Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

З матеріалів справи суд вбачає, що 06.10.2014 у м. Краматорську Донецької області народилася [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження 1-НО №621171 від 05.11.2014 матірю дитини є [PERSON], а батьком [PERSON] Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 14.12.2017 по справі №234/18834/17 розірвано шлюб між подружжям [PERSON]. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» №2402-ІІІ від 26.04.2001р. встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з принципом шостим Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959р., дитина повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матірю. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. З пояснень позивача та свідків [PERSON], [PERSON], судом встановлено, що [PERSON] взагалі не приймає участі у житті дитини, яку бачив лише один раз під час свого приїзду в Україну за для реєстрації народження. [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків щодо доньки, що полягає у тому, що весь цей час він жодного разу дитину не бачив, не опікувався її станом здоровя, не доглядав за нею, матеріальної допомоги не надавав. [PERSON] мешкає разом із матірю [PERSON] Ухилення від виконання батьківських обовязків передбачає систематичне невиконання обовязку турбуватися про дитину та наявність вини батьків, що належить до обовязкових умов позбавлення батьківських прав. Вирішуючи питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] суд повно, всебічно, обєктивно зясувавши обставини справи, зокрема ставлення відповідача до дитини, приходить до висновку, що зазначені вище фактори поведінки, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як свідоме та систематичне ухилення відповідача від виховання доньки і нехтування ним своїми батьківськими обовязками, що свідчить про його винну поведінку щодо дитини. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Відповідно до висновку органу опіки та піклування від 10.09.2018 позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітньої доньки є доцільним. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність обґрунтованих підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітньої доньки. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. (ч.6 ст.141 ЦПК України) Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору, то судовий збір підлягає стягнення на користь Держави з [PERSON] у сумі 704,80 грн.

Outcome: approved