Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

Згідно позову, позивачка [PERSON], [INFO], є донькою відповідача [PERSON] Шлюб між батьками позивачки було розірвано 07 листопада 2000 року і відповідач мешкає окремо від позивачки та її матері [PERSON] На цей час позивачка досягла повноліття, є студенткою денного відділення факультеті психології Дніпропетровського національного університету ім. Олеся Гончара, навчається платно за договором, у звязку з чим вона потребує матеріальної допомоги, яку відповідач їй надавати може, оскільки отримує пенсію на пільгових умовах та регресні виплати у розмірі 14925,26 грн. щомісячно. Мати позивачки [PERSON] надавати їй допомогу не може, оскільки перебуває у відпустці по догляду за малолітньою дитиною і не працює. Єдиним доходом сімї був дохід вітчима, але з 14 квітня 2015 року його звільнено з роботи. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, щомісяця починаючи з 30 січня 2015 року на період її навчання до 30 червня 2018 року. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала в повному обсязі вимоги за позовною заявою та підтвердила фактичні обставини на яких вони ґрунтуються. [PERSON], залучена ухвалою суду від 16 червня 2015 року до участі у розгляді справи у якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог, в суді підтримала позовні вимоги позивачки в повному обсязі та підтвердила фактичні обставини на яких вони ґрунтуються. Пояснила, що в неї дві малолітні дитини, вона перебуває у декретній відпустці та надавати утримання дочці в достатньому розмірі сама не може. Додала, що відповідач також має двох неповнолітніх дітей. У судове засідання належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] не зявився, про причини неявки суду не повідомив, документи, що підтверджують поважність причини неявки та заяву про розгляд справи у його відсутність суду не надав. За ухвалою суду справа розглянута за відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України заочно за наявних в справі доказів. На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини. Згідно копії свідоцтва про народження (а.с. 5), [PERSON] народилася 30 січня 1997 року від матері [PERSON] (в подальшому змінила прізвище на [PERSON]) та батька [PERSON]. З копії договору про надання освітніх послуг за №1577-14(1) від 05 лютого 2015 року (а.с. 7) вбачається, що [PERSON] навчається в Дніпропетровському національному університеті ім. Олеся Гончара за денною формою навчання за рахунок власних коштів. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Вирішуючи питання про те, чи потребує позивачка матеріальної допомоги, суд враховує, що позивачка навчається за денною формою навчання, самостійно оплачує вартість навчання, стипендію у звязку з цим не отримує, що практично обмежує її в можливості отримання заробітку. За таких обставин позивачка є такою, що потребує матеріальної допомоги. Наявність обєктивних перешкод з боку відповідача у наданні утримання позивачці дослідженими судом доказами не встановлені. За наявності визначених законом підстав: досягнення позивачкою повноліття, продовження навчання, потреба позивачки у звязку з продовженням навчання у матеріальній допомозі та можливість надання такої допомоги відповідачем, останній згідно приписів ч.ч. 1, 2 ст. 199 Сімейного кодексу України зобовязаний сплачувати аліменти на утримання позивачки на період навчання до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до ч. 2 ст. 18 цього ж кодексу, суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Між сторонами є спір щодо розміру аліментів, які відповідач має сплачувати на утримання позивачки, отже аліменти підлягають стягненню з нього за рішенням суду. Визначаючи розмір аліментів на утримання позивачки, суд враховує, що згідно ч.ч. 1, 2 ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначені розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надавання утримання другим з батьків. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 цього ж Кодексу, при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоровя та матеріальне становище позивачки, яка не надала докази на підтвердження наявності у неї тяжких хронічних захворювань та яка у звязку з навчанням за контрактом не має власного джерела доходу; - стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів двох неповнолітніх дітей; - неможливість надання третьою особою [PERSON] утримання позивачці. З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку, що розумним та достатнім за наведених обставин буде стягнення аліментів у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця. Відповідно до ч. 2 ст. 182 цього ж Кодексу, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка просить стягнути аліменти у розмірі, не меншому ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму. Позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки обмеження мінімальної межі розміру аліментів тридцятьма відсотками прожиткового мінімуму передбачене лише у разі стягнення аліментів на утримання дитини (особи у віці до 18 років). Суд враховує, що позивачка просить суд про стягнення аліментів, починаючи з 30 січня 2015 року. За ст. 201 Сімейного кодексу України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Згідно ст. 191 цього ж кодексу, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. [PERSON] звернулася з позовом до суду 26 червня 2015 року (а.с. 1). Позивачкою не доведено, що нею вживалися заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але вона не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. За таких обставин, аліменти підлягають стягненню з часу звернення позивачки з позовом до суду. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів\~- у межах суми платежу за один місяць. З відповідача до доходу Держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial