Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

Звернувшись до суду із заявою, [PERSON] просить визнати [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 12 лютого 1999 року Артемівським МВ УМВС України у Донецькій області, безвісно відсутнім, посилаючись на те, що вона є матір`ю [PERSON] . До червня 2016 року її син постійно проживав разом з нею у квартирі [ADDRESS] . Зазначена квартира належить їй та її синові на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21 березня 2006 року № 21756. Її син зареєстрований у вказаній квартирі. У червні 2016 року її син виїхав в невідомому напрямку. З того дня минуло більше трьох років. До теперішнього часу про його місцезнаходження нічого невідомо. Будь-якого зв`язку з сином немає. Визнання сина безвісно відсутнім їй необхідно для зняття сина з реєстраційного обліку у квартирі та отримання субсидії. Заявник [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю з тих же підстав, просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Бахмутської міської ради, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, від представника заінтересованої особи Максименка Є.О . надійшла заява про розгляд справи без участі представника міської ради та ухвалення рішення на розсуд суду. Представник заінтересованої особи Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради Захаренко Н.М. у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви, вважаючи її обґрунтованою. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив суду обставини, викладені у заяві, та той факт, що [PERSON] у квартирі не проживає з червня 2016 року. Заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, допитавши свідка, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21 березня 2006 року, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної спільної сумісної власності належить [PERSON] - Ѕ частина та [PERSON] - Ѕ частина (а.с. 7). Згідно з довідкою ТОВ «Вілс Плюс» від 05 вересня 2019 року № 713, у квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та її син [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Актом про не проживання від 05 вересня 2019 року, затвердженим директором ТОВ «Вілс Плюс», встановлено, що у квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та її син [PERSON] , [INFO] , однак відповідно до пояснень сусідів [PERSON] (квартира № 4 ) та [PERSON] (квартира № 1 ) [PERSON] з червня 2016 року у квартирі не проживає (а.с. 10). У судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] зверталася до правоохоронних органів з приводу зникнення сина [PERSON] та оголошення його у розшук. Відповідно до ч. 1 ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. На підставі вищевикладеного, з метою захисту прав заявника [PERSON] , суд вважає необхідним заяву [PERSON] задовольнити.

Outcome: approved