Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

Зі слів\~представника позивача\~(та\~позову)\~[PERSON]\~і відповідач\~ПАТ КБ\~«ПриватБанк» (назва змінена з 21.05.2018 на АТ КБ «ПРИВАТБАНК») 04.02.2014 уклали договір № №SAMDNWFD0070070526000, вклад «Стандарт» в регіональному відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк», яке знаходиться в АРК Кримського РУ ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідно до якого позивач передав ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в загальній сумі 1000 доларів США для їх розміщення на депозитному рахунку банку на обумовлений термін вкладу від 3 місяців, із зобовязанням банку нараховувати відсотки на суму вкладу за ставкою обумовлених річних. За цим договором відкрито рахунок №26359623532030. Додаткові угоди до цього договору не укладалися. Зараз строк дії вказаного договору закінчився, позивач звернувся до банку з заявою про повернення йому вказаної суми банківського вкладу, але відповідач відмовляється це зробити, чим порушуються права позивача. Суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими, виходячи з такого. Відповідно до ст.ст.12, 61 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Спірні правовідносини регулюються ст. ст. 626-639, 1058, 1059, 1068 ЦК України, п. 8 глави 2 розділу ІІІ Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174 та п. 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Пунктом 1.4 Положення передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірні» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. Виходячи з положень ст. 1059 ЦК України, п. 1.4. Положення, п. 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані\~встановлюються такими\~засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 11 ст. 83 ЦПК України у разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів. Проте, в матеріалах справи відсутній належним чином оформлений оригінал договору №SAMDNWFD0070070526000, вклад «Стандарт» від 04.02.2014 та квитанція про внесення грошових коштів і вони позивачем (або його представником) взагалі не надавалися для дослідження під час судового засідання суду. Додана до позовної заяви копія договору не має печатки банку, зображення відбитку печатки на договорі копійоване. Такий договір не свідчить про належне укладання договору депозитного вкладу, внесення коштів та інше (а.с. 4). Крім того, як слідує з наданої копії договору №SAMDNWFD0070070526000 від 04.02.2014 позивачу відкрито рахунок №26359623532030 на який зараховується вклад. На суму вкладу нараховуються відсотки за ставкою 8 % річних. Відсотки по вкладу зараховуються на рахунок /картку № №26359623532030. При цьому, надана позивачем роздруківка скріншоту сторінки інтернет банкінгу Приват24 (а.с. 9) відображає не рахунок за договором №SAMDNWFD0070070526000,\~а картку універсальна **6704, картку для виплат **3445, та не містить інформації для ідентифікації власника даної сторінки. З аналізу копії договору та скріншоту видно, що рахунок №26359623532030, який відкрити за договором №SAMDNWFD0070070526000 від 04.02.2014 не відображений в скріншоті та не має до нього жодного відношення/ Надана квитанція на а.с. 48 на якій є штамп Кримське РУ ПРИВАТБАНК відділення №16 та напис пенсійна картка з зображення пластикової картки не містить інформації про дату зарахування коштів, суми коштів, платника та ін. Номер картки на зображенні не видно. Оригінал картки позивач та його представник суду не надали. Виходячи з правової природи пенсійних платежів, які нараховуються відповідними органами пенсійного фонду кожного місяця, особам, які мають право на пенсію, суд дійшов висновку, що пенсійна карта яка зображена на квитанції (а.с. 48) видана для зарахування на неї щомісячних платежів. При цьому депозитний рахунок не може обєднуватися з пенсійним. Оскільки при зарахуванні коштів на депозитний рахунок на визначений у договорі строк, такі кошти не можуть бути знятими раніше, ніж після закінчення такого строку. Проте, пенсійні платежі, нараховуються щомісячно та доступні до розпорядження їх власника в будь-який момент після їх отримання. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів відкриття депозитного рахунку у відповідача, зарахування на нього коштів у сумі 1000 доларів США, знаходження залишку спірних грошових сум на депозитному рахунку на час розгляду справи. Позивачем також не надано доказів того, що неправомірними діями відповідача, повязаними з неналежним виконанням взятих на себе обовязків, йому було заподіяно моральну та збитки, які знаходяться у безпосередньому причинно-наслідковому звязку із вказаними діями і підлягають відшкодуванню за рахунок винної особи.\~ Окремо слід зазначити, що згідно з частинами першою та другою статті 1067 ЦК України\~договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. \~Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Відповідно до пункту 1.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі Інструкція № 492),\~банки відкривають своїм клієнтам поточні рахунки за договором банківського рахунка. Цим же пунктом Інструкції встановлено, що до поточних рахунків також належать карткові рахунки, що відкриваються для обліку операцій за платіжними картками відповідно до вимог цієї Інструкції. Договір банківського рахунка та договір банківського вкладу укладаються в письмовій формі (паперовій або електронній). Електронна форма договору має містити електронний підпис/електронний цифровий підпис клієнта (представника клієнта) та уповноваженої особи банку відповідно до вимог, установлених нормативно-правовим актом Національного банку з питань застосування електронного підпису в банківській системі України. \~Договір банківського рахунка та договір банківського вкладу можуть укладатися шляхом приєднання клієнта до публічної пропозиції укладення договору (оферта), який розміщений у загальнодоступному для клієнта місці в банку та на його офіційному сайті в мережі Інтернет. \~Банк зобов'язаний надати клієнту у спосіб, визначений банком та клієнтом, у тому числі за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем примірник договору, що дає змогу встановити дату його укладення (пункт 1.9 Інструкції № 492). Згідно з пунктом 1.16 Інструкції № 492 днем відкриття поточного рахунка клієнта вважається дата, що зазначена на заяві про відкриття цього рахунка в розділі «Відмітки банку». Пунктом 1.19 Інструкції № 492 передбачено, що у разі відкриття поточного рахунка клієнту в його заяві уповноважений працівник банку зазначає дату відкриття та номер рахунка. На заяві клієнта мають бути зазначені підписи одного з керівників банку або уповноваженої ним особи, на якого (яку) згідно з внутрішніми положеннями банку покладено обов'язок приймати рішення про відкриття поточних рахунків клієнтів, а також уповноважених осіб (особи) банку, які (яка) відповідно до внутрішніх положень банку здійснюють перевірку на достовірність і відповідність чинному законодавству документів та копій документів, що подаються клієнтом, а також контролюють правильність присвоєння номера рахунка клієнта та його відповідність внутрішньому плану рахунків банку. Операції за рахунками здійснюються з урахуванням особливостей, визначених Інструкцією № 492, Положенням про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 19 квітня 2005 року № 137 (із змінами) (далі Положення), та відповідними нормативно-правовими актами Національного банку України. Відповідно до пункту 4.14 Положення емітенти платіжних карток зобов'язані в порядку та строки, визначені договором, надавати клієнтам виписки про рух коштів на їх картрахунках за операціями, що виконані клієнтами та їх довіреними особами. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) за картковими рахунками клієнтів обумовлюється у договорі банківського рахунка, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунка. Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що укладання договору банківського рахунка під час відкриття банком карткового рахунка клієнту є обовязковим, а надання\~володільцем такого рахунка\~виписки (у паперовій чи електронній формі)\~про рух (наявність) коштів на його картрахунках за операціями слугує доказом укладення такого договору. Жодних довідок по картковому рахунку №26359623532030 [PERSON] вклад «Стандарт» про наявний залишок в іноземній валюті, позивач суду не надав. . Та як зазначалося вище, оригінал картки, виданої банком [PERSON] також суду не надав. Номери карток на копії скріншота з інтернет банкінгу Приват24 не збігаються з номером відкритого на його імя карткового рахунка. Системний аналіз зібраних по справі доказів, дає підстави для висновку, про те, що позивач не надав доказів для беззаперечного підтвердження факту відкриття позивачем у ПАТ КБ «Приватбанк» карткового рахунку, тобто укладення між сторонами договору банківського рахунка, так і наявність на цьому рахунку грошових коштів та їх розмір. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними належними та допустимими доказами, в звязку з чим, в їх задоволенні слід відмовити. Виходячи з встановлених вище обставин, суд не знаходить підстав для розподілу судових витрат, оскільки при відмові в задоволенні позовних вимог, відповідно до змісту вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача. На підставі ст. 509, 525, 526 -639, 1058,1058, 1068 ЦК України,

Outcome: dismissed