Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

Згідно позовної заяви, яка надійшла до суду 01 березня 2016 року, усних пояснень позивача [PERSON] в судових засіданнях, 29 жовтня 2005 року уклав шлюб з відповідачем [PERSON], від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося по тій причині, що через різницю поглядів на життя почали виникати непорозуміння та конфлікти, це призвело до напружених, відчужених відносин, втрачено почуття поваги та любові один до одного, тривалий час немає спільних інтересів і на даний час не підтримують будь-яких сімейних відносин, не проживають разом близько 4 років, не ведуть спільного господарства, шлюб має формальний характер, подальше подружнє життя, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Основною причиною розлучення є те, що через необхідність заробляти кошти на утримання сімї тривалими періодами перебував на заробітках. Ще під час спільного проживання відповідач неодноразово виганяла його з дому. У звязку із зазначеними обставинами позивач просить шлюб розірвати, бажає найближчим часом створити нову сімю. Позивач в назване судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судових засіданнях проти позову заперечувала, вказувала, що шлюб не є для неї формальністю, сімя не розпалась, хоча і не проживають разом з 25 грудня 2014 року, проте бажала зберегти шлюб, спір про майно існує, який буде вирішено окремо, однак спору про місце проживання дітей немає. В назване судове засідання відповідач не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ч. 1 ст. 55, ч.ч. 3, 4 ст. 56, ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається; дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом; шлюб припиняється внаслідок його розірвання; позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення; особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, згідно свідоцтва про шлюб серія 1-БВ № 012226, виданого 22 листопада 2005 року, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 29 жовтня 2005 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Летичівського району Хмельницької області, актовий запис за №100, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. Із копій свідоцтв про народження вбачається, що [PERSON] народилася 10 квітня 2006 року, [PERSON] народилася 31 січня 2010 року, їх батьками є [PERSON], [PERSON]. Ухвалами суду від 14 березня 2016 року, 13 червня 2016 року сторонам надавався строк для примирення відповідно два місяці, один місяць. З матеріалів справи вбачається, що сторони припинили шлюбні відносини, не проживають разом, спільного господарства не ведуть, у наданий судом строк не примирились, тому суд вважає вказані обставини такими, які свідчать, що їх сім'я розпалась і подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вказані обставини, визнання відповідачем позову згідно поданої заяви не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому на користь позивача з відповідача слід стягнути 551,20 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved