Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Звернувшись до суду із вказаним позовом, позивач посилається на те, що в період з 28.08.1993 року по 25.12.2013 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час перебування у шлюбі нею спільно з відповідачем та за спільні кошти було збудовано житловий будинок з підвальним приміщенням та господарськими спорудами (літня кухня, сарай, літній душ, туалет, огорожа), що по [ADDRESS] Вказаний будинок зареєстрований на імя відповідача. Зазначає, що на даний час існує спір із відповідачем щодо її проживання у цьому будинку і що порушує її законні права та інтереси щодо останнього. Просить визнати житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя та визнати за нею право власності на ? частину вказаного спірного нерухомого майна. В судовому засіданні до початку розгляду спору по суті представник позивача подала позовну заяву з уточненими даними змісту самих позовних вимог, без зміни їх по суті та підтримала їх. Також суду пояснила, що позов свого довірителя підтримує повністю за викладених у ньому обставин і підстав та просить задовольнити. Представник відповідача позов визнав за викладених у ньому обставин і підстав та не заперечував проти його задоволення. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того достатніх законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень ст. 61 ЦПК України не підлягають. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За вимогами ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень статті 11 вказаного Кодексу суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Відповідно до статті 60 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов»язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду спору по суті. Судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами спору, випливають із сімейних відносин та мають регулюватися положеннями глави 8 Сімейного кодексу України та ст.ст. 368, 372 ЦК України. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. При цьому вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності. Аналогічні положення містить також у ч. 3 ст. 368 ЦК України. Зі змісту викладених у позові та визнаних сторонами цивільних правовідносин вбачається, що кожна із сторін має право на ? частину спільного сумісного майна подружжя, яким є житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами по [ADDRESS] Тобто має місце спільна сумісна власність подружжя, а саме сторін спору, на вказане нерухоме майно. Статті 69-70 згаданого Кодексу визначають, що дружина, чоловік мають право на поділ такого майна і що у разі такого їх частки визнаються рівними. За викладеного визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, судом приймається, а тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі заявлених вимог. Понесені позивачем судові витрати в розмірі 1778.01 грн. у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненю на її користь з відповідача у справі.

Outcome: approved