Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, [PERSON] просить стягнути з відповідача - ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» на його користь у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом при виконанні трудових обов`язків внаслідок виробничої травми у розмірі 100 000,00 грн., посилаючись на те, що з 29 червня 1992 року по 30 листопада 2018 року він перебував у трудових правовідносинах з ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат». 24 грудня 2002 року, під час роботи на підприємстві, він отримав трудове каліцтво - травматичну ампутацію з розтрощенням та стисканням м`яких тканин на рівні верхньої третини правого плеча, рвана рана в області підпахової ямки з пошкодженням судинного нервового пучка, ЗТГК перелом ребер справа з пошкодженням правої легені, правосторонній гемопневмоторакс, тупа травма живота, забій щелепної області справа. Висновком МСЕК позивачу встановлено 60 % стійкої втрати професійної працездатності. В зв`язку з отриманим трудовим каліцтвом йому спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що в нього погіршився стан здоров`я, він постійно відчуває фізичний біль та моральні страждання через фізичні вади, йому приходиться постійно проходити лікування, на що він змушений витрачати немалі кошти, порушена нормальна життєдіяльність, немає можливості вести повноцінне особисте та суспільне життя, оскільки він втратив роботу та був змушений перейти працювати сторожем на меншу заробітну плату, частково порушені його плани на подальше життя, через що в нього з`явилось почуття тривоги перед майбутнім. Вважає, що відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України, відповідач, як роботодавець, повинен нести відповідальність за спричинену йому моральну шкоду, яку він оцінює у 100 000,00 грн. 08.08.2019 року відповідач подав до суду відзив, у якому вказав, що позивач [PERSON] перебував у трудових правовідносинах з відповідачем. 24 грудня 2002 року під час роботи, з позивачем трапився нещасний випадок. [PERSON] , не вимкнувши двигун автомобіля, взявся правою рукою за тягу включення крана масляного насосу, намагаючись привести його в дію, внаслідок чого хрестовиною обертаючого насосу був захоплений рукав куртки правої руки та тулуба (згідно з актом про нещасний випадок на виробництві № 6 від 26.12.2002 року). Причиною нещасного випадку стало порушення п. 3.20 Інструкції з охорони праці для водіїв ЦБТ. Вважає, що вина підприємства є формальною, оскільки позивачем пройдені всі необхідні інструктажі та навчання з охорони праці, про що зазначено в Акті № 6 від 26.12.2002 року. Крім того, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності моральної шкоди та обґрунтування її розміру. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди позивачу визначено безпідставно, оскільки сума є завищеною і не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача. Наданий позивачем акт за формою Н-1 не є беззаперечним доказом завдання йому саме моральних страждань. Враховуючи відсутність доказів моральних та фізичних страждань позивачу крім довідки МСЕК, а також, виходячи з засад виваженості, справедливості та розумності, просив задовольнити позов частково в розмірі 5 000,00 грн. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій пред`явлені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, просив їх задовольнити та розглянути справу у його відсутність. Представник відповідача - ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» за довіреністю Юхта О.В. у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, за вказаними у відзиві мотивами. Просила задовольнити позов частково в розмірі 5 000,00 грн. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст. 440-1 ЦК УРСР 1963 року - моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Судом встановлено, що [PERSON] з 29.06.1992 року по 30.11.2018 року перебував у трудових правовідносинах з ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат». Згідно акту № 6 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, форми Н-1 від 26.12.2002 року, під час виконання 24 грудня 2002 року трудового обов`язку на підприємстві відповідача з [PERSON] стався нещасний випадок, в результаті якого він отримав травму - травматичну ампутацію з розтрощенням та стисканням м`яких тканин на рівні верхньої третини правого плеча, рвана рана в області підпахової ямки з пошкодженням судинного нервового пучка, ЗТГК перелом ребер справа з пошкодженням правої легені, правосторонній гемопневмоторакс, тупа травма живота, забій щелепної області справа. Висновком МСЕК від 14 травня 2003 року позивачу вперше було встановлено 60 % втрати професійної працездатності у зв`язку із травмою, отриманою 24 грудня 2002 року. 14 червня 2004 року [PERSON] безстроково встановлено 60 % втрати професійної працездатності. В судовому засіданні встановлено, що у зв`язку з отриманим трудовим каліцтвом [PERSON] спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що в нього погіршився стан здоров`я, порушена нормальна життєдіяльність, оскільки він відчуває постійний фізичний біль, у зв`язку з чим йому постійно доводиться проходити лікування, на що він витрачає немалі кошти, через що відчуває моральні страждання та немає можливості вести повноцінне особисте та суспільне життя, частково порушені його плани на подальше життя та з`явилось почуття тривоги перед майбутнім. Факт заподіяння [PERSON] моральної шкоди підтверджується наданими позивачем та дослідженими у судовому засіданні доказами: копією довідки МСЕК від 14.06.2004 року про встановлення ступеню втрати професійної працездатності, копією Акту № № 6 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, форми Н-1 від 26.12.2002 року пов`язаний з виробництвом, копією трудової книжки [PERSON] Зазначені докази свідчать про те, що ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням позивачем трудових обов`язків, заподіює йому моральні та фізичні страждання, обмежує його можливості вести активний спосіб життя, тому суд вважає доведеним факт заподіяння позивачеві [PERSON] моральної шкоди. Розглядаючи та вирішуючи питання про розмір відшкодування [PERSON] моральної шкоди, суд враховує ступінь втрати позивачем професійної працездатності - 60 %, встановлений висновком МСЕК від 14.06.2004 року, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках та подальшій професійній діяльності, неможливість відновити втрачене здоров`я, порушення загальновизнаних життєвих зв`язків позивача та, виходячи із засад розумності, виваженості й справедливості, приходить до висновку про часткове задоволення позову в розмірі 70 000,00 гривень. Оскільки позивач під час звернення до суду був звільнений від сплати судового збору, то ці витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України мають бути стягнуті з відповідача на користь держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1 344 грн. 70 коп. (70 000,00 грн. х 1 921,00 грн./100 000,00 грн.)

Outcome: partial