Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. 1. [PERSON] звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення збитків та просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь 42090 грн. матеріальних та 42090 грн. маральних збитків, 704,80 грн. сплаченого судового збору. 2. Позов обґрунтований тим, що 05 січня 2018 року в смт.Олександрівка м.Чорноморська Одеської області на проспекті Миру сталася дорожньо-транспортна пригода. Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 23 березня 2018 року його (позивача) визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн., стягнуто судовий збір у розмірі 352,40 грн. Позивач зазначає в позові, що він оскаржив вищезазначену постанову і постановою апеляційного суду Одеської області від 27 квітня 2018 року визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди від 05 січня 2018 року [PERSON] Також, позивач стверджує, що цією дорожньо-транспортною пригодою автомобілю «RAVON R2» державний номерний знак [NUMBER] , власником якого є третя особа за цим позовом - [PERSON] , спричинені збитки, які [PERSON] у добровільному порядку зобов`язався сплатити, але ухилився від виконання зобов`язань, перестав відповідати на телефонні дзвінки. Позивач вказує в позові, що на підставі калькуляції від 25.07.2018 року та рахунку-фактури від 25 липня 2018 року матеріальні збитки становлять 42090 гривень, які пов`язані з ремонтом автотранспортного засобу та моральні збитки у розмірі 42090 грн., які спричинені йому та третій особі, тому що суттєво порушився їх життєвий ритм, спричинено психологічні страждання, була відсутня можливість користуватись вищевказаним автотранспортним засобом, яким позивач користувався для поїздок на роботу з м.Чорноморська Одеської області до м.Одеси та зворотній шлях. 3. Відповідач у визначений судом строк відзив на позовну заяву, у подальшому неодноразово викликався до суду рекомендованими повідомленнями та шляхом розміщення оголошення про виклик у судове засідання на офіційному веб-сайті Іллічівського міського суду Одеської області, однак до суду не з`явився. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 4. Позивач 09.10.2018 року надав до суду заяву про закінчення підготовчого судового засідання та призначення справи до судового розгляду по суті (а.с.41-42). 5. Третя особа - [PERSON] 20.11.2018 року надав до суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.64), проти задоволення позову не заперечив. 6. Позивач 19.02.2019 року та 22.03.2019 року надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечив (а.с.92, 95). ІІІ. Інші процесуальні дії у справі 7. Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 07 серпня 2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 8. Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 13.09.2018 року здійснено перехід від розгляду за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] (третя особа: [PERSON] ) про стягнення збитків. 9. В судовому засіданні 20.11.2018 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області закрито підготовче провадження по даній справі, призначено судовий розгляд по суті (а.с.59-61). 10. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи (стаття 128 ЦПК), відзиву на позов не подав, в судове засідання не з`явився, був належним чином неодноразово сповіщений про день і час слухання справи (а.с.32, 34, 57, 66, 67-68, 74-81, 85), а позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК. 11. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із проведенням судового засідання без участі учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 12. Судом встановлено, що [INFO] року в смт.Олександрівка м.Чорноморська Одеської області на проспекті Миру сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля автомобілю «RAVON R2» державний номерний знак [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «BMW» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «RAVON R2» державний номерний знак [NUMBER] отримав механічні пошкодження. 13. Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 23 березня 2018 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн., стягнуто судовий збір у розмірі 352,40 грн., яку позивач оскаржив. 14. Постановою апеляційного суду Одеської області від 27 квітня 2018 року скасовано постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 23 березня 2018 року (а.с.4-6) провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до мотивуючої частини даної постанови (а.с.4-6) вказано, що: «Відповідно до схеми місця ДТП доданої до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №368663 від 05 січня 2018 року, ділянка автомобільної дороги де сталося ДТП є такою, що має двосторонній рух по одній смуги у кожному напрямку. Зі схеми вбачається, що водій автомобілю «BMW» н/з [NUMBER] [PERSON] до перехрестя рухався по узбіччю з правої сторони від основного потоку машину. Наблизившись до перехрестя головної та другорядної доріг він, не перестроївся на проїзну частину дороги, продовжив рух та не переконавшись, що це буде небезпечно, з узбіччя виїхав на перехрестя де сталося зіткнення транспортних засобів. Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху України узбіччя це виділений конструктивно або суцільною лінією дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів, крім випадків, передбачених цими Правилами. Узбіччя може використовуватися для зупинки і стоянки транспортних засобів, руху пішоходів, мопедів, велосипедів (за відсутності тротуарів, пішохідних, велосипедних доріжок або у разі неможливості пересуватися по них), гужових возів (саней). Зі схеми місця ДТП вбачається, що водій автомобілю «BMW» н/з [NUMBER] [PERSON] виїхав на перехрестя саме з узбіччя головної дороги, де відповідно до вимог Правил дорожнього-руху він взагалі не мав права здійснювати рух, і враховуючи що зліва від нього знаходився ряд інших транспортних засобів, об`єктивно [PERSON] не міг бачити автомобіль RAVON R2» н/з [NUMBER] , який здійснював поворот ліворуч з головної дороги на другорядну. Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Згідно з п.1.4 Правил - кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Враховуючи зазначені вимоги Правил дорожнього руху України, апеляційний суд дійшов висновку, що водій «BMW» н/з [NUMBER] [PERSON] не мав права рухатись по узбіччю головної дороги, а тим більше перетинати перехрестя з узбіччя при обмеженій видимості з лівого боку. Апеляційний суд дійшов висновку про те, що у разі належного виконання та неухильного дотримання водієм [PERSON] . Правил дорожнього-руху України, дорожньо-транспортну пригоду можна було б відвернути. За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про відсутність в діях водія автомобілю «RAVON R2» н/з [NUMBER] [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП». 15. Відповідно до копії калькуляції від 23.07.2018 року та рахунку-фактури від 25 липня 2018 року, складеними ТОВ «АСІЯ МОТОРС», матеріальні збитки, які пов`язані з ремонтом автотранспортного засобу «RAVON R2» н/з [NUMBER] становлять 42090 гривень (а.с.26-27). V. Оцінка Суду. 16. Згідно положень ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 17. Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, та інші визначені витрати по транспортуванню транспортного засобу. 18. Згідно ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. 19. Згідно ст.1194 ЦК України у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди особа, яка застрахувала свою відповідальність зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страхового виплатою (страховим відшкодуванням). 20. Суд бере до уваги, що постановою апеляційного суду Одеської області від 27 квітня 2018 року фактично встановлено вину [PERSON] у скоєнні ДТП. 21. Враховуючи те, що калькуляцією від 23.07.2018 року та рахунком-фактурою від 25 липня 2018 року, складеними ТОВ «АСІРЯ МОТОРС», визначені матеріальні збитки, які пов`язані з ремонтом автотранспортного засобу «RAVON R2» н/з [NUMBER] у розмірі 42090 гривень (а.с.26-27), вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків у розмірі 42090 гривень є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. 22. Відносно позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. 23. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, яка завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями та бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. 24. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. 25. У позовній заяві та в судовому засіданні позивач зазначив, що через відповідну ДТП та пошкодженням в результаті ДТП автомобіля, суттєво порушився його життєвий ритм, спричинено психологічні страждання, була відсутня можливість користуватись вищевказаним автотранспортним засобом, яким позивач користувався для поїздок на роботу з м.Чорноморська Одеської області до м.Одеси у зворотньому шляху. 26. Суд бере до уваги досліджені в судовому засіданні копії документів, разом з тим звертає увагу, що позивачем не обґрунтовано суму розміру моральної шкоди у розмірі 42090 грн., яку він просить стягнути з відповідача. 27. Згідно з п.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. 28. Відповідно до абз.2 п.5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, суд має з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння потерпілому моральних чи фізичних страждань, за яких обставин діями (бездіяльністю) вони завдані, ступінь вини заподіювана, яких моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі він оцінює пов`язані з ними витрати та з чого при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного спору. 29. Згідно абз.1 п.9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. 30. Таким чином, суд доходить до висновку щодо часткового задоволення вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 10000 грн., яка є співмірною, завданим моральним стражданням позивача у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, суттєвого порушення його життєвого ритму, спричиненням психологічних страждань, відсутності можливості користуватись вищевказаним автотранспортним засобом, яким позивач користувався для поїздок на роботу з м.Чорноморська Одеської області до м.Одеси та зворотній шлях тощо. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 31. Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. 32. Зокрема, згідно платіжного доручення № 67 від 19 червня 2018 року (а.с.1) позивачем було сплачено 704,80 грн. судового збору, який підлягає стягненню з відповідача. 33. За таких обставин суд вважає, що позов є обґрунтованим, доведеним та підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: partial