Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

З позову [PERSON], що поданий до Великобагачанського районного суду 21.02.2017 року вбачається, що в провадженні державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Великобагачанського управління юстиції в сел. [PERSON] [PERSON] знаходилася виконавче провадження на виконання рішення Великобагачанського районного суду від 18.07.2011 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу за розпискою у розмірі 88986 грн.13 коп., яка відповідачем станом на 01.02.2017 року не повернута. Стягувачем за вищевказаним виконавчим провадженням є [PERSON]. Як вказує у позові позивач, для розрахунку заборгованості за даним позовом взяті індекси інфляції з червня 2015 року по грудень 2016 року включно. Інфляційні нарахування на суму боргу складають 13259,01 грн., фінансова санкція в розмірі трьох процентів річних від суми боргу склала 4242,08 грн., проценти за користування позикою за період з 01 червня 2015 року по 01.02.2017 року, з врахуванням відповідно до періоду обчислення облікової ставки НБУ склали суму в розмірі 29693,33 грн. Таким чином, як зазначає у позові позивач, загальна сума боргу з урахуванням санкцій складає: 13259,01 грн.+4242,08 грн.+29693,33 грн.=47194,42 грн. Посилаючись на вищевикладені обставини, на порушення зі сторони [PERSON] виплат по грошовому зобовязанню, а також посилаючись на положення ст.ст.526,598,612,599,625 ЦК України, позивач у справі [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути з [PERSON] три проценти річних у розмірі 4242,08 грн., інфляційні нарахування у розмірі 13259,01 грн. та проценти за користування позикою у розмірі 29693,33 грн., а також суму боргу повернути на протязі одного місяця, оскільки позивачу у справі терміново необхідні кошти для лікування (а.с.1). В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав до суду письмові заяви про підтримання заявлених позовних вимог та про розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, вказав, що згідний на заочний розгляд справи (а.с.а.с.10,28). З повідомлення виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради від 23.02.2017 року №190 вбачається, що [PERSON], [INFO], значиться знятим з реєстрації 14.04.2016 року з адреси: [ADDRESS] селище [PERSON] Полтавської області (а.с.19). В даний час місце його реєстрації та проживання невідоме. Однак, 24.03.2017 року [PERSON] було вручено копію позовної заяви з додатками до неї, що підтверджується його підписом про це (а.с.1 зворот). В судове засідання 18.05.2017 року відповідач [PERSON] не зявився, він належним чином судовою повісткою, яку отримав особисто (а.с.37), сповіщений про день і час розгляду справи, від [PERSON] до суду 06.04.2017 року надійшов про розгляд справи 18.05.2017 року у його відсутність (а.с.35). Враховуючи неявку сторін у справі в судове засідання 18.05.2017 року, суд вирішив за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі, на підставі наявних у справі доказів, враховуючи положення ст.197 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами). Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.57 ЦПК). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України). Судом встановлено, що рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 24.06.2011 року стягнуто з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], зареєстрованого у встановленому законом порядку та проживаючого в [INFO] на користь [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], жителя селища Гоголеве, вул. Баранівська, 3 Великобагачанського району Полтавської області борг за договором позики в сумі 60000 (шістдесят тисяч) грн., 7913 (сім тисяч девятсот тринадцять) грн. 05 коп. інфляційних за весь час прострочення; 2589 (дві тисячі пятсот вісімдесят девять) грн.04 коп. 3 % річних від простроченої суми та 18484 (вісімнадцять тисяч чотириста вісімдесят чотири) грн.04 грн. процентів за користування позикою, а всього 88986 (вісімдесят вісім тисяч девятсот вісімдесят шість) грн.13 коп. (а.с.а.с.12-15). 18.07.2011 року Великобагачанським районним судом Полтавської області видано виконавчий лист №2-69/11 про стягнення з [PERSON] боргу за договором позики в сумі 60000 (шістдесят тисяч) грн., 7913 (сім тисяч девятсот тринадцять) грн. 05 коп. інфляційних за весь час прострочення; 2589 (дві тисячі пятсот вісімдесят девять) грн.04 коп. 3 % річних від простроченої суми та 18484 (вісімнадцять тисяч чотириста вісімдесят чотири) грн.04 грн. процентів за користування позикою, а всього 88986 (вісімдесят вісім тисяч девятсот вісімдесят шість) грн.13 коп. (а.с.11). Як вбачається з написів на вищевказаному виконавчому листі, в провадженні Великобагачанського районного відділу ДВС знаходилося вищевказане виконавче провадження по виконанню виконавчого листа Великобагачанського районного суду №2-69/11 від 18.07.2011 року про стягнення з [PERSON] та користь [PERSON] грошових коштів на загальну суму 88986 грн.13 коп. та 18.11.2016 року уповноваженим державним виконавцем даного відділу ДВС винесена постанова про повернення виконавчого листа, стягнення не проводилося (а.с.11). Отже, як вбачається з сукупності досліджених матеріалів справи, як станом на 18.11.2016 року, так і на 01.02.2017 року, рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 24.06.2011 року про стягнення з [PERSON] та користь [PERSON] грошових коштів в сумі 88986 грн.13 коп. не виконано боржником у добровільному порядку, а також не виконано і в примусовому порядку уповноваженим відділом державної виконавчої служби. Відповідно до ч.1\~ст.509 ЦК України\~зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч.1\~ст.598 ЦК України\~зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов'язання передбачені ст.ст.\~599-601,\~604-609 ЦК України, зокрема за\~ст. 599 ЦК України\~зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.\~\~Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобовязання. Положеннями ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Така правова позиція була висловлена Верховний Судом України у Постанові від 01.10.2014 року у справі №113цс14. В цьому контексті суд враховує також і висновки Верховного Суду України, що містяться в аналізі практики застосування ст.625 ЦК України в цивільному судочинстві про те, що наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Отже, з огляду на вищевказані положення ЦК України, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору позики, не звільняє боржника у зобовязанні від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2\~ст.625 ЦК України. Відповідач не виконав зобов'язання по сплаті боргу, тому наявні підстави для стягнення з нього інфляційних втрат (нарахувань), трьох відсотків річних та процентів за користуванням позикою від простроченої суми за період прострочення. Як вказав у позові позивач, для розрахунку заборгованості позивачем взяті індекси інфляції з червня 2015 року по грудень 2016 року включно. Розрахунок трьох відсотків річних від простроченої суми, яка складає - 4242,08 грн.: з 01.06.2015 року по 31.01.2017 року, загальна сума грошового зобовязання 88986,13 грн., процента ставка 3,00 %, кількість днів 214,335,31. Розрахунок збитків, завданих інфляцією: (88986,13х(103,1/100)х(88986,13х(105,3/100)х(88986,13х(110,8/100)х(88986,13х(114/100)х(88986,13х(102,2/100)х(88986,13х(100,4/100)х((88986,13х(99/100)х(88986,13х(99,2/100)х88986,13х(102,3/100)х(88986,13х(98,7/100)х(88986,13х(102/100)х(88986,13х(100,7/100)х(88986,13х(100,9/100)х(88986,13х(99,6/100)х(88986,13х(101/100)х(88986,13х(103,5/100)х(88986,13х(100,1/100)х(88986,13х(99,8/100)х(88986,13х(99,9/100)х(88986,13х(99,7/100)х(88986,13х(101,8/100)х(88986,13х(102,8/100)х(88986,13х(101,8/100)х(88986,13х(100,9/100)=117732,35 грн.; 102245,1364-88986,13=13259,01 грн. Отже сума боргу з урахуванням індексу інфляції 13259,01 грн. Розрахунок процентів за користування позикою: 88986,13х(30%)/365х88)+(88986,13х(27%)/365х27)+(88986,13х(22%)/365х160)+(88986,13х(19%/365х50)+(88986,13х(18%)/365х36)+(88986,13х(16,5%)/365х28)+(88986,13х(16,5%)/365х35)+(88986,13х(15%)/365х49)+(88986,13х(14%)/365х42)+(88986,13х(14%)/365х34)+(88986,13х(14%)/365х61=29693,33 грн. Таким чином, загальна сума боргу з урахуванням санкцій, яка підлягає до стягнення за даним позовом складає: 13259,01 грн.+4242,08 грн.+29693,33 грн.=47194,42 грн. Суд не вбачає підстав для задоволення вимоги, що вказана в п.3 прохальної частини позову [PERSON] в її буквальному значенні, оскільки суд вже прийшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON], які вказані у п.2 цієї позовної заяви про стягнення відповідної суми боргу; при цьому, положеннями ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження» прямо врегульовано і встановлено порядок, механізм та строки виконання відповідного судового рішення. Також, формулювання п.3 прохальної частини позовної заяви [PERSON] не узгоджується з положеннями ст.16 ЦК України та нормами ЦПК щодо порядку виконання судового рішення. За загальним правилом ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.3 цієї статті, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Враховуючи, що позивач у справі [PERSON], як інвалід першої групи, звільнений від сплати судового збору і його позовні вимоги в частині стягнення боргу судом задовольняються, з відповідача у справі [PERSON] підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved