Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом та уточнивши заявлені позовні вимоги (а.с.70), [PERSON] просить зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у його спілкуванні із сином - [PERSON], [INFO], визначити такі способи його участі у спілкуванні та вихованні дитини: систематичні побачення з сином за місцем проживання батька у [ADDRESS] кожну другу та четверту п'ятницю місяця з 16.00 години до неділі 18.00; влітку з 20 липня до 20 серпня, взимку - різдвяні свята, посилаючись на те, що 14 листопада 2012 року Микитівським районним судом м. Горлівки було розірвано шлюб між ним та відповідачем, який був укладений 07.03.2008 року. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Після розлучення він позбавлений права на будь-яке спілкування з дитиною, відповідач заперечує не тільки будь-яке його спілкування з дитиною, а й забороняє передавати дитині подарунки та речі, без будь-яких пояснень щодо такої позиції, оскільки вона уникає спілкування, як особистого, так і по телефону. Не зважаючи на те, що вони припинили спільне життя з відповідачем, він дуже любить свого сина, усвідомлює свій батьківський обов'язок перед дитиною у його вихованні та матеріальному забезпеченні. Та, як людина, яка має почуття, він має дуже велике бажання виховувати свою дитину, спілкуватись з нею, віддаючи своє тепло і батьківську любов. Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що його спілкування із дитиною спричинить шкоду їхньому синові, у відповідача не існує. Створення перешкод відповідачем його спілкуванню із дитиною порушує не тільки його права як батька, а в першу чергу, порушує права та суперечить інтересам дитини. Позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали повністю з тих же підстав, пояснивши, що після розірвання шлюбу малолітній [PERSON] залишився проживати з матір'ю у [ADDRESS]. Між батьками дитини склалися неприязні стосунки, мати не відповідає на телефонні дзвінки позивача, забороняє дитині бачитися з батьком. Позивач працює у м. Санкт-Петербург РФ, має стабільний заробіток, любить свою дитину та бажає приймати участь у вихованні сина шляхом побачень з сином за місцем реєстрації батька у [ADDRESS] кожну другу та четверту п'ятницю місяця з 16.00 години до неділі 18 години; спільного відпочинку влітку з 20 липня до 20 серпня, взимку на різдвяні свята. Відповідач [PERSON], представник відповідача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнали, та пояснили, що відповідач заперечує проти запропонованого позивачем способу участі у вихованні малолітнього [PERSON], оскільки зустрічі сина наодинці з батьком за його місцем проживання суперечать інтересам дитини. Малолітній [PERSON] часто хворіє та перебуває на диспансерному обліку у лікаря. Лікарем призначено ряд профілактичних та лікувальних заходів, таких як, зокрема, відповідне харчування, відвідування соляної кімнати, періодичне вживання ліків. З призначеннями лікарів позивач не обізнаний, тому, на їх думку, не зможе забезпечити дитині необхідний догляд. Крім того, спілкування дитини з батьком наодинці відображається на психіці дитини, яка після таких побачень дуже нервує, що негативно відображається на стані здоров'я дитини. Позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували його здатність забезпечити дитині за місцем його реєстрації місць відпочинку та розвитку, здатність позивача матеріально забезпечити дитину. Тому вважають, що батько має приймати участь у вихованні дитини шляхом побачень за місцем проживання дитини у присутності матері. Представник третьої особи Лисов О.В. в судовому засіданні з позовними вимогами [PERSON] погодився частково з урахуванням письмового висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Горлівської міської ради, відповідно до якого просив визначити позивачу спосіб участі у вихованні сина шляхом спілкування з ним щосуботи з 10.0 до 12.00 в присутності матері дитини [PERSON] Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 березня 2008 року. (а.с.6) Рішенням Микитівського районного суду м. Горлівки від 14 листопада 2012 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.4). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.5), який на теперішній час постійно проживає разом із своєю матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Виходячи зі змісту ст. 141 СК України права та обов'язки щодо дитини у її батьків є рівними. Стаття 153 СК України передбачає, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно (ч.1), той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею (ч.2), той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Декларацією прав дитини, яку прийнято Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, проголошено, зокрема, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. В свою чергу Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Україною 27.02.2001 року, а саме ч.1 ст.3 встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага виділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Таким чином, зважаючи на безперечні права батька на участь у вихованні дитини, чинним законодавством встановлено обов'язок, зокрема, суду при ухваленні рішення, керуватися інтересами дитини. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог та запропонованого позивачем способу участі у вихованні малолітнього сина, суд дістає наступних висновків. Так, позивач [PERSON] просить визначити способи його участі у вихованні малолітнього сина шляхом систематичних побачень з сином за місцем проживання батька у [ADDRESS] кожну другу та четверту п'ятницю місяця з 16.00 години до неділі 18.00; влітку з 20 липня до 20 серпня, взимку - різдвяні свята. Згідно ч.2 ст. 159 СК України під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини до уваги береться ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями ст. 60 ЦПК України встановлено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте, позивачем, під час розгляду справи, доказів щодо необхідності встановлення саме таких способів його участі у вихованні сина, суду не надав, зокрема, суду не були надані матеріали, що характеризують особу позивача, довідки про не притягнення його до кримінальної відповідальності, відсутності психічних розладів, відомості щодо не схильності до вживання алкоголю, наркотичних засобів та відомості щодо його офіційного працевлаштування та матеріального забезпечення. Надана ж стороною позивача його характеристика (а.с.68) не може бути прийнята судом до уваги, оскільки, по-перше, надана в копії, що не засвідчена належним чином, по-друге, складена за його період навчання у школі з 1994 по 2002 рік, а отже не містить будь-якої інформації щодо ставлення позивача до виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідач, в свою чергу, заперечуючи проти запропонованого позивачем способу участі у вихованні дитини, послалась на стан здоров'я дитини, яка перебуває на диспансерному обліку у кардіолога, часто та довго хворіє на простудні захворювання, у зв'язку з чим потребує дотримання певного режиму, дієтичного харчування та профілактичних заходів: систематичного приймання медичних препаратів, відвідування лікувальних установ (а.с.90,76). Свідок [PERSON], лікар-педіатр ЦПМСД № 4 м. Горлівки, у судовому засіданні пояснила, що наблюдає малолітнього [PERSON] з дворічного віку. Малолітній [PERSON] перебуває на диспансерному обліку як часто та довго хворіючий, а також у зв'язку з діагнозом диспластична кардіопатія. Мати дитини -дисциплінована, завжди виконує вказівки та рекомендації лікарів. Під час одного з прийомів (дати не пам'ятає) малолітній [PERSON] був дуже знервований та неадекватний, постійно плакав та заїкався, на що мати їй пояснила, що дитину забирав до себе батько, а поведінка сина - це реакція на відвідування батька. З огляду на стан здоров'я дитини, малолітній [PERSON] може виїжджати до місця проживання батька у м. Дружківку, але тільки не на громадському транспорті, оскільки відвідування дитиною місць згущення народу є для нього противопоказаним. За висновком Горлівської міської ради як органу опіки та піклування № 01-575 від 12.02.2014 р. про визначення способу участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON]. [INFO], визначено [PERSON] спосіб участі у вихованні малолітнього сина [PERSON], [INFO], шляхом спілкування щосуботи з 10.00 до 12.00 в присутності матері дитини [PERSON] Зважаючи на вищенаведене, суд погоджується з висновком органу опіки та піклування як таким, що є достатньо обґрунтованим, ухваленим з урахуванням даних, що враховують вік та стан здоров'я дитини, обставини справи, та вважає його таким, що відповідає інтересам дитини. З огляду на викладене, суд вважає необхідним усунути перешкоди у спілкуванні позивача із сином та встановлює спосіб участі [PERSON] у вихованні малолітнього [PERSON], [INFO], шляхом спілкування з сином щосуботи з 10.00 години до 12.00 години, за місцем проживання малолітнього [PERSON], у присутності матері дитини. Тож, позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial