Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

Звернувшись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що 14 листопада 2014 року між нею та фізичною особою підприємцем [PERSON] у магазин Елітні меблі був укладений договір індивідуального замовлення меблів кутового дивану Лаура загальною вартістю 11894 грн. Того ж дня нею був сплачений завдаток у сумі 4000 грн., а наступного дня здійснена оплата в повному обсязі в розмірі 7894 грн. Договором була встановлена дата виконання замовлення 14 грудня 2014 року. Оскільки в цей строк замовлення виконано не було, 17 грудня 2014 року вона звернулася до відповідача з заявою про розірвання договору та повернення сплачених коштів. Проте відповідач відмовилася повернути їй кошти за договором і цього ж дня написала на її ім'я заяву, що замовлений диван знаходиться в магазині. 23 грудня 2014 року відповідач знову надіслала їй лист, в якому зазначила, що 17 грудня 2014 року замовлення було доставлено за її домашньою адресою, проте її не виявилося вдома. 25 грудня 2014 року вона знову прийшла до магазину, але на її прохання надати сертифікат якості на меблі та товарну накладну на доставку меблів з меблевої фабрики [PERSON] відмовилася. Також [PERSON] відмовилася розірвати договір та повернути їй гроші в розмірі вартості товару. 5 січня 2015 року вона знову отримала лист від [PERSON], що замовлені нею меблі знаходяться в магазині. 14 березня 2015 року надіслала на адресу [PERSON] лист про розірвання договору, відповіді на який не отримала. Посилаючись на те, що відповідач свої зобов'язання за договором у встановлений строк не виконала, позивач, уточнивши свої позовні вимоги, просить розірвати договір індивідуального замовлення меблів, укладений 14 листопада 2014 року між нею та фізичною особою підприємцем [PERSON], стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в сумі 15894 грн., з урахуванням суми завдатку в подвійному розмірі, неустойку у вигляді трьох процентів річних у сумі 356,82 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000 грн. Відповідач фізична особа підприємець [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом, в якому зазначає, що дійсно 14 листопада 2014 року між нею та [PERSON] був укладений договір індивідуального замовлення меблів по зразку, який наданий у відділі. Відповідно до умов договору позивач замовила кутовий диван Лаура (оттоманка) Г, тип тканини ягуар карамель з деревинними накладками вартістю 11894 грн. Задаток за договором склав 4000 грн. Умовами договору було обумовлено дату виготовлення замовлення 14 грудня 2014 року. 15 листопада 2014 року позивач прибула до магазину та за її проханням було змінено колір виробу карамель на найтленг, про що було зазначено в договорі, а також доплатила вартість товару. 16 листопада 2015 року змінене замовлення було передано виробнику меблів фабриці Біс-М м. Харків. Договором передбачено, що строк виконання замовлення може бути продовжений у зв'язку з відсутністю зазначеної в заявці тканини, фурнітури та інших комплектуючих. 15 грудня 2014 року вона отримала виготовлені меблі з фабрики Біс-М м. Харків. 16 грудня 2014 року повідомила позивача, що замовлення виконано та обумовили строки та час доставки меблів позивачу до 12-00 години 17 грудня 2014 року. О 12-00 годині 17 грудня 2014 року позивач разом із чоловіком з'явилася до магазину, влаштували сварку, що меблі не тієї фабрики, яку вони обирали, та наполягали на тому, щоб вона повернула їм гроші в повному обсязі. Цього ж дня, коли вона доставила меблі за адресою позивача, останньої вдома не виявилося. В наступному неодноразово направляла на адресу позивача листи з пропозицією отримати меблі, проте позивач відмовляється. За цих підстав відповідач просить зобов'язати [PERSON] отримати замовлені та виготовлені меблі, стягнути з позивача на її користь завдану моральну шкоду в сумі 15000 грн. та понесені судові витрати. У судовому засіданні позивач та її представники [PERSON] і [PERSON] позов підтримали, проти зустрічного позову заперечували. Відповідач фізична особа - підприємець [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, наполягала на задоволенні її зустрічного позову. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що первісний позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов фізичної особи підприємця [PERSON] задоволенню не підлягає за наступних підстав: Судом встановлено, що 14 листопада 2014 року між [PERSON] та фізичною особою підприємцем [PERSON] був укладений договір індивідуального замовлення меблів по зразку, наданому у відділі, відповідно до якого [PERSON] замовила меблі - кутовий диван Лаура (оттоманка) Г, тип тканини ягуар карамель, який в наступному був змінений на «найтленг», з деревинними накладками, а фізична особа підприємець [PERSON] зобов'язалася виконати договір згідно зі специфікацією замовника. Відповідно до вказаного договору вартість замовлення склала 11894 грн., з яких 4000 грн. було сплачено позивачем в якості завдатку того ж дня, а інша частина коштів доплачена в повному обсязі наступного дня. Строк виконання замовлення визначений договором 14 грудня 2014 року. Сторони домовилися, що доставка та установка меблів не входять до вартості замовлення та можуть бути обумовлені додатково. Так, сторони домовилися, що доставка буде здійснюватися до підїзду за рахунок покупця. Згідно з умовами договору строк виконання замовлення може бути продовжений у зв'язку з відсутністю зазначеної у замовленні тканини, фурнітури та інших комплектуючих. Також сторони домовилися, що у разі відмови від замовленого товару завдаток не повертається і йде на покриття витрат, пов'язаних із виконаннями продавцем своїх зобов'язань щодо виконання договору. Укладаючи даний договір, позивач підтвердила, що їй надана повна та достовірна інформація про товар. Як встановлено з пояснень сторін, 16 грудня 2014 року вони додатково в усній формі погодили, що меблі будуть доставлені продавцем за місцем мешкання позивача до 12-00 годині 17 грудня 2014 року. Таким чином, сторони уклали договір купівлі-продажу товару за зразком з попередньою його оплатою, а також його доставкою. Проте 17 грудня 2014 року позивач до передання їй товару відмовилася від договору, посилаючись на недоставку їй товару в зазначений час та неможливість пересвідчитися у якості товару, про що свідчать її заяви на ім'я відповідача. Того ж дня, 17 грудня 2014 року о 14-00 годині меблі були доставлені продавцем за місцем проживання позивача, але останньої за місцем проживання не виявилося, що підтверджується поясненнями допитаного в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] та відповідним актом, який долучений до матеріалів справи. Статтею 702 ЦК України передбачено, що сторони можуть укласти договір купівлі-продажу товару на підставі ознайомлення покупця із зразком товару (за описом, каталогом тощо). Договір купівлі-продажу товару за зразком є виконаним з моменту доставки товару у місце, встановлене договором, а якщо місце передання товару не встановлене договором, - з моменту доставки товару за місцем проживання фізичної особи-покупця або місцезнаходженням юридичної особи-покупця, якщо інше не встановлено договором або законом. Покупець до передання товару має право відмовитися від договору за умови відшкодування продавцеві витрат, пов'язаних із вчиненням дій щодо виконання договору. Суд вважає, що оскільки меблі були доставлені продавцем за місцем проживання покупця, вказаний договір купівлі-продажу товару за зразком відповідно до закону та домовленості сторін вважається виконаним з цього часу. В той же час, виходячи з того, що позивач відповідно до частини 3 статті 702 ЦК України до передання їй товару відмовилася від договору, вона зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з вчиненням продавцем дій щодо виконання договору. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача коштів за договором підлягають частковому задоволенню за винятком суми завдатку в розмірі 7894 грн. /11894-4000/. Доводи позивача про те, що у зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору у встановлений строк до 14 грудня 2014 року, остання повинна повернути їй повну вартість замовлення, а також сплатити завдаток у подвійному розмірі та пеню за несвоєчасне виконання зобов'язання суд вважає необґрунтованими, оскільки судом встановлено, що відповідач не допустила суттєвих порушень умов договору та виконала його. Тому суд вважає, що підстави для розірвання укладеного між сторонами договору, стягнення всієї суми вартості товару, а також завдатку в подвійному розмірі та пені відсутні. Вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди задоволенню також не підлягають, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону. Суд звертає увагу, що спори про відшкодування заподіяної моральної (немайнової) шкоди розглядаються судами, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Позивач як на підставу своїх позовних вимог про відшкодування моральної шкоди посилається на положення статті 1167 ЦК України, якою не передбачено відшкодування моральної шкоди у договірних зобов'язаннях, а п. 5 ч. 1 статті 4 Закону України Про захист прав споживачів визначено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на\~\~відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Проте позивачем позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди з цих підстав не заявлялися, а умовами укладеного між сторонами договору не передбачено відшкодування моральної шкоди. Таким чином, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову [PERSON], а саме в частині стягнення з відповідача сум за договором. У зв'язку з цим зустрічний позов фізичної особи підприємця [PERSON] про зобов'язання [PERSON] отримати товар та відшкодувати завдану моральну шкоду задоволенню не підлягає. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial