Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

Звертаючись до суду з позовною заявою позивачка в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що з 04 листопада 2006 року по 07 листопада 2008 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, [INFO] від шлюбу народився син - [PERSON] . Шлюб розірвано на підставі рішення Баглійського районного суду від 07 листопада 2008 року. Після розірвання шлюбу, вони з відповідачем проживають окремо. Відповідно до рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 01.04.2010 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання сина, [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] . Згідно довідки - розрахунку від 16.08.2018 року виданої Південним відділом державної виконавчої служби м. Дніпродзержинська заборгованість по аліментам з часу їх присудження складає 91091,45 грн. З моменту розлучення і по теперішній час, маючи реальну можливість приймати участь у вихованні та забезпеченні дитини, відповідач з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не спілкується з дитиною, участі у житті сина свідомо не приймає. Дитина проживає разом з нею, вона самостійно несе усі витрати по утриманню сина, відповідач на сина з дня його народження не витратив а ні копійки. Відповідач життям сина не цікавиться, не телефонує, не виявляє ніякого бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у його вихованні та утриманні, не цікавиться станом його здоров`я. Будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надавав і не надає по цей час, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з ним, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. На підставі викладеного позивачка просить суд: позбавити батьківських прав, [PERSON] , [INFO] по відношенню малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, обґрунтувавши їх доказами, викладеними в позовній заяві та пояснила, що відповідач вихованням сина не займається, контактів з дитиною ніяких взагалі не має,фактично після їхнього розлучення 07.11.2008 року батько з сином взагалі не бачився, матеріально не забезпечує, життям та здоров`ям дитини не цікавиться. Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню сина. Навіть батьки її колишнього чоловіка уникають зустрічей зі своїм онуком. Ні відповідач ні його родичі не поздоровляють [PERSON] з Днем народження, з Новим роком чи іншими святами, не дарують йому подарунків та не проявляють будь-яких інтерес взагалі до його долі. Що стосується неї, то всю турботу по вихованню та утриманню сина вона взяла на себе. Сам [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що вони проживають вдвох разом з мамою, його родина це дід і бабка зі сторони матері, вони проживають окремо, ще є тітка - рідна сестра матері. Батько з ними не проживає тривалий час та ніколи не приходив у гості, ніяких гостинців не передавав та взагалі він не знає його. Ні з батьком, ні з дідом та бабою по батьківській лінії він не спілкується взагалі, оскільки батько цього не хоче, ніякої ініціативи з даного приводу не виявляв. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона знає позивачку, так як остання є її сусідкою, у них спільний паркан, а також вона (свідок) працює технічним робітником у школі, де навчається [PERSON] . Позивачка проживає разом з сином [PERSON] удвох, вони проживають в будинку приблизно 11 років. Про батька [PERSON] вона нічого не знає, ніколи його не бачила. [PERSON] позитивна дитина, добре навчається у школі. Її онук [PERSON] товаришує з [PERSON] . Зі слів [PERSON] їй відомо, що він ніколи не спілкувався з батьком та батько взагалі ніколи не приходить до [PERSON] . [PERSON] повністю утримує лише мама. Вона підтверджує, що батько взагалі відсутній в житті дитини, ні в школу де навчається [PERSON] , ні додому до [PERSON] батько ніколи не приходить. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він сусід позивачки, де вона проживає приблизно років 10. Позивачка проживає тільки з сином [PERSON] . Батька [PERSON] він ніколи не бачив. Вихованням дитини займається позивачка та її родина. В особистій бесіді [PERSON] ніколи не згадує про батька. Представник третьої особи - органу опіки та піклування адміністрації Південного району Кам`янської міської ради у судовому засіданні проти позовних вимог позивачки не заперечувала, просила прийняти рішення в найкращих інтересах дитини. Відповідач в судове засідання не з`явився. Заяву про слухання справи за його відсутністю не надав. Про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином - у відповідності до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7, ч. 11 ст. 128, ч. 9, 10 ст. 130 ЦПК України, судовими повістками про виклик та через оголошення на сайті. Відповідно до ст. 280 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позивач проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач не надав ні відзиву, ні заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними. Вислухавши учасників судового процесу, свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, при цьому приймає до уваги такі обставини. У судовому засіданні встановлено наступне. Свідоцтвом про народження [PERSON] , який народився [INFO] підтверджується той факт, що його матір`ю є [PERSON] , а батьком [PERSON] . Реєстрація актового запису про народження [PERSON] , [INFO] вчинена Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 273 від 12.06.2007 року (ар.с.15). Довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою головою квартального комітету №6 Південного району м. Кам`янське Сорокіною Л.В. підтверджується той факт, що дитина - [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (ар.с. [ADDRESS] , 58). Даний факт також підтверджується актом про фактичне проживання (ар.с.59). Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 07.11.2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (ар.с.12). Після розірвання шлюбу позивачка кілька разів зверталась до суду з приводу надання їй дозволу на виїзд неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] за межі України у її супроводі без письмової згоди та без супроводу батька дитини [PERSON] . Баглійський районний суд м.Дніпродзержинська позовні вимоги позивачки задовольняв рішенням від 12 травня 2015 року (ар.с.10) та рішенням від 26.квітня 20012 (ар.с.11). При цьому у вказаному рішенні було встановлено, що відповідач утриманням дитини не займається, будь-якої участі у його вихованні та утриманні не приймає. Згідно з відповіддю служби у справах дітей адміністрації Південного району Кам`янської міської ради №860/18/12 від 27.08.2018р., зазначено, що [PERSON] до служби у справах дітей адміністрації Південного району Кам`янської міської ради з приводу участі у вихованні сина [PERSON] не звертався (ар.с.16) Відповідно до довідки-розрахунку, виданої Південним відділом державної виконавчої служби м. Дніпродзержинська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області станом на 16.08.2018 року [PERSON] має заборгованість по аліментам на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] за період з 01.04.2010 року по 16.08.2018 року у сумі 91091, 45 грн. (ар.с.17). Відповідно до характеристики виданої директором КЗ «Середня загальноосвітня школа № 19» Кам`янської міської ради [PERSON] та класним керівником [PERSON] , [PERSON] навчається у 5-А класі, зарекомендував себе, як дисциплінований, відповідальний учень, свідомо виконує правила поведінки, має багато друзів. Мати приділяє велику увагу вихованню та розвитку сина, бере активну участь у житті класу та школи (ар.с.53). Відповідно до довідки №183 від 18.12.2018р. виданої директором КЗ «Середня загальноосвітня школа № 19» Кам`янської міської ради [PERSON] , батько дитини [PERSON] [PERSON] батьківські збори не відвідує, навчанням сина не цікавиться (ар.с.57). Відповідно до висновку № 8/517-7 від 17.05.2019 року адміністрації Південного району як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] у відношенні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , зазначено, що питання позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] у відношенні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] залишено на розсуд суду, з урахуванням найкращих інтересів дитини (ар.с.75-76). Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначається, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Іншими словами, батьки несуть аліментний обов`язок перед дітьми. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Підставою позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 березня 2007 року №7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надав роз`яснення про те, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п.16). Всіма вищезазначеними доказами підтверджується факт того, що відповідач нехтує своїми батьківськими обов`язками, не піклується про дитину, не створив належних умов для її виховання та розвитку, не забезпечує її матеріально. Таким чином, в судовому засіданні досліджено достатньо доказів, які у повному обсязі підтверджують факт того, що відповідач ухиляється без поважних причин від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своєї малолітньої дитини, оскільки не піклується про її фізичний і духовний розвиток, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для її виховання. Відповідач у справі ні відзиву, ні заперечень проти позову не надав, за таких обставин позов заявлено обґрунтовано та у відповідності до вимог чинного законодавства, тому він підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved