Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Згідно позовної заяви та пояснень позивачки в судовому засіданні 21.05.2005 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м.Києва, актовий запис №548. Від даного шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачка просить розірвати шлюб посилаючись на те, що протягом останнього року погіршились подружні стосунки з відповідачем на ґрунті особистих відносин. Кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Через суперечки спільне життя стало неможливим та нестерпним, у зв'язку з чим, шлюбні стосунки були фактично припинені. Позивачка вважає, що причини, які спонукали її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, тому переконана, що подальше спільне життя, збереження шлюбу та примирення між ними неможливе, суперечитиме їх інтересам. Просить шлюб розірвати та судові витрати залишити на ній. Також, позивачка вказала, що за попередньою домовленістю діти сторін - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу залишаться проживати за постійним місцем проживання матері. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 25.07.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 07.09.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Відповідач в судове засідання не з'явився. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Крім того, на веб-сайті суду розміщується список справ, що призначені судом до розгляду, і така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідач мав можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Суд з'ясувавши фактичні обставини, які мають значення для справи, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони по справі зареєстрували шлюб 21.05.2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м.Києва, актовий запис №548. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалась і шлюб носить формальний характер. З огляду на викладене вище, суд не вбачає підстав для вжиття заходів щодо примирення сторін та приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, а тому приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112-114, 160 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81, 133, 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

Outcome: approved