Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Звернувшись до суду з даним позовом, позивач [PERSON] просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . У належному їй будинку разом з нею також зареєстрований її онук [PERSON] , [INFO] . З 25 січня 2015 року відповідач не проживає в її будинку, оскільки він виїхав до Тульської області Російської Федерації, у березні 2018 року він набув громадянства Російської Федерації та постійно проживає у Московській області. До України відповідач повертатися не збирається, в утриманні житла участі не приймає, комунальні платежі не сплачує, будинком не цікавиться, його особисті речі у будинку відсутні. Факт реєстрації відповідача порушує права позивача та заважає отримати житлову субсидію. За відсутності добровільної згоди відповідача вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні на вимогах позовної заяви наполягала та просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Його було належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання: шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-сайті Артемівського міськрайонного суду Донецької області: http://arm.dn.court.gov.ua від 10 травня 2019 року. Про причини неявки суд не повідомив і на підставі частини 3\~ст. 131 ЦПК України\~суд вважає, що він не з`явився у судове засідання без поважних причин. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Допитана у судовому засіданні в якості свідка представник позивача [PERSON] суду пояснила, що позивач [PERSON] є її матір`ю, а відповідач [PERSON] сином. Він давно зареєстрований у належному її матері будинку по [ADDRESS] . [ADDRESS] він у бабки, аби менше було сплачувати за квартиру. Він проживає у Московській області РФ з 2015 року, поїхав туди після початку бойових дій у Донецькій області. Знає, що у 2018 році син отримав громадянство Російської Федерації. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона знає позивача, оскільки позивач є матір`ю [PERSON] та її невістка є їхньою родичкою. Вона бувала у них вдома та бачила, що онук позивача [PERSON] та син [PERSON] [PERSON] у будинку позивача не проживає, його особистих речей у будинку немає. Знає, що він живе та працює у м. Москва, однак, до теперішнього часу він зареєстрований у будинку бабки [PERSON] З 2015 року вона його не бачила. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що пред`явлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є онуком позивача [PERSON] . Позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 листопада 1977 року, виданого державним нотаріусом Першої артемівської державної нотаріальної контори Панюшкіним Н.К. та зареєстрованого в реєстрі за № 2397, належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Згідно з довідкою виконавчого комітету Луганської селищної ради Бахмутського району Донецької області № 2246 від 08 жовтня 2018 року, згідно рішення Луганської селищної ради від 05 листопада 2015 року № 6/62-720 «Про перейменування вулиць смт. Луганське та сіл Луганської селищної ради Артемівського району Донецької області, назви яких містять символіку комуністичного режиму», вулиця Совєтська була перейменована на вулицю Річна. По вулиці Річна (Совєтська) була проведена перенумерація будинків з № [NUMBER] на № [NUMBER] на підставі рішення виконкому від 28 січня 1987 року № 6 «Про благоустрій смт. Луганське, встановлення та змінення нумерації будинків» (а.с. 12). Постановою Верховної Ради України від 4 лютого 2016 року\~ № 984-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Артемівський район Донецької області було перейменовано на Бахмутський район Донецької області. Відповідач [PERSON] , [INFO] (паспорт серії [NUMBER] виданий Артемівським МВ ГУ ДМС України в Донецькій області 18 травня 2016 року), зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 16 вересня 2009 по теперішній час (а.с. 7, 11, 18). З доданої до позовної заяви копії паспорту відповідача [PERSON] серії [NUMBER] від 18 травня 2016 року встановлено, що йому дозволено тимчасове проживання з 24 листопада 2017 року по 24 листопада 2020 року у Тульській області (а.с. 8). Як видно з копії витягу з домової книги від 14 червня 2018 року, [PERSON] 07 квітня 2018 року прибув до Російської Федерації з України на постійне проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). До теперішнього часу у спірному будинку залишається зареєстрованим відповідач [PERSON] , який у будинку по [ADDRESS] з 25 січня 2015 року не проживає, будинком не цікавиться, оплату комунальних послуг не здійснює, його особистого майна та речей у будинку немає, що підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів у справі, зокрема актом про не проживання від 13 липня 2018 року (а.с. 13). Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом не встановлено жодної поважної причини не проживання у спірному будинку відповідача [PERSON] , тому його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved