Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

Звернувшись до суду з цим позовом у жовтні 2018 року, позивач зазначила, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 22.03.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Драпатою О.М., належить 45/100 часток житлового будинку [ADDRESS] . Відповідачеві на підставі договору дарування від 19.10.2004 року, посвідченого Шостою дніпровською державною нотаріальною конторою, належить 55/100 часток цього ж домоволодіння з господарськими будівлями і спорудами. У загальному користуванні перебувають: убиральня - Д, огорожа № 1-10 та мощення-1,11. Попередньому власнику зазначеного цілого домоволодіння, [PERSON] , земельна ділянка була надана в безстрокове користування для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 09.01.1956 року згідно із рішенням виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної ради депутатів № 1669 від 30.07.1955 року по [ADDRESS] ) площею 565 кв.м. Разом з набуттям права власності на частину житлового будинку до неї, позивача, перейшло й право користування земельною ділянкою. Разом з відповідачем вони спільно користуються земельною ділянкою за їх адресою, хоча кожен з них має окремий вхід до своєї частини будинку і веде окреме господарство. Останнім часом спільне користування земельною ділянкою стало неможливим через неправомірну поведінку відповідача, який дозволяє собі нецензурну лайку в її бік, у зв`язку з чим вона неодноразово зверталась до органів поліції. Тому позивач просила встановити порядок користування земельною ділянкою між нею і відповідачем, виділивши у користування їй земельну ділянку площею 0.0230 га, розташовану на [ADDRESS] згідно варіанту № 1 розподілу земельної ділянки по [ADDRESS] згідно з кресленням додатку № 3 на аркуші №12 експертного висновку від 23.09.2018 року, а відповідачеві виділити у користування земельну ділянку площею 0.0335 га за цією ж адресою згідно варіанту № 1 розподілу земельної ділянки по [ADDRESS] згідно з кресленням додатку № 3 на аркуші №12 того ж експертного висновку. В судовому засіданні позивач і її представник, адвокат Бардаченко Д.В. позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити. Відповідач і його представник, адвокат Чекалкіна Л.А. позовні вимоги не визнали. Не заперечуючи фактичні обставини справи, представник відповідача зазначила, що не погоджується з варіантом користування земельною ділянкою, запропонованим позивачем, оскільки позивач просить виділити їй у користування земельну ділянку, котра знаходиться у їх загальному користуванні, і таким чином, основний вхід шириною 85 см. з належної відповідачеві [PERSON] квартири передбачений у шкільний двір, а не на вул. Змагання, яка є їх поштовою адресою. Звернувшись до [PERSON] із зустрічним позовом, відповідач [PERSON] просив суд встановити такий порядок користування земельною ділянкою: виділити йому у користування земельну ділянку площею 301 кв.м. згідно з схемою додатку №3 висновку спеціаліста від 20.09.2019 року, [PERSON] виділити у користування земельну ділянку площею 230 кв.м. згідно зі схемою додатку № 3 цього ж висновку. В склад земельної ділянки його, позивача, входить частка земельної ділянки під гаражем з боку вул. Змагання та вздовж вісі 1 межі будинку та від розташованої скважини між вісіями 3-4 до вул. Змагання. В склад земельної ділянки [PERSON] виділяється частка між вісями 1-3 (до житлової будівлі) і вздовж вісі 4 і межею сусідньої ділянки (без урахування частки ділянки під гаражем, який належить йому, позивачеві). Частка земельної ділянки площею 34 кв.м. є ділянкою загального користування. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради депутатів трудящих від 30.07.1955 року за адресою: [ADDRESS] [PERSON] (колишньому власнику) була виділена земельна ділянка для індивідуального житлобудівництва площею 565 кв.м. (а.с.79). На підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності від 09.01.1956 року [PERSON] дозволено будівництво житлового будинку на зазначеній земельній ділянці (а.с. 81). Згідно з відповіддю Дніпровської міської ради від 13.09.2018 року № 8/21-577 [ADDRESS] відповідно до рішення виконкому міської ради депутатів трудящих від 25.12.1956 року № 15112 (а.с. 8). Встановлено, що позивачеві [PERSON] 45/100 часток домоволодіння на адресою: [ADDRESS] належить на підставі договору купівлі-продажу від 22.03.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Драпатою О.М., а відчужувачу за цим договором [PERSON] зазначена частка домоволодіння належала на підставі договору дарування від 19.10.2004 року (а.с.4). Відповідачеві [PERSON] 55/100 часток домоволодіння за цією ж адресою належить також на підставі договору дарування від 19.10.2004 року (а.с.5). Земельні ділянка за цією адресою площею 565 кв.м. знаходиться у спільному користуванні співвласників домоволодіння [PERSON] і [PERSON] . Судом встановлено, що між сторонами з приводу користування земельною ділянкою дійсно існує спір, через що виникають сварки і непорозуміння. Зазначене підтверджується висновком ВП Індустріального ВП ГУНП в Дніпропетровській області про результати перевірки інформації, показами свідків, допитаних під час розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Аналогічні положення містяться в ч.1 ст. 120 ЗК України. Згідно з ч.4 цієї статті, у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду кількома особами, право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності житлового будинку, будівлі або споруди. Відповідно до вимог частини другої статті 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, районів та областей. Згідно частини другої статті 152 цього Кодексу власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь - яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодуванням завданих збитків. Аналогічні положення містяться в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 року. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки, суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. У пункті 21 цієї постанови роз`яснено, що виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК України бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок, для яких зазначена угода також є обов`язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі. Вирішуючи питання про встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою між сторонами у справі, судом враховується, що між ними тривалий час існує спір з приводу користування земельною ділянкою і неприязні стосунки. Водночас, між сторонами, а фактично ще за часів попереднього перед [PERSON] співвласника, склався порядок користування земельною ділянкою, у зв`язку з чим на земельній ділянці, що знаходиться у загальному користуванні, встановлений металевий паркан з гофролисту. З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги розмір часток кожного із співвласників у домоволодінні, суд вважає за доцільне встановити порядок користування, запропонований експертом Рибкіним В.П. відповідно до висновку № 11 від 23.09.2018 року, а саме, по варіанту № 1, виділивши [PERSON] у користування земельну ділянку площею 0.0230 га, розташовану на [ADDRESS] згідно з кресленням додатку № 3 на аркуші №12 експертного висновку від 23.09.2018 року; [PERSON] - виділити у користування земельну ділянку площею 0.0335 га, розташовану на [ADDRESS] , згідно з кресленням додатку № 3 на аркуші №12 експертного висновку від 23.09.2018 року. У висновку експертом зазначено, що цей варіант проходу для [PERSON] через земельну ділянку, якою на даний час користується [PERSON] , є оптимальним, оскільки виключає можливість перетину і зустрічей між співвласниками та членами їх сімей один з одним. Також зазначений варіант користування земельною ділянкою забезпечує мінімальний відступ від фактичного порядку користування земельною ділянкою, що склався між сторонами. Ширина металевого паркану два метри, що достатньо щоб зробити прохід (хвіртку) згідно з державними будівельними нормами до земельної ділянки, яка є у користуванні [PERSON] , з боку вул. Змагання взамін проходу, якім він користується щоб пройти з квартири до входу в гараж з вул. Змагання. Таким чином, дійшовши висновку про встановлення порядку користування земельною ділянкою між сторонами відповідно до варіанту № 1 експертного висновку № 11 від 23.09.2018 року, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] і відмовляє у задоволенні зустрічного позову [PERSON] . Суд зауважує на тому, що не приймає до уваги наданий відповідачем висновок спеціаліста № 28-19 від 20.09.2019 року, оскільки відповідно до положень ст.. 74 ЦПК України спеціалістом є особа, яка володіє спеціальними знаннями та навичками, необхідними для застосування технічних засобів, і призначена судом для надання консультацій та технічної допомоги під час вчинення процесуальних дій, пов`язаних із застосуванням таких технічних засобів. Допомога та консультація спеціаліста не замінюють висновок експерта. Надавши зазначений висновок спеціаліста, відповідачем не підтверджено кваліфікаційний рівень спеціаліста в галузі експертного земельно - технічного дослідження і його право на надання такого висновку. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] , суд відповідно до вимог ст.. 141 ЦПК України, стягує з відповідача судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved