Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

Звертаючись до суду позивач [PERSON] заявляє позовні вимоги, а саме: - стягнути з [PERSON] [INFO] , аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі 2000 гривень щомісяця з урахуванням індексації, починаючи з 07.06.2019р. до повноліття дитини. В обґрунтування заявленого змісту позовних вимог, позивач вказав, 08 липня 2017 р. я зареєстрував шлюб з відповідачкою у Холодногірському відділі ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області, актовий запис № 292. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO] . Сімейне життя з відповідачкою не склалося, шлюбні відносини припинились з початку 2019 року, з цього часу разом не проживають. Дитина проживає з позивачем і знаходиться на його утриманні. Тому він заявляє позовні вимоги про стягнення аліментів. Відповідачка [PERSON] звертаючись до суду зі зустрічними вимогами вимагає: - стягнути з відповідача - [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з часу звернення до суду і до досягнення повноліття. В обґрунтуванні заявленого змісту зустрічних позовних вимог відповідачка вказала: 08 липня 2017 року позивачка зареєструвала шлюб із відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу (серія [NUMBER] ) виданий Холодногірському відділі ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області, актовий запис № 292. [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Шлюбні відносини сторін розірвані. Син [PERSON] мешкає разом з відповідачкою, знаходиться на її утриманні, позивач матеріальної допомогу надає. Тому вона заявляє зустрічні позовні вимоги. Відповідач у наданому відзиву щодо заявлених позовних вимог, вказала: Дитина проживає разом з відповідачкою та знаходиться на її повному утриманні, що підтверджується додатками, а саме: копією акту проживання за фактичною адресою [ADDRESS] ; копією акту непроживання за адресою [ADDRESS] ; копією довідки з місця роботи, де відповідачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (наказ № 13-к від 09.02.2018р.); копією відповіді на адвокатський запит з МДКЛ №19, де стверджується, що дитина проживає разом з матір`ю за адресою [ADDRESS] . У відповіді на адвокатський запит є ствердження, що поліклініку дитина відвідує з матір`ю, останнє з яких було 24.06.2019 р., коли позовна заява про стягнення аліментів вже була зареєстрована (07.06.2019 р.). Копіями чеків з магазинів, де було придбано дитяче харчування, підгузки та інше. Позивач стверджує, що дитина проживає разом з ним, додавши в докази довідку місця реєстрації дитини. Згідно зі ст.6 «Реєстрація місця проживання особи», Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» прописка дитини до 14 років може бути здійснена в позначеному місцем реєстрації одного з батьків. Оскільки сторони перебували в офіційному шлюбі та не мали намірів розлучатися, дитина була прописана за місцем реєстрації батька та фактичною адресою проживання сім`ї на той момент. З травня 2019 року сторони як чоловік та жінка не проживають. Дитина проживає разом з відповідачкою за місцем її реєстрації, [ADDRESS] , що має підтвердження в додатках та за необхідності може бути підтверджено свідками. Тому відповідачка вимагає відмовити у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. Судом встановлені наступні факти та обставини: 08 липня 2017 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу (серія [NUMBER] ) виданий Холодногірському відділі ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області, актовий запис № 292. Сторони мали спільне проживання однією сім`єю. Під час шлюбу [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Шлюбні відносини сторін розірвані. Син [PERSON] мешкає разом з відповідачкою, знаходиться на її утриманні, про вказані факти свідчать: - копія акту проживання за фактичною адресою [ADDRESS] ; - копія акту непроживання за адресою [ADDRESS] ; - копією довідки з місця роботи, де відповідачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (наказ № 13-к від 09.02.2018р.); - копією відповіді на адвокатський запит з МДКЛ №19, де стверджується, що дитина проживає разом з матір`ю за адресою [ADDRESS] . У відповіді на адвокатський запит є ствердження, що поліклініку дитина відвідує з матір`ю, останнє з яких було 24.06.2019 р.; - копіями чеків з магазинів, де було придбано відповідачкою дитяче харчування, підгузки та інше. Дослідив та оцінив в сукупності докази матеріалів справи, суд вважає: Вимогами статті 12 ч.3 ЦПК України визначено: Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вимоги статті 13 ЦПК України: Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач в супереч вимогам ст.12 ЦПК України, не надав суду ніяких доказів в обґрунтування своєї позиції щодо заявленого розміру позовних вимог про стягнення з відповідача коштів на утримання дитини в заявленому розмірі. Крім того, позивачем суду недоведено допустимими доказами, що дитина проживає разом з позивачем та не спростовані факти викладені у відзиву відповідачки. Згідно до вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, N 2402-III передбачено: Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Вимогами статті 141 СК України визначено: 1. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. 2. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до вимог статті 180 СК України визначено: Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 ч.3 СК України визначено: За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Вимогами статті 182 СК України визначено: Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України визначено: Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 СК України визначено: Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Отже, суд вважає, з аналізу вказаних норм закону, на думку суду, вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів на дитину у розмірі 2000 грн., щомісяця, не обґрунтована та суперечить вимогам закону. Навпаки, вимоги відповідачки щодо стягнення з позивача аліментів на її користь в розмірі 1/4 частини доходу позивача відповідач відповідає ч.9 ст.7 СК України, а саме: сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Стаття 141 СК України, визначає про рівні обов`язки батька так і мати в утриманні дітей. Відповідачкою доведено, що заявлений розмір аліментів відповідає вимогам ст..141 СК України, т.я., визначений розмір стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів позивача на користь відповідачки буде відповідатиме інтересам як відповідачки, яка буде отримувати частку від доходу позивача на утримання дитини, так і позивача, у вільному розпорядженні якого залишиться більша частини його доходу. Крім того, вказаний розмір аліментів відповідає вимогам закону та принципу рівності обов`язків батьків в утриманні дітей. Проте, позивач вимагає про розмір аліментів у сумі не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину, що відповідає вимогам закону. Отже, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд також вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в межах стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини за один місяць, що відповідатиме завданням сімейного законодавства, відповідно до якого регулювання сімейних відносин здійснюється цим Сімейним кодексом здійснюється з метою побудови сімейних відносин на паритетних засадах, взаємодопомоги і підтримки, забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю фізичного розвитку, для чого вона потребує матеріального забезпечення.

Outcome: approved