Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

З позову вбачається, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11.10.2014 року. Шлюб між сторонами зареєстрований відділом держаної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Диканського районного управління юстиції у Полтавській області 11.10.2014 року, актовий запис № 108. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] 06.03.2015 року, який проживає разом з позивачкою і повністю перебуває на її утриманні та вихованні. В свідоцтві про народження [PERSON] батьком зазначений відповідач [PERSON]. Посилаючись на те, що між сторонами погіршились подружні відносини, психологічна несумісність, часті сварки з цього приводу, матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина та на особисте утримання дружини не надає, тому позивачка [PERSON] звернулася з позовом до суду і просила шлюб розірвати та стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу подачі заяви до суду і до його повноліття, та стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на особисте утримання [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення сином [PERSON] [INFO], віку трьох років. В судове засідання сторони не зявились від них надійшли заяви в яких позивачка [PERSON] позов підтримала, відповідач [PERSON] в судові засідання 11.08.2016 року та 29.08.2016 року не зявився, належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надав. Суд вирішив за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.197 ЦПК України. Суд, прийнявши до уваги заяви сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Диканського районного управління юстиції у Полтавській області 11.10.2014 року, актовий запис № 108( а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] 06.03.2015 року, який проживає разом з позивачкою і повністю перебуває на її утриманні та вихованні. В свідоцтві про народження [PERSON] батьком зазначений відповідач [PERSON]( а.с.5). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, причиною цьому послужили, різні характери, різниця в поглядах на сімю та сімейне життя. При таких обставинах справи суд вважає, що сімя сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами не має, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя та інтересам неповнолітнього сина і тому, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині розірвання шлюбу. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Як вбачається з матеріалів справи позивачка [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і отримує допомогу по догляду за дитиною до трьох років. Відповідач [PERSON] є здоровою працездатною людиною на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має і тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та на утримання дружини. При таких обставинах справи, коли відповідач належним чином не виконує своїх батьківських обовязків і матеріальної допомоги добровільно в достатній мірі на утримання дитини позивачці не надає, а також на утримання дружини у суду є підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved