Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь борг у сумі 360000,00 грн., посилаючись на те, що 28 лютого 2013 року між ним та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, на підтвердження чого відповідачем власноручно була складена розписка. Відповідно до умов договору позики відповідач позичив у нього та фактично отримав грошові кошти у сумі 12000,00 доларів США, що на момент укладення договору за курсом НБУ було еквівалентно 97800,00 грн., які зобовязався повернути у строк не пізніше 30 червня 2013 року. За умовами договору позики відповідач зобовязався сплатити неустойку, виходячи з розрахунку 1% від суми боргу за добу прострочки. Проте, у встановлений договором строк борг у сумі 12000,00 доларів США відповідач не сплатив. 20 серпня 2014 року, через свого батька [PERSON], від відповідача була отримана сума боргу у розмірі 8000,00 доларів США, що на момент передачі коштів було еквівалентно 107200,00 грн., без врахування будь-яких відсотків неустойки. На подальші його вимоги повернути грошові кошти у повному обсязі, відповідач ніяким чином не реагує, на телефонні дзвінки ні він ні його близькі не відповідають. На теперішній час, за його підрахунком, борг відповідача за договором позики складає 71680 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 18.02.2016 року еквівалентно 1915289,60 грн. Але враховуючи майновий стан відповідача, економічний стан в країні, проведення АТО неподалік місця мешкання відповідача, вважає обґрунтованою сумою до стягнення з відповідача 360000,00 грн. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про повне підтримання заявлених вимог та про розгляд справи у його відсутність. В наданій суду заяві позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи згідно з ч.3 ст. 76 ЦПК України належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, відомостей про причини неявки не надав, тому суд, у відповідності до ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (ухвалює заочне рішення). Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з таких підстав. \~Згідно зі\~статтею 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.\~Договір позики є укладеним з моменту передання грошей\~або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~статті 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.\~На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника\~або інший документ, який посвідчує\~передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша\~стаття 1049 ЦК України).\~\~ Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника,\~яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Судом встановлено, що відповідно до розписки (а.с.4), [PERSON] взяв у [PERSON] на особисті потреби девяносто сім тисяч вісімсот грн. (12000 доларів США), які зобовязався повернути 30.06.2013 року в повному обсязі. При порушенні строків повернення зобовязався погасити неустойку виходячи з 1% від суми за день. Зі змісту письмової розписки вбачається, що [PERSON] отримав від позивача грошову суму саме у національній валюті у розмірі 97800,00 грн., а не 12000,00 доларів США, як на вказує позивач, а тому у відповідності до ч.1 ст. 1049 ЦК України [PERSON] 30 червня 2013 року зобовязаний був повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем), тобто 97800,00 грн. Проте, [PERSON] в строк, визначений договором позики 30 червня 2013 року не повернув [PERSON] грошову суму у розмірі 97800,00 грн. За твердженням позивача, відповідач 20 серпня 2014 року повернув йому частину позики у розмірі 8\~000 доларів США, що на той час було еквівалентно 107200,00 грн. Тобто, відповідачем зобовязання з повернення позики виконано з простроченням та зі сплатою неустойки, визначеної договором, у розмірі 9400,00 грн. (107200,00 грн. - 97800,00 грн. = 9400,00 грн.) Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, від зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. За змістом частини другої\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З укладеного між сторонами договору позики вбачається, що при порушенні строків повернення позики [PERSON] зобовязався погасити неустойку виходячи з 1% від суми за день. Тому, відповідач [PERSON] мав сплатити позивачеві 1% від суми боргу за період з 01 липня 2013 року по 20 серпня 2014 року. Проте, відповідно до ст. 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідач зареєстрований за адресою: [INFO]. Згідно із\~розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. N 1275-р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» с. Веролюбівка Костянтинівського району Донецької області віднесене до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Тому відповідач звільняється від сплати неустойки, нарахованої на основну суму заборгованості із зобов'язань за договором позики з 14 квітня 2014 року. Таким чином, розмір неустойки, яку мав сплатити відповідач на користь позивача за період з 01 липня 2013 року по 14 квітня 2014 року складає: 97800,00 грн. х 1% х 288 днів = 281664,00 грн. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь позивача неустойку за договором позики за період з 01 липня 2013 року по 14 квітня 2014 року у розмірі 281\~664,00 грн. Тож, позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд, пропорційно розміру задоволених вимог, стягує з відповідача рахунок спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2816,64 грн.

Outcome: partial