Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

Зотов Олександр Володимирович діючи на підставі довіреності та у інтересах ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовом до [PERSON]про стягнення з останньої заборгованості за кредитним договором № 2000963305 від 26 вересня 2012 року у розмірі 22 862, 97 грн. посилаючись на те , що 26 вересня 2012 року між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір про надання споживчого кредиту, згідно якого перша отримала кредитні кошти у розмірі 20 460, 00 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік, строком користування на 24 місяці. За умовами договору відповідач зобов'язана була повертати кредит, сплачувати проценти за користування кредитом, інші платежі згідно графіка платежів. 18.12.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено Договір факторингу, згідно умов якого банк передав, а фактор прийняв право вимоги до позичальника, що випливають із умов кредитного договору. Відповідач у порушення умов договору та приписів цивільного законодавства України не виконує умови договору і станом на 16.07.2014 року має заборгованість по договору у розмірі 22 862,97 грн, з яких: заборгованість по кредиту 17 072, 25 грн.; заборгованість по процентам 0,81 грн; комісія за обслуговування кредиту 5789,91 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, з проханням задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі, проти позову не заперечує.. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд дослідивши усі наявні матеріали справи та докази, прийшов до наступного. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено і цей факт підтверджується матеріалами справи, що 26 вересня 2012 року між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір про надання споживчого кредиту, згідно якого перша отримала кредитні кошти у розмірі 20 460, 00 грн на строк 24 місяці з 26.09.2012 р. по 26.09.2014 р., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,01 % на рік, в обмін на зобов'язання повернути кредит з відсотками. Сума отриманого кредиту, проценти за користування кредитом та комісія за обслуговування кредиту сплачуються щомісяця у дату платежу та в розмірах зазначених у Графіку платежів, і складає 22 862,97 грн. (а.с.9-11) 18.12.2013 р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу №18/12/2013 згідно умов якого банк передав, а фактор прийняв право вимоги до [PERSON], що випливають із умов кредитного договору, (а.с.22-29). 19.12.2013 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» направило [PERSON] письмове повідомлення про відступлення ПАТ «ОТП Банк» права грошової вимоги у сумі 22 862,97 грн по кредитному договору № 2000963305 від 26.09.2012 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна». (а.с.14) Отже, в силу приписів ст.514 ЦК України, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги до [PERSON] у зобов'язанні по кредитному договору №2000963305 від 26.09.2012 року. Згідно приписів ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою /штрафом, пенею/ є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. На підставі ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. У відповідності до вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами /з розстроченням/, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У відповідності до ст.1052 ЦК України, у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. З розрахунку заборгованості по кредитному договору вбачається, що розмір заборгованості за кредитним договором, станом на 16.07.2014 р., складає усього 22 862,97 грн, з яких: заборгованість по кредиту 17072, 25 грн; заборгованість по процентам 0,81 грн; комісія за обслуговування кредиту 5789,91 грн. (а.с.11) На час розгляду справи сторони не повідомили суд про погашення заборгованості по кредитному договору № 2000963305 від 26.09.2012 року. З'ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» ґрунтуються на законі та укладеному договорі і висунуті позовні вимоги, підлягають задоволенню, оскільки дійсно відповідачем істотно порушено умови кредитного договору. Стороною позивача при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 243,60 грн, який підлягає стягненню з відповідача, відповідно до приписів ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved