Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом та уточнивши заявлені позовні вимоги (а.с.22), [PERSON] просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07 жовтня 2015 року по 16 лютого 2016 року у розмірі 27040,64 грн., посилаючись на те, що він перебував у трудових правовідносинах з Костянтинівським державним науково-виробничим підприємством «Кварсит» з 2012 року по 21 серпня 2015 року, де працював начальником економічного відділу. Звільнений з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням. В порушення вимог ст. 116 КЗпП України відповідач в день звільнення не здійснив виплату всіх сум, що належали йому від підприємства, зокрема, не виплатив заборгованість із заробітної плати за період з 01.06.2015 року по 21.08.2015 року у сумі 32551,81 грн., у звязку з чим він звертався до суду. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06 жовтня 2015 року в цивільній справі № 233/5460/15-ц на його користь стягнута заборгованість із заробітної плати у сумі 32551,81 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22 серпня 2015 року по 06 жовтня 2015 року включно у розмірі 9111,52 грн., а всього 41663,33 грн. Заборгованість із заробітної плати була йому повністю виплачена 16 лютого 2016 року. Тому, у відповідності до ст. 117 КЗпП України відповідач повинен йому сплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07 жовтня 2015 року по 16 лютого 2016 року за 92 робочих дні у розмірі 27040,64 грн. Позивач [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав повністю з тих же підстав, пояснивши, що розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні має бути визначений за 92 робочі днів за 5 денним графіком роботи, оскільки за його посадою начальник економічного відділу 3 денний робочий тиждень та простой не встановлювались. Просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надавши суду письмові заперечення на позовну заяву [PERSON] в яких зазначив, що відповідач частково не погоджується з вимогами позивача, оскільки загальний графік підприємства, починаючи з 01.08.2014 року по теперішній час триденний робочий тиждень з робочими днями понеділок, вівторок, середа. Крім того, у січні 2016 року та лютому 2016 року КДНВП «Кварсит» у звязку з відсутністю обємів робіт та відсутністю реалізації продукції, знаходилось у простої. Просив частково відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку у сумі 27040,64 грн. та справу розглянути у його відсутність. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових правовідносинах з Костянтинівським державним науково-виробничим підприємством «Кварсит», де працював начальником економічного відділу. Звільнений 21 серпня 2015 року на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. На день звільнення [PERSON] належала до сплати від Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» заборгованість по заробітній платі за період з червня по серпень 2015 року у розмірі 32551,81 грн., в т.ч. сума нарахованої компенсації втрати частини доходів у розмірі 2085,61 грн. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06 жовтня 2015 року в цивільній справі № 233/5460/15-ц, яке набрало чинності 17 жовтня 2015 року, з Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» на користь [PERSON] стягнута заборгованість по заробітній платі за період червень серпень 2015 року, компенсація втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати у загальному розмірі 32551,81 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період часу з 22 серпня 2015 року по 06 жовтня 2015 року включно за 31 робочий день за пятиденним графіком роботи у розмірі 9111,52 грн., а всього 41663,33 грн. (а.с.13) Остаточний розрахунок з [PERSON] відповідач провів 16 лютого 2016 року, що у судовому засідання визнано сторонами, а тому у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України дана обставина доказуванню не підлягає. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільнення працівника виплати всіх сум, що належать від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пленум Верховного Суду України в п. 25 Постанови №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» розяснив, що непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Отже, [PERSON] має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07 жовтня 2015 року по 16 лютого 2016 року. Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, якою встановлено, що середня заробітна плата обчисляється виходячи з виплати за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата (абз.3 п.2 постанови); та передбачено, що в розрахунок середньої заробітної плати включаються всі виплати у томі розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки (абз.3 пункту 3 постанови). Відповідно до п.8 вищезазначеної постанови нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні дві місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд провадить шляхом множення середньоденного заробітку позивача, який згідно із рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06 жовтня 2015 року дорівнює 293,92 грн. (а.с.13) на число робочих днів за період з 07 жовтня 2015 року по 16 лютого 2016 року при пятиденному робочому тижні 92 робочі дні (визначені на підставі листів Мінсоцполітики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік» від 09.04.2014 року № 10196/0/14-14/13, «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік» від 20.07.2015 року № 10846/0/14-15/13). Таким чином, розмір середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні [PERSON] складе: 293,92 грн. х 92 робочих днів = 27040,64 грн. Одночасно, суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні слід провадити за кількістю робочих днів при триденному робочому тижні та враховувати прострой у роботі підприємства у січні та лютому 2016 року за таких підстав. Надані відповідачем на підтвердження даних доводів копії наказів від 01.08.2014 року № 176 «Про встановлення працівникам неповного робочого тижня», від 03.09.2014 року № 191 «Про продовження строку дії режиму неповного робочого тижня» встановлюють режим неповного робочого тижня окремим працівникам підприємства та не встановлюють режим неповного робочого тижня всього підприємства. Тим більше, що за наказом № 191 від 03.09.2014 року окремим працівникам був встановлений пятиденний робочий тиждень. Накази від 11 січня 2016 року № 10, від 16.02.2016 року № 26 «Про обявлення простою» також стосуються окремих працівників підприємства відповідача та не стосуються всього підприємства. Отже, надані відповідачем докази не підтверджують його доводів про те, що Костянтинівське державне науково-виробниче підприємство «Кварсит» з 01.08.2014 року працювало за триденною робочою неділею, а у січні та лютому 2016 року не працювало у звязку із простоєм. Тим більше, що рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06 жовтня 2015 року, яке набрало чинності 17.10.2015 року, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні [PERSON] за період з 22 серпня 2015 року по 06 жовтня 2015 року був розрахований за кількістю днів при пятиденному робочому тижні. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь [PERSON] середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 07 жовтня 2015 року по 16 лютого 2016 року у розмірі 27040,64 грн. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача судовий збір на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України у розмірі 1378,00 грн.

Outcome: approved