоги на оплату правової дороги адвоката у розмірі 3000 грн., які документально підтверджені договором про надання адвокатських послуг (а.с. 14) та квитанцією прибуткового касового ордеру на зазначену суму (а.с. 15), тобто стягненню на користь позивача з відповідача підлягають витрати на правову допомогу у розмірі 3000 гривень, які і підлягають.

Outcome: approved