Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

Згідно позовної заяви, яка надійшла до суду 27 січня 2017 року, сторони 23 жовтня 2005 року зареєстрували шлюб від якого мають двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя в сторін не склалося, відповідач протягом подружнього життя проявляє подружню невірність, не приділяє увагу сімї, понад рік проживає у своєї матері, що призвело до окремого проживання та припинення шлюбних відносин, сімя фактично розпалась, шлюб має формальний характер, стали чужими один для одного людьми, тому за таких обставин шлюб існувати не може, примирення є неможливим. Враховуючи вказані обставини позивач просить розірвати шлюб, спору щодо місця проживання дітей немає. В судове засідання позивач не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити, в наданий судом строк примирення не відбулось. Відповідач в судове засідання не зявилася, подала заяву і просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги визнає,примирення в наданий судом строк не відбулось. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище [PERSON]. Судове засідання проведено у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ч. 1 ст. 55, ч.ч. 3, 4 ст. 56, ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110, ст. 112, ст. 113 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається; дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом; шлюб припиняється внаслідок його розірвання; позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення; особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, згідно свідоцтва про шлюб серія 1-БВ № 110782, виданого повторно 24 травня 2013 року, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 23 жовтня 2005 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Летичівського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №96, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження сторони є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Ухвалою суду від 27 лютого 2017 року сторонам надавався строк для примирення один місяць. З позовної заяви, письмових заяв позивача і відповідача вбачається, що сторони припинили шлюбні відносини, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, в наданий судом строк примирення між ними не відбулось, тому суд вважає вказані обставини такими, які свідчать, що їх сім'я розпалась і подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Судові витрати необхідно стягнути з відповідача, оскільки у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved