Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 13.08.2020 року представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, у якій з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 01.12.2020 року, просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованості за послуги з центрального опалення за період з грудня 2015 року по липень 2020 року у розмірі 55\~314 грн. 4 коп., та судовий збір у розмірі 2102, 00 грн. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що відповідач згідно з особовим рахунком, відкритим на його ім`я, є споживачем послуг з централізованого опалення, які надаються йому за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку по сплаті послуг за ним у період з грудня 2015 року по липень 2020 року утворилася заборгованість, яка становить 55\~314, 40 грн. Оскільки відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, посилаючись на Закон України «Про теплопостачання», ст. 526 ЦК України, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. ІІ. Виклад позиції відповідача. 20.10.2020 року відповідач через канцелярію суду подала заперечення на позовну заяву, за змістом яких при ухваленні рішення просила врахувати, що позивачем раніше стягувалася з неї заборгованість за спожиту теплову енергію, додатково просила застосувати строки позовної давності до позовних вимог. 29.06.2021 року відповідач подала клопотання, яке за своїм змістом дублює раніше подані заперечення, та зазначається, що відповідач послуг від ТЕЦ у зазначений період не отримувала, позивачем не доведено, що такі послуги надавалися відповідачу, позивачем заявлена сума до стягнення в частині вже стягувалася за рішенням суду та просила застосувати строки позовної давності. ІІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28.08.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 05.10.2020 року. У зв`язку з неявкою у судове засідання належним чином повідомлених про дату та час розгляду справи сторін, розгляд справи відкладено на 21.10.2020 року. 20.10.2020 року відповідач [PERSON] подала заперечення до позовної заяви про стягнення боргу за спожиту теплову енергію. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, розгляд справи відкладено на 24.11.2020 року. 24.11.2020 року відповідач [PERSON] подала клопотання про зупинення провадження у справі №766/12347/20 до вирішення цивільної справи №766/18830/20. За клопотанням відповідача [PERSON] розгляд справи відкладено на 21.12.2020 року. 01.12.2020 року від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання про зменшення позовних вимог. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.12.2020 року провадження у справі зупинено до розгляду цивільної справи №766/18830/20 за позовом [PERSON] до АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав споживача житлово-комунальних послуг. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.04.2021 року продовжено строк зупинення провадження у справі до розгляду іншої цивільна справа №766/18830/20 за позовом [PERSON] до АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав споживача житлово-комунальних послуг. Судом встановлено, що постановою Херсонського апеляційного суду від 18.05.2021 року у справі №766/18830/20 апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 11 січня 2021 року, яким в задоволенні позову [PERSON] до Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав споживача житлово-комунальних послуг відмовлено, рішення суду першої інстанції залишено без змін. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.05.2021 року провадження у справі відновлено. Призначено судове засідання на 30.06.2021 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, 30.06.2021 року через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, при вирішенні справи просила взяти до уваги викладені нею обставини у клопотаннях. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, враховуючи згоду сторін про розгляд справи у їх відсутності, суд вважає за можливе розглянути справу та вирішити спір за відсутності учасників справи, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Предметом діяльності АТ «Херсонська Теплоелектроцентраль», відповідно до останньої редакції статуту від 09.04.2019 року, є надання комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, постачання та розподілу електричної енергії (п. 3.3. статуту). Відповідач є зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . Також, на ім`я відповідача за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору №41552 відкритий особовий рахунок № [NUMBER] відповідно до якого ведеться облік розрахунків між АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» та [PERSON] як користувачем послуг, що надаються відповідачем. Судом встановлено, що [PERSON] , є споживачем послуг з центрального опалення та постачання гарячої води, що надає АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відомості про власника квартири [ADDRESS] відсутні. Як встановлено з наданої позивачем довідки №563922 від 07.05.2015 року та №12229 від 10.08.2020 року, плата за послуги теплопостачання не здійснювалася відповідачем у період з грудня 2015 року по липень 2020 року. Заборгованість за вказаний період становить 55 314, 40 грн. З довідки №563922 від 07.05.2015 року встановлено, що за рішенням суду від 01.09.2010 року за особовим рахунком № [NUMBER] стягнуто 4\~535, 00 грн. Відомості про те, що відповідачеві надавалася у зазначений вище період державна допомога на оплату послуг з теплопостачання у вигляді субсидії не зазначені у розрахунках. За рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 12.03.2019 року у справі №666/6865/15-ц стягнуто з [PERSON] на користь АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01.12.2012 року по 01.11.2015 року в сумі 13\~118, 06 грн. У рішенні від 12.03.2019 року у справі №666/6865/15-ц судом встановлено, що [PERSON] зверталась до суду із позовом до ПрАТ «Херсонська ТЕЦ» про захист прав споживача, в якому просила зобов`язати відповідача відключити від теплових мереж квартиру [ADDRESS] , виключити з особового рахунку, відкритого на її ім`я, відомості про наявність боргу за отримані нею послуги з теплопостачання, а також зобов`язати відповідача не нав`язувати їй споживання зазначених послуг, визнавши такі дії незаконними. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 03.08.2017 року в задоволенні позову відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 10.10.2017 року зазначене рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 03.08.2017 року залишено без змін. V. Оцінка Суду. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. Відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг регулюються Житловим кодексом України, Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правилами надання послуг центрального опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року №630. Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно зі ст.ст.67,68 Житлового Кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами, і має вноситися споживачами послуг своєчасно. Згідно із пунктом 5 частини третьої ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов`язок споживача здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію визначено ст.19 Закону України «Про теплопостачання». Згідно з п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ України 21 липня 2005 р. № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата вноситься не пізніше 20 числа місця, що настає за розрахунковим. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з вимогами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положення ст.530 ЦК України визначають, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Недотримання вимог сторонами призводить до порушення зобов`язань. Таким чином, за результатами розгляду справи встановлено, що відповідач, як споживач житлово-комунальних послуг, не вносив плату за надані позивачем послуги з постачання теплової енергії та гарячого водопостачання, в т. ч. не здійснив оплату і на час розгляду справи, у зв`язку із чим у відповідача виникла заборгованість за період з грудня 2015 року по липень 2020 року у розмірі 55314,50 грн.. Щодо заявлено відповідачем, про подвійне стягнення з останньої суми заборгованості так, як за рішенням суду вже відбулося з відповідача стягнення за несплату заборгованості, то судом не встановлено таких обставин в ході розгляду справи, оскільки період за який було стягнуто з відповідача на користь позивача грошових коштів в рахунок оплати заборгованості перед позивачем не входить у заявлений період і розмір стягнутої за рішенням суду заборгованості не входить у заявлений позивачем розмір позовних вимог. Щодо заявленого відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності у спірних правовідносинах суд виходить з наступного. Відповідно до ст. ст. 256, 267 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність у три роки, відповідно до ст.ст.253, 261 цього Кодексу перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У відповідності до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а також у разі пред`явлення особою позову до боржника, після переривання перебіг позовної давності починається заново, а час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового. Заборгованість відповідача за період з грудня 2015 року по липень 2020 року становить 55\~314, 40 грн. Разом з тим, період нарахування, зазначений позивачем у розрахунку виходить за межі встановленого ст. 257 ЦК України строку позовної давності. Враховуючи загальний порядок обрахування строку позовної давності, останній має обраховуватись з серпня 2017 року. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті за правилами ч. 2 ст. 43 ЦПК України покладається на осіб, які беруть участь у справі та які розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Аналіз досліджених судом доказів, наданих сторонами, які є належними, допустимими та достатніми, свідчить про те, що позовні вимоги з урахуванням застосування строків позовної давності, підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з серпня 2017 року по липень 2020 року, що становить 35\~580, 20 грн.. VІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VІI. Розподіл судових витрат між сторонами. Частиною першою ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які в даному випадку складають 64, 32 % (35\~580, 20/ 55\~314, 40 * 100%). Зокрема, згідно платіжного доручення №3983 від 20 лютого 2020 року позивачем сплачено 2 102, 00 грн. судового збору, з урахуванням пропорційності до задоволених позовних вимог, з урахуванням чого з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1\~352, 08 грн. (2102, 00 * 0, 6432) в рахунок відшкодування судового збору.

Outcome: partial