Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

Згідно позову, відповідно до укладеного договору № 23655-OWNCASH від 28 травня 2014 року відповідач [PERSON] в банківській установі позивача отримав кредит у розмірі 46150,44 грн. Відповідач взяв на себе зобовязання сплачувати проценти за користування кредитом, комісію адміністрування кредиту та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами. Кінцевий строк погашення кредиту 27 листопада 2015 року. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав належним чином, надавши відповідачу кошти в зазначеному розмірі. Умови погашення кредиту відповідачем не виконані. Станом на 12 березня 2015 року прострочена заборгованість відповідача перед банком становила: -19779,95 грн. за тілом кредиту; -2966,22 грн. за відсотками; -8122,36 грн. за комісією. Як наслідок порушення позичальником своїх зобовязань з повернення кредиту, сплати відсотків та комісії, у позивача, на його думку, виникло право вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів. Загальний розмір заборгованості відповідача становить 54838,53 грн., з яких: -43749,95 грн. неповернута сума кредиту; -2966,22 грн. прострочені відсотки; -8122,36 грн. прострочена комісія. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь зазначену заборгованість та понесені ним судові витрати. В судовому засіданні представник позивача ПАТ «КРЕДОБАНК» [PERSON] підтримала в повному обсязі заявлені позовні вимоги та доводи позовної заяви, на яких вони ґрунтуються. Відповідач [PERSON] в суді проти задоволення позовних вимог заперечив, оскільки він від позивача не отримував повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту, і за таких обставин у відповідача не виникло зобовязання дострокового виконання кредитного договору. Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позивачем до позову додана копія кредитного договору № 23655-OWNCASH (а.с. 6-7), укладеного 28 травня 2014 року між відповідачем [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «КРЕДОБАНК», за яким банк зобовязався надати позичальнику кредитні кошти у розмірі 46150,44 грн., а позичальник зобовязався прийняти, належним чином використати і повернути банку кредитні кошти (кредит) і сплатити плату за кредит у розмірі 9,99 % річних та комісію за адміністрування кредиту у порядку та на умовах, зазначених у цьому договорі. Відповідачем [PERSON] визнаний той факт, що кредитний договір підписаний особисто ним і що кредитні кошти були фактично надані відповідачу у спосіб передбачений кредитним договором. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як зазначено у ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). За умовами договору [PERSON] зобовязався здійснювати щомісячні платежі у розмірі 3786,76 грн., які включають в себе погашення кредиту, сплату відсотків за користування кредитом та сплату комісії за управління кредитом. При цьому такий платіж мав здійснюватися до 27 числа відповідного місяця. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом (а.с. 16), [PERSON] здійснивши лише один щомісячний платіж з липня 2014 року припинив здійснення будь яких платежів за договором, внаслідок чого станом на 12 березня 2015 року утворилася прострочена заборгованість відповідача перед банком: - 19779,95 грн. за тілом кредиту; - 2966,22 грн. за відсотками; - 8122,36 грн. за комісією. Розрахунок простроченої заборгованості позивачем здійснений у межах строку позовної давності, арифметично правильно та відповідачем не оспорений. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: ... сплата неустойки. За ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до п. 6.1 кредитного договору, за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за цим кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню у розмірі подвійної діючої по кредитному договору процентної ставки. Позивачем з дотриманням вимог п. 6.1 договору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України здійснене нарахування пені за прострочення сплати кредиту, процентів і комісії у розмірі 2022,37 грн. (а.с. 17). Розрахунок пені позивачем здійснений у межах строку позовної давності, арифметично правильно та відповідачем не оспорюється. Таким чином, відповідач [PERSON], як позичальник за кредитним договором, в порушення вимог ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1054 ЦК України прострочив виконання грошового зобовязання в частині повернення позикодавцеві чергової частини позики у строк та в порядку, що встановлені договором. Позивач стверджує, що наслідком прострочення сплати позичальником чергової частини кредиту більш ніж на один місяць є виникнення у позивача права вимагати дострокового повернення тієї частини кредиту, строк повернення якої не минув. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом (а.с. 16), розмір поточної заборгованості за кредитом становить 23970 грн. Суд враховує, що укладеним сторонами кредитним договором (п. 5.8) передбачено, що у випадках, передбачених п. 3.3 договору, а саме: невиконання позичальником зобовязань, передбачених договором; наявності обставин, які свідчать про те, що наданий кредит не буде повернуто у строки, визначені цим договором, несвоєчасної сплати процентів та або повернення кредиту (частини кредиту), вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів, про що письмово повідомляє позичальника. Наведені положення договору кореспондуються з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якою передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення чергової частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Зазначена норма міститься у параграфі 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. За ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлене цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Оскільки укладений між сторонами кредитний договір по суті є договором про надання споживчого кредиту, положення ч. 2 ст. 1054 ЦК України підлягають застосуванню з урахуванням вимог п. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», за яким, якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: 1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць; або 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або 3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п'ять відсотків суми кредиту; або 4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність. Оскільки відповідач [PERSON] затримав сплату чергової частини кредиту і відсотків більш ніж на один календарний місяць, у позивача на підставі п. 5.8 кредитного договору, ч. 2 ст. 1054 ЦК України з урахуванням вимог п. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» виникло право вимагати від позивача дострокового повернення чергової частини позики, що залишилася у розмірі 23970 грн. Позивачем до позову додана копія датованої 19 березня 2015 року вимоги на адресу [PERSON] (а.с. 10-11), за якою банк вимагав від останнього у термін до 22 квітня 2015 року погасити прострочену заборгованість з попередженням про визнання терміну повернення кредиту таким, що настав у разі її не погашення. Зазначена вимога спрямована на адресу відповідача рекомендованим відправленням 20 березня 2015 року, що підтверджується копією поштової квитанції (а.с. 12). Суд враховує, що позивач не надав суду доказів на вручення зазначеної вимоги відповідачу. З урахуванням цієї обставини в слуханні справи була оголошена перерва для налання можливості відповідачеві скористуватися своїм правом та погасити прострочену заборгованість. Тривалість перерви була визначена судом з урахуванням тієї обставини, що принаймні з 28 липня 2015 року, коли повноважний представник відповідача ознайомився з матеріалами цивільної справи (а.с. 38), відповідач був достовірно поінформований про заявлення до нього позивачем вимоги щодо дострокового погашення заборгованості за кредитом. [PERSON] своїми правами розпорядився на власний розсуд та на час ухвалення судового рішення прострочену заборгованість не погасив. На підставі викладеного, відповідні заперечення відповідача судом відхиляються як такі, що грунтуються на хибному тлумаченні чинних правових норм. За ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач на підставі приписів ч. 1 ст. 625 ЦК України не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, і згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України зобовязаний сплатити суму боргу. За наведених обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 568,61 грн. (а.с. 1) на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на його користь в повному обсязі. Понесені відповідачем судові витрати, з огляду на результат вирішення спору, розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: approved