overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб сторони одружилися 20.11.2015\~рокута зареєстрували свій шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. (а.с. 6) Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень статті 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають спільні права та обовязки. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 105 ч. 3 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як розяснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі. Крім того, подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена, збереження їх сімї є неможливе та суперечить їх інтересам. Заява відповідає дійсній волі подружжя, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб сторони одружилися 27.07.1996\~рокута зареєстрували свій шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Краматорська Донецької області. (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. (а.с. 5) Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень статті 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають спільні права та обовязки. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 105 ч. 3 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як розяснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі. Крім того, подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена, збереження їх сімї є неможливе та суперечить їх інтересам. Заява відповідає дійсній волі подружжя, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

Згідно уточнених позовних вимог, з відповідачем позивачка перебуває в зареєстрованому шлюбі з 24.04.2010 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Між сторонами припинені фактичні шлюбні відносини, позивачка з дітьми мешкає окремо від відповідача, діти знаходяться на утриманні позивачки. Позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку і не може самостійно забезпечити себе. Відповідач може надавати їй та дітям утримання. Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття. У судове засідання позивачка [PERSON], належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, не з'явилася. Надала суду письмову заяву, згідно якої підтвердила вимоги за позовною заявою та фактичні обставини на яких вони ґрунтуються, додала що не бажає негайного виконання судового рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Просить суд розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON], належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. Надав суду письмову заяву, згідно якої визнає позов в повному обсязі, просить розглянути справу у його відсутність. Наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 ст. 174 ЦПК України, йому роз'яснені та зрозумілі. Суд виходить з того, що відповідач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними та матеріальними правами, наслідки зазначеної процесуальної дії йому роз'ясненні, визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За наведених обставин визнання позову відповідачем слід прийняти і позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

Згідно уточнених позовних вимог позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частки від всіх видів доходу щомісячно, мотивуючи тим, що батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, однак відповідач свого обов'язку не виконує, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала з підстав наведених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов заперечив в частині стягнення аліментів з березня 2016 року, оскільки грошові кошти позивачці в березні він вже давав. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини. Згідно рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 27.01.2016 року шлюб між сторонами розірвано. В шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], батьками якого є сторони, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД № 121950, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Бучацького районного управління юстиції Тернопільської області. Дитина перебуває на утриманні позивачки. Між сторонами відсутня домовленість про утримання дитини та сплату аліментів, що стало підставою для звернення позивачки до суду. Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними. Твердження відповідача про те, що він вже надавав в березні 2016 року певні кошти позивачці, а тому не повинен сплачувати за цей місяць аліменти, суд оцінює критично, так як згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Як вбачається з матеріалів справи позивачка звернулася до суду 09 березня 2016 року, а тому саме з даної дати слід стягувати з відповідача аліменти на дитину. Приймаючи до уваги те, що дитина постійно проживає з матір'ю, а відповідач не в повному обсязі виконує обов'язки по її утриманню, та беручи до уваги матеріальне становище відповідача, суд прийшов до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Згідно уточнених позовних вимог, представлених довіреною особою позивачів [PERSON] з відповідачів у солідарному порядку просять стягнути матеріальну шкоду в розмірі 14313 грн. та судові витрати загальною сумою 3300 грн. Позивачі [PERSON] і [PERSON] у судове засідання не зявилися, їх інтереси представляють за довіреністю [PERSON] та угодою адвокат [PERSON] На обгрунтування вимог представники позивачів [PERSON] та [PERSON], кожен окремо, зазначили, що 18.06.2015 року близько 22 год. 30 хв. [PERSON], перебуваючи у стані спяніння, рухаючись на належному йому мопеді Віпер по проспекту Миру в м.Конотопі, в районі будинку №1, знехтував безпекою дорожнього руху, проігнорував вимоги п.2.9 а 18.1 ПДР України, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого скоїв наїзд на доньку позивачів [PERSON], яка у цей час йшла по пішоходному переходу. Внаслідок ДТП остання отримала тяжкі тілесні ушкодження від яких 22.06.2015 року померла. Через деякий час, а саме 03.07.2015 року, помер і винуватець ДТП [PERSON] Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно: автомобіль [NUMBER] та причіп ПРРМЗ 531 М, н/з [NUMBER], загальна вартість яких становить 28627 грн. Враховуючи, що вказане майно було придбане під час шлюбу, а тому ? частина належить дружині [PERSON], то просять, з посиланням на норму ст. 1231 ЦК України, стягнути зі спадкоємців 14313 грн. в рахунок відшкодування збитків повязаних з лікуванням та похованням потерпілої [PERSON], а також судові витрати загальною сумою 3300 грн. Відповідач [PERSON], яка також представляє інтереси неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уточнені вимоги позову визнала у повному обсязі і не заперечує стягненню з неї та дітей, як спадкоємців після смерті виновника ДТП [PERSON], 14313 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 3300 грн. судових витрат. Треті особи: Представник Конотопського міськвиконкому як органу опіки та піклування [PERSON] при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Конотопська міська державна нотаріальна контора надала листа про розгляд справи без участі їх представника, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Таке визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), а тому, на підставі ст.174 ч.4 ЦПК України, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.1231 ЦК України до спадкоємців переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. За приписом ст.1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Згідно уточненого позову, позивач є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідач - його батько, зареєстрований у вказаному будинку, але з грудня 2014 року фактично в ньому не проживає, в утриманні будинку та оплаті комунальних послуг участі не приймає. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у вказаному будинку та зобов*язати Олександрівську селищну раду зняти відповідача з реєстрації у вказаному будинку. Відповідач повторно у судове засідання не з*явився, причину неявки суду не повідомив. Позивач надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Доводи позивача підтверджено документами: довідкою про склад сім*ї, актом обстеження житлово-побутових умов проживання, копією паспорту та коду позивача, копіями витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Судом встановлено, що позивач є власником вказаного житлового будинку. Відповідач - батько позивача, зареєстрований у вказаному будинку, але не є його власником і з грудня 2014 року фактично в ньому не проживає, в утриманні будинку та оплаті комунальних послуг участі не приймає. Згідно ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Тому позов необхідно задовольнити частково і визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у вказаному будинку. Що ж стосується вимоги зобов*язати Олександрівську селищну раду зняти відповідача з реєстрації у вказаному будинку то ця вимога не підлягає задоволенню, бо такі дії здіснюються радою у відповідності до закону і своїх повноважень, у даному випадку ніким не оспорюються і не можуть бути предметом цивільного спору. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Згідно уточненого позову позивачі вказали, що Вони є власниками 1/2 частини жилого будинку, що розташовний за адресою: [ADDRESS]. В 2012 році за усною домовленістю в якості наймачів дозволели поселитися тимчасово у вказаноиу будинку відповідачам та взяти їх на реєстраційний облік. Спільного господарства з відповідачами вони не вели, сумісно не проживали, членами їхньої родини не являлись. Позивачі мешкали у [ADDRESS]. В жовтні 2014 року відповідачі не попередивши їх, не знявшись з реєстраційного обліку залиши вказаний житловий будинок та вибули в невідомому напрямку. Володіти та користуватись своєю власністю у них не має можливості у зв*язку з тим, що відповідачі взяті на облік в Державній меграційній службі України в Олександрівському районі Донецької області. Просить забов*язати Державну меграційну службу України в Олександрівському районі Донецької області зняти відповідачів з реєстраційного обліку. Відповідачі повторно у судове засідання не з*явились, причини неявки суду не повідомили. Представник позивача надав суду письмову заяву згідно якої позов підтримує та просить розгялнути справу без його участі. Доводи позивачка підтверджено документами: копією паспортів та кодів позивачів, копією технічного паспорту на будинок, копією свідоцтва про право наспадщину [PERSON], витягом з реєстру, довідкою сільської ради №940, актамм депутата та сільської ради . Судом встановлено, що позивачи є власниками 1/2 частини жилого будинку, що розташовний за адресою: [ADDRESS]. В 2012 році за усною домовленістю в якості наймачів дозволели поселитися тимчасово у вказаноиу будинку відповідачам та взяти їх на реєстраційний облік. Спільного господарства з відповідачами вони не вели, сумісно не проживали, членами їхньої родини не являлись. Позивачі мешкали у [ADDRESS]. В жовтні 2014 року відповідачі не попередивши їх, не знявшись з реєстраційного обліку залиши вказаний житловий будинок та вибули в невідомому напрямку. Володіти та користуватись своєю власністю у них не має можливості у зв*язку з тим, що відповідачі взяті на облік в Державній меграційній службі України в Олександрівському районі Донецької області. Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ч. 2 того ж кодексу власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Тому позов необхідно задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

Згідно уточненого позову позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 01.02.1997 р. вона перебуває у шлюбі з [PERSON], зареєстрованому Біленьківською сільською радою, актовий запис № 03. Зазначає, що шлюбні відносини між сторонами припинились багато років тому, проживають вони окремо. Їх подальше спільне життя є неможливим. Згідно відомостей відділу реєстрації актів цивільного стану Ківерцівського районного управління юстиції [PERSON] змінив прізвище на «Кондратюк». Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник позивача [PERSON] приймала участь у судових засіданнях 31.03.2016 р., 06.05.2016 р., 08.06.2016 р., в подальшому участі у розгляді справи не брала, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, заперечень на позов не подав. У звязку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. 01.02.1997\~р. Біленьківською сільською радою Запорізького району Запорізької області зареєстрований шлюб між [PERSON] до [PERSON], актовий запис № 03, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЖС №\~005736, виданого 01.02.1997 р. Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00016753722, від 10.06.2016 р., [PERSON] 17.01.2012 р. змінив прізвище «Горошко» на прізвище «Кондратюк». Згідно із ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду та виходячи зі змісту ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки є законними та обґрунтованими, отже, позов підлягає задоволенню, оскільки сторони припинили шлюбні відносини, досягнути їхнього примирення не вдалося, отже їх сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Згідно уточненого позову позивачка вказала, що має повнолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач і яка навчається вищому навчальному закладі, у зв*язку з чим потребує матеріальної допомогу, яку відповідач добровільно не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на у розмірі 600 гривень, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на час навчання доньки. Згідно письмової заяви відповідач позов визнав. Тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

Згідно уточненої позовної заяви, [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив визнати недієздатним свого двоюрідного брата - [PERSON], [INFO] Заява обґрунтована тим, що [PERSON] страждає на стійкий психічний розлад, є інвалідом з дитинства, інвалідом 2 групи, тривалий час знаходиться на обліку та лікуванні у психіатричному закладі. До початку судового засідання представник заявника подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Представник Органу опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з'явився про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав до суду заяву, в якій висловив доцільність призначення опікуна над [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення заяви виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно є двоюрідним братом по лінії матері [PERSON], що підтверджено відповідними Свідоцтвами про народження та про одруження (а.с. 14, 15, 16, 17). Відповідно до довідки МСЕК серії КИ-1 [PERSON] є інвалідом 2 групи з 01.10.2003р. та інвалідом дитинства (а.с. 18). Це також підтверджено відповідним посвідченням серія [NUMBER] (а.с. 19-20). Висновком судово-психіатричного експерта № 327 від 25.05.17 встановлено, що [PERSON] страждає на стійкий хронічний психічний розлад у вигляді шизофренії, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром, згідно МКХ - 10, F 20.0. [PERSON] за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і потребує встановлення над ним опіки. (а.с. 43-45). Відповідно до ч.1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Суд дослідивши докази у їх сукупності, приходить до висновку, що [PERSON] внаслідок хронічного, стійкого психічного розгляду не може розуміти значення своїх дій та керуватися ними, у зв'язку з чим на підставі ст. 39 ЦК України підлягає визнанню недієздатним. Таким чином, вимоги заявника підлягають задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною передбачені ст. 41 ЦК України. На підставі викладеного, ст. 39, 40 ЦК України та

Outcome: approved