Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом та уточнивши заявлені позовні вимоги в частині анкетних даних відповідача (а.с.55), [PERSON] просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], з підстав, передбачених ч.2 ст. 405 ЦК України. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Разом з нею у спірному жилому приміщенні зареєстрований її син відповідач [PERSON], [INFO]. Однак, у березні 2017 році відповідач [PERSON] забрав власні речі та виїхав зі спірного жилого приміщення у інше місце проживання. З того часу, відповідач жодного разу у спірному жилому приміщенні не зявлявся, участі в утриманні квартири не приймав. В звязку з реєстрацією відповідача у спірному жилому приміщенні та його фактичною відсутністю у квартирі [ADDRESS], вона не може оформити субсидію на комунальні послуги, що порушує її права, як власника жилого приміщення. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві. \~\~\~\~\~\~ Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у звязку з чим судом без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання 29.01.2019 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні [PERSON] підлягають задоволенню з таких підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 27 грудня 1993 року, виданого відділом з приватизації при заводі «Автоскло», на підставі розпорядження № 44 від 20 січня 1994 року, є власником квартири [ADDRESS]. Дана обставина підтверджується копією Свідоцтва про право власності на житло від 27 грудня 1993 року, зареєстрованого в реєстрі за № 107р/№284 (а.с.3). Право приватної власності [PERSON] на квартирі [ADDRESS] зареєстроване в Бюро технічної інвентаризації в реєстраційну книгу за № 107р/№284 (а.с.3 зворот). Отже, спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються Главою 6 ЖК України та ст. 405 ЦК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ За статтею 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ч.1). За згодою власника будинку (квартири) член його сімї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сімї (ч.2). Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У спірному жилому приміщенні з 13 березня 2002 року зареєстрований син власника квартири відповідач [PERSON], [INFO]. Дана обставина підтверджується копією паспорта [PERSON] з відміткою про реєстрацію (а.с.56 зворот), довідкою, виданою КП « СЄЗ» № 3 за № 4191 від 05.11.2018 року (а.с.4). Відповідач [PERSON] не проживає та не користується спірним жилим приміщенням без поважних причин з березня 2017 року. Зазначена обставина підтверджується Актом перевірки паспортного режиму від 05.10.2017 року, 02.11.2018 року (а.с.6), згідно із яким [PERSON] відсутній у спірному жилому приміщенні з березня 2017 року, його особистих речей у квартирі не має. А також показами свідка [PERSON], сусідки сторін, яка у судовому засіданні підтвердила, що відповідач [PERSON] навесні 2017 року залишив квартиру [ADDRESS] та з того часу у спірному жилому приміщенні не зявлявся. За таких обставин, встановивши у судовому засіданні факт відсутності відповідача в спірному житловому приміщення без поважних причин понад один рік, суд вважає, що [PERSON] на підставі ч.2 ст. 405 ЦК України слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованою за адресою: [ADDRESS]. Тож, позов слід задовольнити повністю.

Outcome: approved