Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

ЗУ квітні 2015 року [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON]) звернувся до суду із позовом до [PERSON]. (далі по тексту - відповідач), за участю третьої особи Служби у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації (далі по тексту - третя особа, Служба у справах дітей) про усунення перешкод та визначення способів участі у вихованні. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.02.1999 року по 10.03.2011 року, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу батьки досягли згоди участі у вихованні дитини, визначивши проживання сина з батьком та матір'ю по черзі, розподіливши тиждень навпіл. Проте, починаючи з 21.07.2014 року відповідач самовільно позбавила позивача можливості повноцінно спілкуватися та брати участь у вихованні сина, створюючи йому перешкоди для побачення із малолітнім [PERSON] Також позивач посилався на те, що відповідач приховує від нього інформацію про стан здоров'я їхнього сина. Разом із тим [PERSON] зазначав, що бажає приймати участь в житті та вихованні спільного із відповідачем сина, враховуючи, що дійсні перешкоди для цього відсутні. Посилаючись на викладене, позивач просив, з урахуванням місцезнаходження школи поблизу місця проживання відповідача, призначити днями перебування [PERSON] в його родині у вихідні дні (з ночівлею); надати можливість батьку забирати сина зі школи в п'ятницю та приводити його на навчання в понеділок; усі дні канікул розподілити за принципом «50/50», а також забезпечити [PERSON] вільний зв'язок по мобільному телефону. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили суд про його задоволення з урахуванням пояснень по справі та доповнення до позову, а також документів, долучених в процесі розгляду справи. В судовому засіданні відповідач та її представник позов не визнали та просили суд відмовити у його задоволенні. Вважали неможливими побачення дитини із батьком на даному етапі розвитку, що підтверджено відповідними висновками психологів. При цьому, відповідач пояснила суду, що їх спільний с позивачем син сумує за татом та цікавиться його справами. В судовому засіданні представник третьої особи позов підтримав частково, при цьому зазначала, що комісією з питань захисту прав дитини при Шевченківській РДА в місті Києві було надано висновок, згідно з яким рекомендовано встановити [PERSON] дні та години для побачень в присутності матері, а саме: щосуботи з 9:00 год. до 13:00 год. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] пояснила суду, що вона здійснювала на звернення [PERSON] дослідження рівня психічного розвитку та особливостей ставлення до членів сім'ї [PERSON] При цьому, прийшла до висновку про те, що дитина надає оцінку речам, які не притаманні її віку. Вбачається значний вплив батька на поведінку дитини та її психоемоційний стан, а також залежність дитини від такого впливу. На її переконання, система цінностей батька [PERSON], які він прагне нав'язати дитині, є руйнівною та не відповідає гуманності. Після спілкування з батьком дитина потребує психологічної допомоги. Позиція виховання батька слугує знеціненням цінностей матері. Та вважала участь батька у вихованні дитини на даному етапі її розвитку буде мати більш негативний вплив, ніж позитивний. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, а також пояснення відповідача та її представника, заслухавши думку третьої особи та допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участь одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Судом встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.02.1999 року по 10.03.2011 року, від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 17 лютого 2014 року, залишеним без змін в цій частині, рішенням колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва від 25 червня 2014 року визначено місце проживання їх сина [PERSON] з [PERSON] Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 21 липня 2014 року задоволено вимоги [PERSON] про відібрання дитини у [PERSON] Окрім того, рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 26.01.2016 року, яке за твердженням сторін ними не оскаржувалось і набрало законної сили, відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про обмеження в праві на спілкування з дитиною. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, в рішенні Солом'янського районного суду міста Києва від 26.01.2016 року встановлено, що допитаний судом психолог [PERSON] пояснила суду, що працює в школі-інтернаті № 20. Саме батько влаштовував дитину до шкоди. Мати приходила до сина, але дитина виявляла тривожність, зазначала, що не хоче до мами. Дитина контактна, в колективі адаптувалася швидко, але не бажала бачитись з матір'ю, без пояснення причин, намагалась уникнути їх зустрічей. На підтвердження своїх вимог [PERSON] також надала суду Висновок спеціаліста за результатами дослідження дитини за її зверненням до психолога. За висновком спеціаліста - психолога Центру психологічної експертизи та психодіагностики Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний інститут глибинної психології» дії батька позбавляють дитину соціально-психологічної самостійності та автономії, почуття внутрішньої свободи. Подолання виявлених у дитини ознак психічного інфантилізму і відставання в темпах соціалізації дитини можливо лише за умови повного припинення спілкування з дитиною батька, що мешкає окремо. Аналогічна думка висловлена і у висновку спеціаліста психологів Міського центру дитини. Аналізуючи надані дослідження, суд враховує, що вони були проведені за замовленням [PERSON] і на поставлені нею питання. Крім того, останній висновок ґрунтується також на судових рішеннях про визначення місця проживання дитини та відібрання дитини у батька на підставі рішення суду. Надаючи свої висновки, спеціалісти не спілкувалися з батьком і висновки не містять конкретних доказів, які б безпосередньо та переконливо свідчили про негативну поведінку батька. Всі ці висновки будуються на поясненнях дитини щодо висловлювань батька на адресу матері. Таким чином, судом в іншій справі було надано оцінку доказам, на які серед іншого, посилаються сторони у даній справі. Окрім того, згідно із висновком органу опіки і піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 15.06.2015 року № 109/02/40-4945, підтримано [PERSON] із встановленням йому днів та годин для побачень з сином в присутності матері, а саме: щосуботи з 9 год. до 13 год. (а.с. 101-102). Вказані висновки також містяться у витязі з протоколу № 11 засідання комісії з питань захисту прав дитини при Шевченківській районній в місті Києві державній адміністрації від 10.06.2015 року (а.с. 113). Відповідно до ч. 4 та 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Вказаний висновок органу опіки і піклування визнається судом достатньо обґрунтованим і таким, що не суперечить інтересам дитини. Відповідно до ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. У свою чергу, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (стаття 141 Сімейного кодексу України). Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Дитина має право на отримання інформації про відсутніх батьків, якщо це не завдає шкоди її психічному і фізичному здоров'ю. З огляду на вказане, а також з урахуванням звернення до суду із позовом відповідача у справі до [PERSON] про обмеження в праві на спілкування з дитиною, матеріалами справи підтверджується створення відповідачем перешкод останньому у спілкуванні та вихованні сина [PERSON], а тому суд вважає за необхідне захистити право позивача шляхом зобов'язання відповідача не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] Щодо позовних вимог в частині визначення способів участі батька у вихованні дитини, суд погоджується із пропозицією органу опіки і піклування та вважає за необхідне визначити графік побачень позивача з сином щосуботи з 9 год. ранку до 13:00 год. дня в присутності матері та з обов'язковим врахуванням думки [PERSON] Суд не вбачає підстав для задоволення інших вимог позивача (призначити днями перебування [PERSON] в його родині у вихідні дні (з ночівлею); надати можливість батьку забирати сина зі школи в п'ятницю та приводити його на навчання в понеділок; усі дні канікул розподілити за принципом «50/50», а також забезпечити [PERSON] вільний зв'язок по мобільному телефону; надання повної та своєчасної інформації про стан здоров'я дитини та офіційний контроль лікарів, а також забезпечення публічності та доступності медичних даних [PERSON].), оскільки встановлення судом вищезазначених способів участі у вихованні дитини є достатнім способом захисту прав позивача на участь у вихованні сина та особисте спілкування з ним. Так, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. ст. 27 - 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Посилання відповідача та її представника на неможливість побачення дитини із батьком на даному етапі розвитку, з урахуванням думки психологів, судом відхиляються, як такі, що суперечать дійсним обставинам справи та спростовуються іншими доказами, зібраними у справі в своїй сукупності. За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та зобов'язання відповідача не чинити перешкод позивачу у спілкуванні та вихованні сина та необхідність визначення способу участі позивача у вихованні сина [PERSON] за наступним графіком побачень та з урахування думки дитини, а саме: щосуботи з 9:00 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. в присутності матері. На підставі викладеного,

Outcome: partial