Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. 18.08.2020 року представник позивача звернувся до суду з вказаною позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за навчання, у якій просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за навчання загальною сумою 2396,43грн., та понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 22.08.2017, на підставі наказу від 15.08.2017 №362-с, між Херсонськім державним університетом та [PERSON] , було укладено договір №513845 про навчання. Датою початку дії Договору є дата зарахування особи на навчання, тобто 01.09.2017. За умовами Договору позивач бере на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача здійснити навчання на денній формі, за освітньо-кваліфікаційним рівнем «Бакалавр», за напрямом підготовки «Інженерія програмного забезпечення» (розділ 1 Договору), надати Відповідачу освітню послугу на рівні державних стандартів освіти (підпункт 2.1.1. Договору), видати Відповідачу документ про освіту державного зразка при умові успішного виконання Відповідачем навчального плану (підпункт 2.1.3. Договору). У свою чергу Відповідач вносить оплату за навчання щосеместрово відповідно до пункту 5.3. Договору. Позивачем обов`язки щодо надання відповідачу освітньої послуги виконувалися у повному обсязі. Проте оплата за навчання у термін за січень 2018 року - лютий 2017 року відповідачем не здійснювалась. У результаті цього утворився борг, який складає 2396 грн. 43 коп. Наказом від 26.02.2018 №95-е відповідача було відраховано за порушення навчальної дисципліни і правил внутрішнього розпорядку з 26.02.2018 року. Відповідно до пункту 7.1. Договору «Дія Договору припиняється у разі відрахування студента з навчального закладу згідно із законодавством». Таким чином дія Договору припинилася 28.02.2018 року. З метою досудового врегулювання спірних питань щодо своєчасної сплати боргу за отриману навчальну послугу відповідачу 12.06.2020 листом з повідомленням позивачем було направлене досудове попередження з пропозицією у 15 денний термін добровільно сплатити суму боргу, на яке він не відреагував. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. Відповідач відзиву на позов не подав, був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 31.08.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням викликом сторін. Розгляд справи, призначений на 22.09.2020 року не відбувся у зв`язку з надходженням від відповідача клопотання про відкладення розгляду справи задля ознайомлення з матеріалами справи. Розгляд справи відкладено на 22.10.2020 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, 22.10.2020 року через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідач повторно не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем його проживання, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. Як передбачено п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «Вячеслав Корчагін проти Росії» №12307 - учасник справи, що повідомлявся за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. З наявного в матеріалах справи поштового повідомлення вбачається, що судова кореспонденція(позов та додатки) отримана відповідачем 02.09.2020 року. Отже, у встановлений судом в ухвалі від 31.08.2020 року строк, відповідач будучи повідомленим належним чином, відзиву на позов не подав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від відповідача також не надходило. У судове засідання, призначене на 22.10.2020 року відповідач також не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ч.1 ст.280 ЦПУ України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, враховуючи згоду представника позивача про розгляд справи у його відсутності у заочному порядку із ухвалення рішення при заочному розгляді справи на підставі поданих позивачем документів та повторної неявки у судове засідання належним чином повідомленого про день, час та місце судового розгляду справи відповідача і відсутності будь-яких заяв від нього, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи із постановленням заочного рішення, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Судом встановлено, що 22 серпня 2017 року між Херсонським державним університетом (виконавець) та [PERSON] (замовник, студент) укладено Договір 602500 про навчання. Предметом договору є надання освітньої послуги. Виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання студенту освітньої послуги, а саме: форма навчання - денна, ступень вищої освіти (освітньо-кваліфікаційний рівень) - Бакалавр, напрям підготовки (спеціальність) - 121 Інженерія програмного забезпечення. Відповідно до пункту 5.2 Договору загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 48800, 00 грн., у тому числі по 12200,00 грн. за кожний навчальний рік. У відповідності до пункту 5.3 Договору замовник вносить плату щосеместрово до 20 серпня та до 20 січня відповідного навчального року 6100,00 грн. шляхом перерахування суми оплати за навчання на рахунок Університету через будь-яку банківську установу. Замовник вносить першу оплату за навчання після видання наказу про зарахування до числа студентів, але не пізніше 10 вересня поточного навчального року. Датою платежу вважається виписка з державної казначейської служби України про надходження коштів на розрахунковий рахунок ХДУ. За умовами Додаткової угоди №1 до Договору про навчання від 22.08.2017 року №597225 замовник вносить плату щомісяця на період 2017-2018 н.р. З довідки №48-51/232 від 03.06.2020 року виданої Херсонським державним університетом встановлено, що [PERSON] був зарахований студентом першого курсу СВО «бакалавр» денної форми навчання за спеціальністю Інженерія програмного забезпечення факультету фізики, математики та інформатики за кошти фізичних або юридичних осіб Херсонського державного університету з 01.09.2017 року (наказ від 15.08.2017 року №362-с). Відрахований з контингенту студентів першого курсу денної форми навчання за порушення навчальної дисципліни і правил внутрішнього розпорядку ХДУ з 28.02.2018 року (наказ від 26.02.2018 року №95-с). Відповідно до довідки-розрахунку №1420 складеної Херсонським державним університетом 01.06.2020 року, загальна вартість освітньої послуги за весь період навчання [PERSON] становить 7276, 43 грн. Сума, яку щомісячно повинен був сплачувати боржник 1220, 00 грн. Сума, яку сплатив - 4880, 00 грн. Дата останнього платежу: 17.11.2017 р. - 1220, 00 грн. Сума заборгованості помісячно: січень 2018 року - 1220, 00 грн., лютий 2018 року - 1176, 43 грн., що разом становить 2396, 43 грн. З метою досудового вирішення спору 12.06.2020 року на адресу [PERSON] надіслано претензію, однак, кошти на розрахунковий рахунок позивача станом на 22.10.2020 року не надходили, що додатково підтверджено довідкою-розрахунком №1545, складеною 22.10.2020 року Херсонським державним університетом. ІV. Оцінка Суду. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Положеннями ч. 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Вимогами статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз досліджених судом доказів, наданих позивачем, які є належними, допустимими та достатніми, свідчить про обґрунтованість та доведеність позовних вимог на предмет існування заборгованості відповідача перед позивачем. Суд враховує, що відповідачем відзиву на позов та доказів на спростування позовних вимог суду не надано та не виконано належним чином зобов`язання за договором №597225 від 22.08.2017 року, оскільки докази про зворотнє у суду відсутні. Отже, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а розрахунки доведеними позивачем, та приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за навчання в розмірі 2396, 43 грн. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. Зокрема, згідно платіжного доручення №872 від 01 липня 2020 року позивачем сплачено 2102,00 грн. судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved