Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У лютому 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом в якому просив визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини нотаріусу після смерті [INFO] матері [PERSON] . Позивач спадщину не прийняв, оскільки не подав у визначений законом строк заяву нотаріусу про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки перебував на амбулаторному лікуванні, а тому звернувся до суду. Представник позивача - адвокат Соловей О.В. подав до суду клопотання про розгляд справи без його та позивача участі, позов підтримав (арк.спр.36). Відповідач Новоушицька селищна рада Хмельницької області направила до суду заяву про розгляд справи без участі представника та визнання позову (арк.спр.35). Процесуальні дії у справі 17 лютого 2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. У зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи та визнанням відповідачем позову, суд згідно з ч.2 ст.247, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, здійснює розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у суду матеріалів. Фактичні обставини справи, встановлені судом 29 травня 1998 року [PERSON] заповіла усе своє майно своїм рідним синам: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних долях кожному, а літню кухню заповіла повністю тільки сину [PERSON] (арк. спр. 7). Позивач [PERSON] є сином [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження (арк. спр.6). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (арк.спр.8). 24 червня 2008 року [PERSON] , а 27 травня 2008 року [PERSON] подали нотаріусу заяви про відмову від спадщини на користь [PERSON] (арк. спр. 11,12). Даними заяви [PERSON] від 17 листопада 2018 року підтверджується, що останній спадщину після смерті матері [PERSON] не прийняв, на неї не претендує (арк. спр. 13). На день своєї смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала одна в [ADDRESS] , про що свідчать довідки сформовані на підставі виписок з погосподарських книг від 01 лютого 2021 року (арк.спр.17). Із копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХМ №032114 вбачається, що [PERSON] , є власником земельної ділянки площею 1.24 га, яка розміщена на території Пилипковецької сільської ради (арк.спр.9). Спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена (арк.спр. 28-30). Позивач [PERSON] в період з 01 жовтня 2008 року по 15 жовтня 2008 року перебував на амбулаторному лікуванні в Новоушицькій районній лікарні, з діагнозом термічний опік ІІ ступеню правового стегна, про що свідчить довідка, видана Новоушицькою центральною районною лікарнею (арк. спр. 14,37). Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у зв`язку з пропуском встановленого строку для прийняття спадщини, що підтверджується постановою нотаріуса від 09 лютого 2021 року (арк.спр. 10), що є підставою для звернення позивача за захистом своїх прав до суду. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Предметом спору у цій справі є визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] спадкоємцю за заповітом [PERSON] , оскільки останній пропустив строк для її прийняття. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Такий же строк встановлений для спадкоємців для подачі заяви про відмову від спадщини. Спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом (ч.1 ст. 1274 ЦК). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК). Отже, прийняття спадщини є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за відсутності інших спадкоємців пред`являється до територіальної громади в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Так, позивач в обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, посилався на те, що після смерті [PERSON] , він не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк, оскільки в період з 01 жовтня 2008 року по 15 жовтня 2008 року перебував на амбулаторному лікуванні в Новоушицькій районній лікарні. При цьому покликався на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 21 листопада 2020 року (справа №315/714/19). У зазначеній вище справі Верховний Суд погодився із висновком апеляційного суду про те, що гостре раптове захворювання позивача, яке сталося за декілька днів до спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини, унеможливило його своєчасне звернення до приватного нотаріуса. Однак обставини даної справи та справи №315/714/19 не є тотожними, адже в останній справі спадкоємець звернувся із заявою про прийняття спадщини наступного дня після одужання, пропустивши всього три дні. Натомість у даній справі позивач звернувся до суду через 12 років після смерті [PERSON] . Водночас суд оцінює обставини кожної справи у їх сукупності, враховуючи принцип «пропорційності», як невід`ємну складову та інструмент верховенства права. Суд зауважує, що позивач у справі є одним із спадкоємців за заповітом. Інші спадкоємці за заповітом - [PERSON] та [PERSON] відмовились від спадщини на користь спадкоємця за заповітом [PERSON] , проте останній спадщину не прийняв. Суд вважає помилковим посилання позивача на те, що [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті [PERSON] , оскільки заява [PERSON] нотаріусу подана після спливу шестимісячного строку, а саме 17 листопада 2018 року, зміст якої свідчить про те, що останній не претендує на спадщину. Таким чином спадщину після смерті [PERSON] не прийняв жоден спадкоємець за заповітом та за законом, право позивача на прийняття спадщини ніким не оспорюється, а відповідач у справі позов визнав. Також суд враховує свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. З врахуванням встановлених обставин, суд вважає, що порушене право [PERSON] підлягає захисту у спосіб, визначений у позовній заяві. Оскільки інші спадкоємці за заповітом відмовилися від належної їм частини у спадковому майні померлої [PERSON] та не прийняли її у встановлений законом строк, Новоушицька селищна рада Хмельницької області, на території якої знаходиться спадкове майно, є належним відповідачем у справі. Розподіл судових витрат Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Тому,

Outcome: approved