Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, [PERSON] просить: визнати виконавчий напис від 17.11.2017 року про стягнення боргу в сумі 52300,93 грн., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2137 таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що згідно вказаного виконавчого запису з неї стягнуто заборгованість за кредитним договором б/н від 11.04.2011 року на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 52300,93 грн., яка складається з: 3712,65 грн. заборгованість за тілом кредиту; 42\~121,5 грн. заборгованість за відсотками; 3500 грн. заборгованість з пені; 500 грн. заборгованість по штрафам; 1800 грн. витрати, повязані з вчиненням виконавчого напису. Строк, за який проводиться виконання з 11.04.2011 року по 31.08.2017 року. На підставі зазначеного виконавчого напису держаним виконавцем Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі за текстом Бахмутський МРВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області) [PERSON] відкрито виконавче провадження. Про вказані обставини позивачу стало відомо лише наприкінці серпня 2018 року, коли за місцем роботи її повідомили про відрахування грошових коштів із заробітної плати, при цьому, до вказаного періоду ані від банку, ані від приватного нотаріуса їй не надходили вимоги, претензії або листи. Вважає, що приватним нотаріусом винесено виконавчий напис за відсутності необхідних умов, передбачених законодавством. Так, зокрема, спірна заборгованість погашена [PERSON] ще у 2015 році, що підтверджується відповідною випискою, наданою банком. Також вважає незаконним нарахування пені та штрафів з огляду на положення\~Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Крім того, заборгованість за виконавчим написом перевищує три роки, оскільки стягується за період з 01.04.2011 року по 31.08.2017 року. Таким чином, вказані вище обставини, на думку позивача, безумовно підтверджують факт спірності грошової суми у виконавчому написі нотаріуса, а тому виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявилась, надавши заяву про підтримання предявлених позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов, в якому зазначив, що просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі з наступних підстав. Так, оспорюваний виконавчий напис вчинений з дотриманням ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та п 3.1., 3.2 гл.16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України на підставі наданих банком документів, що підтверджують безспірність заборгованості: оригіналу кредитного договору та виписки про рух коштів, яка є первинним документом. При цьому, відповідно до вимог зазначених положень нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Банком надано обґрунтований розрахунок заборгованості, в якому відображено всі платежі, які надходили на погашення заборгованості, та міститься вся наявна заборгованість за кредитним договором. В свою чергу, на думку представника відповідача, позивачем не доведено факт належного виконання своїх зобовязань за кредитним договором та не надано відповідного розрахунку суми заборгованості, яким частково або повністю спростовується розрахунок банку. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, наданим йому правом на надання пояснень щодо позову або відзиву, передбаченим ст. 181 ЦПК України, не скористався. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 жовтня 2018 року забезпечено позов шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 55641543, відкритому Бахмутським міськрайонним ДВС ГТУЮ в Донецькій області на підставі виконавчого напису нотаріуса № 21337 від 17.11.2017 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «КБ\~Приватбанк» суми боргу в розмірі 52300,93 грн. до завершення розгляду цієї справи судом та набранням рішенням суду законної сили. Судом встановлено, що 17 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинений виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору б/н від 11.04.2011 року, а саме: з 11.04.2011 року по 31.08.2017 року грошових коштів в сумі 52300,93 грн., з урахуванням: 3712,65 заборгованість за тілом кредиту; 42121,57 грн. заборгованість за відсотками; 3500 грн. заборгованість з пені та комісії; 500 грн. заборгованість по штрафам (фіксована частина); 2466,71 грн. заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості), та витрати, повязані з вчиненням виконавчого напису в розмірі 1800,00 грн. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі\~ ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. За п. 3.1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Згідно з п. 3.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Відповідно до п. 5 глави 16 розділу ІІ цього Порядку виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Згідно з п. 10 витягу з узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року однією з обєктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано предявлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, зясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Як правило у виконавчому написі сума є більшою ніж у вимозі, але це повязано з часом, який пройшов від надіслання вимоги і вчинення виконавчого напису. Отже, якщо у письмовій вимозі боржнику повідомлено, що при вчиненні напису сума заборгованості може буде збільшена з урахуванням нарахування процентів та штрафних санкцій, то у такому випадку спірності суми немає. Вирішуючи питання по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з принципу змагальності сторін, закріпленому в статті 12 ЦПК України, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Проте, безспірність суми у вчиненому виконавчому написі, її відповідність письмовій вимозі стягувача боржнику стороною відповідача не доведена. Будь-яких доказів на підтвердження даних обставин відповідачем суду не надано. З виконавчого напису нотаріуса також вбачається, що строк, за який запропоновано стягнення, становить 2334 днів, зокрема, з 11.04.2011 року по 31.08.2017 року, тобто поза межами трирічного строку, що може свідчити про порушення строку позовної давності. Предявляючи позов про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, позивач вказує на неправильне нарахування відповідачем завищених сум, включаючи комісії, винагороди. Проте, зазначені доводи позивача відповідачем не спростовані, суду не надано доказів на підтвердження правильності нарахування заборгованості за кредитним договором б/н від 11.04.2011 року, що свідчить про спірність вказаної суми в виконавчому написі. Також суд вважає неправомірним нарахування відповідачем за даним Кредитним договором неустойки (пені та штрафів), оскільки 02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -VII). Відповідно до ст. 2 Закону № 1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція (ч. 1). Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції (ч. 2). Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 11 Закону України «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669-VII цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. На виконання абзацу 3 п. 5 ст. 11 Закону України «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція» 02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Пунктом 1 та 3 вказаного розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053». Як встановлено судом, позивач зареєстрована в [INFO], яке відповідно до розпоряджень КМУ від 30.10.2014 року та від 02.12.2015 року входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. За таких обставин, суд що вважає, що позивач звільняється від сплати неустойки (пені та штрафів), з огляду на що суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а тому виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн. При цьому, задовольняючи позовні вимоги, суд з урахуванням того, що ухвалою суду від 12.10.2018 року позивача звільнено від сплати судового збору за подачу заяви про забезпечення позову, вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 352,40 грн.

Outcome: approved