Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Згідно позовної заяви, позивачка [PERSON] 21.02.2012 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] В січні 2017 року сторони припини шлюбні стосунки і ведення спільного господарства. В період перебування подружжя у шлюбі на праві спільної сумісної власності були набуті грошові кошти, які знаходяться на депозитному рахунку відповідача №2630702832122 у відділенні ПАТ «Державний ощадний банк України» м.Нетішин №10022/0136, згідно договору №28382122 від 08.11.2016 року, в сумі 165000 грн. Вказані кошти їм були подаровані після укладення шлюбу батьками. Оскільки домовленості між сторонами щодо порядку поділу майна, що є їх сумісною власністю, не досягнуто, позивачка просить поділити таке, шляхом виділення їй у власність 1/2 частини зазначених грошових коштів, що становить 82500 грн. [PERSON] в ході розгляду справи заявив до [PERSON] зустрічні вимоги, згідно яких просить визнати грошові кошти в сумі 165000 грн., які перебувають на депозитному рахунку в відділенні ПАТ «Державний ощадний банк України» м.Нетішин, згідно Договору №28382122 від 08.11.2016 року, його особистою приватною власністю. В обґрунтування зазначених вимог зазначив, що в серпні 2013 року його мати, [PERSON], подарувала йому грошові кошти у сумі 225000 грн. для того, щоб він використав їх у майбутньому для відкриття власного бізнесу. Оскільки питання відкриття бізнесу потребувало часу, а сума була значною, [PERSON] прийняв рішення про відкриття депозитного рахунку, на який ним і було внесено кошти 17.09.2013 року терміном на один рік. 01.10.2014 року [PERSON] знову вніс кошти на депозитний рахунок, однак в сумі 145000 грн., а решту грошей вирішив зберігати вдома. У травні 2015 року сума депозиту була збільшена ним до 165 000 грн., а договір переукладався на нові терміни. Вказані кошти [PERSON] вважає майном, яке є його особистою приватною власністю з огляду на те, що хоча такі і були набуті ним під час перебування у шлюбі з [PERSON], проте були подаровані йому особисто, а джерелом їх набуття не були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, вказуючи на зазначені в позові обставини, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити за безпідставністю заявлених вимог. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги первісного позову не визнала, зустрічний позов просила задоволити, вказуючи на те, що спірні кошти є особистою приватною власністю [PERSON], зважаючи на те, що останній отримав їх у подарунок. Заслухавши пояснення представників позивачки та відповідача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що первісний позов слід задоволити, а в задоволенні зустрічного позову відмовити. Як вбачається з пояснення представників сторін та матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 21.02.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції уклали шлюб і разом прожили до січня 2017 року. Під час перебування у шлюбі, 08.11.2016 року між відділенням ПАТ «Державний ощадний банк України» м.Нетішин та [PERSON] було укладено договір за №28382122 на вклад «Мій депозит», згідно якого останній вніс на депозитний рахунок №26307028382122 кошти в сумі 165000 грн. строком на 6 місяців. Посилання [PERSON] та його представника на те, що внесені ним на депозитний рахунок кошти є його особистою приватною власністю, так як були подаровані йому мамою, [PERSON], для відкриття в майбутньому власного бізнесу, судом до уваги не приймаються, оскільки останніми не надано належних доказів, які б підтверджували факт передачі вказаних коштів в дарунок. Відсутні в матеріалах справи і будь-які нотаріально посвідчені правочини щодо передачі грошових коштів [PERSON] для сина [PERSON] Не підтвердила цього і допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], вказавши лише на те, що бачила, як її мати [PERSON] обмінювала валюту на гривні. Однак, факту передачі вказаних коштів, на якому в судовому засіданні наполягала свідок [PERSON], остання не підтвердила. Відповідно до ч.1 ст.60, ч.1 ст.70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.21 постанови №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадках поділу грошових сум (вкладів), внесених у банківські (фінансові) установи за договорами банківського вкладу (депозиту) за рахунок заробітної плати, пенсії, стипендії, інших доходів подружжя, ці вклади, незалежно від їх виду та від того, на чиє ім'я з подружжя вони внесені, відповідно до ст.61 СК України є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ч.1 ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з того, що депозитний рахунок в ПАТ «Державний ощадний банк України» було відкрито в період шлюбу сторін, на кошти, які внесено [PERSON] на цей рахунок, поширюється режим спільного сумісного майна подружжя, оскільки відповідач на вимогу ст.ст.10, 60 ЦПК України належними та допустимими доказами вказаного не спростував. Враховуючи вище наведене та виходячи з принципу рівності часток дружини та чоловіка при поділі майна, суд вважає за необхідне виділити у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 82500 грн., що є половиною від грошових коштів, що знаходяться на депозитному рахунку і які судом визнані спільною власністю подружжя, а в позові [PERSON] до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю - відмовити. Також у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, що становить 825 грн.

Outcome: approved