Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, [PERSON] просить визнати [PERSON] [INFO] ., [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що вона є власником будинку [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу будинку від 21.07.2011 року. У будинку зареєстровані відповідачі по справі, які з 01.08.2016 року у спірному жилому приміщенні не проживають, оскільки переїхав та ї\\х місцезнаходження позивачу не відомо. Таким чином, враховуючи, що відповідачі більше року не проживають у належному позивачу будинку, вона просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням,оскільки, факт реєстрації останніх негативно впливає на матеріальний стан позивача та порушує її права як власника. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , які про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явились, причини своєї неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву не надали, тому, суд на підставі п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, заслухавши позивача, допитавши свідка [PERSON] , яка підтвердила факт відсутності відповідачів в спірному житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає повному задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] (а.с.7). Тож спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються Главою 6 ЖК України. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування. Як вбачається з довідок Іванівської сільради Бахмутського району Донецької області від 02.05.2019 року, в спірному житловому приміщенні, зареєстровані [PERSON] , [INFO] ,, [PERSON] , [INFO] (а.с. 16,17). Відповідно акту від 11.04.2019 року, відповідачі [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з 01.08.2016р. не проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). За таких обставин, встановивши у судовому засіданні факт відсутності відповідачів в спірному житловому приміщення без поважних причин, суд вважає, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Тому, позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК суд стягує солідарно з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved