Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 137264,04 грн за кредитним договором б/н від 01.02.2013, з яких 7819,80 грн - заборгованість за кредитом; 129444,24 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом за період 01.02.2013 по 31.01.2018. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач послався на те, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 01.02.2013, згідно з якої отримав кредит у розмірі 8000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509,526,1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31.01.2020 має заборгованість - 709609,78 грн, яка складається з такого: - 7819,80 грн - заборгованість за кредитом; - 695789,98 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 6000,00 грн - заборгованість за пенею. Діючим законодавством не передбачено обов`язку кредитора вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. Кредитор на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, а тому АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 137264,04 грн, яка складається з такого: - 7819,80 грн - заборгованість за кредитом; - 129444,24 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 01.02.2013 по 31.01.2018. На теперішній час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «ПриватБанк». Відповідач, від імені якого діє представник [PERSON] , подав відзив на позовну заяву (а.с.91), в якому позов визнав частково, не заперечував проти стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7819,80 грн та заборгованості за процентами за користування кредитними коштами у межах строків позовної давності. Позивач надав відповідь на відзив (а.с.128-133), в якій зазначив, що відповідно до п.1.1.7.31 Умов договору, строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років. Тож вважав, що строк позовної давності ним не пропущено. Відповідач заперечень не подав. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09.04.2020 відкрито провадження у цій справі, справу призначено до судового розгляду, учасникам справи встановлені строки на подання заяв по суті. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, його неявка не перешкоджає розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» визнав частково з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом установлено, що 01 лютого 2013 року [PERSON] підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та виявив бажання про оформлення на своє ім`я банківської картки «Універсальна», у якій зазначив свої персональні дані. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. Згідно із кредитним договором б/н від 01.02.2013 відповідач отримав картку № [NUMBER] зі строком дії картки до останнього дня 05.2016 року (а.с.135). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я [PERSON] , [INFO] було встановлено кредитний ліміт у розмірі 8000,00 грн (а.с.56). [PERSON] взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконав. Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за Договором б/н від 01.02.2013 (а.с.6-9) вбачається, що станом на 31.01.2020 заборгованість відповідача за кредитом складає 7819,80 грн, заборгованість за процентами за період з 01.02.2013 по 31.01.2018 складає 129444,24 грн, що в сумі дорівнює 137264,04 грн. Аналізуючи зміст наданого позивачем розрахунку, а також враховуючи ту обставину, що відповідачем не оспорюється заборгованість за тілом кредиту, суд погоджується з розміром вказаної у ньому заборгованості за тілом кредиту, що становить 7819,80 грн. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредитом у розмірі 7819,80 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитним коштами у розмірі 129444,24 грн за період з 01.02.2013 по 31.01.2018, суд прийшов до таких висновків. Згідно із умовами кредитного договору, укладеного між сторонами, кредит надавався відповідачу з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до довідки позивача, відповідач отримала картки № [NUMBER] зі строком дії картки до останнього дня 05.2016 року, тобто до 31.05.2016 (а.с.135). Нарахування процентів після закінчення строк дії кредитного договору суд вважає неправомірним, оскільки після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Така позиція відповідає висновку, викладеному Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року в цивільній справі №444/9519/12, який згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» має враховуватися судами. Отже, у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитними коштами за період з 01 червня 2016 року по 31 січня 2018 року слід відмовити у зв`язку з безпідставністю заявлених позовних вимог. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами за користуванням кредитом за період з 01.02.2013 по 31.05.2016, суд прийшов до таких висновків. Так, згідно із розрахунком заборгованості (а.с.6-9) заборгованість за процентами за користування кредитними коштами за період з 01.02.2013 по 31.05.2016 становить 25694,49 грн. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Судом установлено, що строк дії укладеного між сторонами договору закінчився 31.05.2016. Згідно із розрахунком заборгованості, після 31.05.2016 будь-яких платежів за договором відповідач не здійснював. Позивач із вимогами про стягнення процентів за користування кредитними коштами за період з 01.02.2013 по 31.05.2016 звернувся до суду у березні 2020 року. Про збільшення строку позовної давності сторони письмово не домовлялися, отже, слід застосовувати встановлений ст. 257 ЦК України строк позовної давності у три роки. Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідна заява про застосування позовної давності до вимог щодо стягнення процентів за користування кредитним коштами зроблена відповідачем у відзиві на позовну заяву. Тому, відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові в цій частині. Отже, в задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитними коштами за період з 01.02.2013 по 31.05.2016 необхідно відмовити у зв`язку із пропуском позивачем строків позовної давності. При цьому, суд відхиляє доводи позивача про те, що відповідно до п.1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором, що вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) було збільшено до 50 років з огляду на те, що збільшення позовної давності потребувало дотримання сторонами встановленої законом письмової форми шляхом укладення відповідного договору, який боржник мав би підписати. За відсутності зазначеного, підстав вважати, що відбулася домовленість між сторонами про зміну тривалості позовної давності, не має, що узгоджується з правовою позицією, висловленою в постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі №6-16цс15 та в постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі №751/5977/17. За таких обставин, суд вважає необхідним позов задовольнити частково, стягнувши з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 01.02.2013 у загальному розмірі 7819,80 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд пропорційно до розміру задоволених вимог (позов задоволено на 5,7 %) присуджує стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 119,81 грн.

Outcome: partial