Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Звернувшись 31.10.2013 р. до суду з позовними заявами та 18.04.2014 р. уточнивши первісно заявлені позовні вимоги, ПрАТ «Горлівськтепломережа» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за послуги з теплопостачання, що надані за періоди: з грудня 1996 року по вересень 2006 року, з червня 2010 року по жовтень 2013 року на загальну суму 6100,28 грн., 3% річних на загальну суму 1635,14 грн., інфляційні нарахування на загальну суму 48,16 грн., а саме: - заборгованість за послуги з теплопостачання за період з грудня 1996 року по вересень 2006 року у сумі 4029,23 грн., 3% річних у сумі 1436,09 грн., інфляційні нарахування у сумі 27,93 грн.; - заборгованість за послуги з теплопостачання за період з червня 2010 року по жовтень 2013 року у сумі 2071,05 грн., 3% річних у сумі 199,05 грн., інфляційні нарахування у сумі 20,23 грн.; а також судовий збір у сумі 458,50 грн., посилаючись на те, що ПрАТ «Горлівськтепломережа» надає послугу з теплопостачання квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], власником якої є відповідач. Відповідач своєчасно не оплатив послуги позивача, внаслідок чого виникла зазначена заборгованість. Представник позивача за довіреністю Сопіна Ю.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала за наведених в уточненій позовній заяві підстав, пославшись на те, що відповідачем було частково сплачено заборгованість в сумі 100 грн. за період з червня 2010 року по жовтень 2013 року. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснивши наступне: Власником квартири за адресою: [ADDRESS] він є з 1999 року. Визнає суму заборгованості за період з квітня 2011 року по липень 2011 року включно. З серпня 2011 року він за теплопостачання сплачує своєчасно та в повному обсязі відповідно до нарахувань, заборгованості з цього часу не має. За період виникнення заборгованості до квітня 2011 року просить застосувати позовну давність. Дослідивши надані сторонами докази по справі, суд дістає наступних висновків: Судом встановлено, що ПрАТ «Горлівськтепломережа» надає послугу з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS], власником якої з 1999 року є [PERSON], про що свідчить довідка «Горлівського міського бюро технічної інвентаризації» №318 від 18.02.2014 р. В порушення вимог ст.68 ЖК України, ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, відповідач не своєчасно і не в повному обсязі сплачує вартість послуг з централізованого опалення. Вирішуючи питання про розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить з наступного: Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За ч.3,ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (ч.1). Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч.2). Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч.3). Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч.4). Враховуючи ту обставину, що 11.04.2013 р. позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача суми заборгованості за надану послугу з теплопостачання за період з червня 2010 року по лютий 2013 року, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з червня 2010 року по липень 2011 року включно в сумі 2071,05 грн., в частині вимог за період з грудня 1996 року по вересень 2006 року у задоволенні позову слід відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності. Крім того у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України (згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) позивачем нараховані 3% річних у сумі 199,05 грн. та інфляційні нарахування у сумі 20,23 грн. Розрахунок позивача відповідачем не спростований. Тож зазначені суми 3% річних та інфляційних нарахувань також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. За наведених підстав позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати на судовий збір у розмірі 229,40 грн.

Outcome: partial