Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

Зміст позовних вимог. 27.02.2020 року позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що їм на праві власності належить земельна ділянка площею 2,0481 га, кадастровий номер 5920385000:01:001:2345 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Куземинської сільської ради Охтирського району Сумської області, яку вони успадкували після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та яка за життя уклала з відповідачем договір оренди землі б/н від 02.03.2015 року щодо зазначеної земельної ділянки строком на 7 років. Згідно умов вказаного договору оренди землі перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи є підставою для розірвання договору, у зв`язку з чим позивачі звернулися до ПП «Куземин-Агро» з відповідною вимогою, однак в добровільному порядку дане питання вирішено не було. Посилаючись на викладене позивачі просять розірвати договір оренди землі б/н від 02.03.2015 року, укладений між [PERSON] та Приватним підприємством «Куземин Агро», номер запису про інше речове право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12450925 від 19.03.2015 року та скасувати номер запису про інше речове право 9104330 (спеціальний розділ) від 19.03.2015 року. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28.02.2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а. с. 23). Відповідачу Приватному підприємству «Куземин-Агро», 12.03. 2020 року вручено копію ухвали про відкриття провадження в справі з копією позову та доданих до нього документів, про що в справі мається письмове повідомлення (а.с.27), відзиву на позов відповідачем не подано, поважності причин його не подачі відповідачем суду не повідомлено, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. 16.03.2020 року в межах строку для надання відзиву відповідачем подано клопотання про передачу цивільної справи на розгляд до іншого суду в м. Харків, так як зареєстроване місцезнаходження відповідача Приватного підприємства «Куземин -Агро» вул. Велика Панасівська, 176, м. Харків, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань (а. с. 28-29). Вирішуючи клопотання відповідача щодо передачі справи до іншого суду, суд не знаходить підстав для його задоволення в розумінні ч. 8 ст.28 ЦПК України. Ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30.03.2020 року справу призначено до судового розгляду у спрощеному (письмовому) позовному провадженні на 30.03. 2020 року, в задоволенні клопотання відповідача відмовлено. Враховуючи, що від сторін у справі клопотань не надійшло, заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження сторонами не надано, сторони не ініціювали перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження після отримання ухвали суду про відкриття провадження в справі, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, вказана справа відноситься відповідно до положень ст.19, ст.274 ЦПК України до малозначних справ, її розгляд визначено судом в ухвалі про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позивачами відповідно до положень ЦПК України надано в повному обсязі необхідні докази в обґрунтування позову, інших клопотань щодо надання чи витребування доказів сторонами не заявлялося, суд не знаходить підстав для переходу до розгляду справи в порядку загального провадження та вважає можливим розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до положень ст.ст.277-279 ЦПК України. Згідно із частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Оскільки Охтирським міськрайонним судом Сумської області не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. З огляду на те, що згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, така інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі Судової влади України. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини і не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. В розумінні ч.6 ст.279 ЦПК України характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду. Суд, проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, 02.03.2015 року між [PERSON] та ПП «Кузем-Агро» укладено договір землі б/н, відповідно до якого ПП «Куземин-Агро» передано в оренду строком на 7 років земельну ділянку сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 5920385000:01:001:2345 площею 2,0481 га, яка знаходиться на території Куземинської сільської ради Охтирського району Сумської області (а.с.11-12). Земельна ділянка кадастровий номер 5920385000:01:001:2345, яка належить [PERSON] розташована на території Куземинської сільської ради Охтирського району Сумської області , що підтверджується кадастровим планом та ситуаційним планом (а. с. 14-15). Згідно акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та акту приймання-передачі земельної ділянки від 02.03.2015 року визначені межі земельної ділянки з кадастровим номером 5920385000:01:001:2345, що розташована на території Куземинськоїсільської ради Охтирського району Сумської області і належить орендодавцеві, та проведена передача в оренду земельної ділянки площею 2,0481 га (а.с.13). Відповідно до п. 40 договорів оренди від 02.03.2015 року дослівно: «Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору». Зміст п. 40 договору оренди землі в повній мірі відповідає пункту 40 Типового договору оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004р. № 220, та ніякого двозначного тлумачення не містить. Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 09.12. 2015 року державним нотаріусом Охтирської районної державної нотаріальної контори Воропай В. В. зареєстрованого в реєстрі за №2613 [PERSON] та [PERSON] успадкувала по Ѕ частці кожному приватну земельну ділянку площею 2,0481 гектара, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер 5920385000:01:001:2345), та знаходиться на території Куземинської сільської ради Охтирського району, Сумської області, яка належала [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ №003480, виданий 21 грудня 2001 року на підставі рішення 14-ої сесії 23-го скликання Куземинської сільської ради від 27 червня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів про право приватної власності на землю за №1244 (а. с. 8). 19.03.2015 року державним реєстратором Охтирської районної державної нотаріальної контори Воропаєм В.В. проведено реєстрацію права оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі б/н від 02.03.2015 року номер запису про інше речове право 12450925. Також 19.03.2015 року державним реєстратором Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області Явтушенко Т.О. проведено реєстрацію права оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі б/н від 02.03.2015 року, номер запису про інше речове право 9104330 (спеціальний розділ), що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.16-18). Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним та Цивільним кодексами України, Законами України «Про оренду землі», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно ч. 1 ст. 90 Земельного кодексу України, власники земельних ділянок мають право, зокрема передавати земельну ділянку в оренду. Відповідно до ч. 4 ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно зі ст. 14 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про оренду землі», спори, пов`язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно з ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», в редакції чинній на момент укладення спірного договору оренди, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 05 вересня 2018 року справа №587/755/17, від 23 травня 2018 року №647/1460/17. Таким чином, враховуючи, що в договорі у п. 40 сторони погодили таку підставу його розірвання, як перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а позивачі, як нові власники земельної ділянки скористалися своїм правом на розірвання договору оренди землі, передбаченим пунктом 40 вказаного договору. Крім того, згідно зі ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Судом встановлено що [PERSON] та [PERSON] набули права власності на земельну ділянку в установленому законом порядку і як нові власники спірної земельної ділянки не бажають продовжувати дію договору оренди землі, укладеного з попереднім власником, а умовами договору оренди землі передбачено його розірвання у разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, тому суд дійшов висновку про припинення оспорюваного договору оренди шляхом його розірвання за заявою нового власника - позивачів у справі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року № 647/1460/17. Відповідно до ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти будь-які дії щодо свого майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Відповідно до ч. 1 ст. 781 ЦК України договір найму припиняється у разі смерті фізичної особи - наймача, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Укладаючи спірний правочин сторони дійшли згоди щодо усіх його істотних умов, зокрема, пунктом 40 передбачена можливість розірвання цього договору у разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, при цьому, цей пункт договору узгоджується із положеннями ЦК України та ст. 32 Закону України «Про оренду землі». Тобто, новий власник, який набув право власності на орендовану земельну ділянку після смерті орендодавця має право в односторонньому порядку розірвати договір оренди з підстав, визначених договором. Після смерті [PERSON] право власності на земельну ділянку, яка є предметом договору оренди землі, перейшло до спадкоємців [PERSON] та [PERSON] , які стали її новими власниками та вимагають розірвання даного правочину, що передбачено чинним законодавством та умовами договору. Оскільки умовами договору оренди землі визначено, що перехід права власності на земельну ділянку є підставою для його розірвання, і позивачі як нові власники орендованої відповідачем земельної ділянки скористалися цим правом, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову. Висновок суду. Таким чином, з урахуванням фактичних обставин справи, виходячи з принципів розумності, справедливості, виваженості, пропорційності, розумного балансу інтересів сторін, суд вважає, що доводи позивачів заслуговують на увагу та підтверджуються фактичними обставинами встановленими під час судового розгляду, а отже наявні підстави для розірвання договору оренди землі б/н від 02.03.2015 року, укладеного між [PERSON] та Приватним підприємством «Куземин Агро», номер запису про інше речове право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12450925 від 19.03.2015 року та скасувати номер запису про інше речове право 9104330 (спеціальний розділ) від 19.03.2015 року. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки [PERSON] 840,80 грн. сплаченого нею судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved