Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

І. виклад позиції позивача. 1. 22.11. 2018 року Виконавчий комітет Чорноморської міської ради Одеської області звернувся з позовною заявою в інтересах малолітнього [PERSON] (далі позивач) до [PERSON], [PERSON] (далі відповідачі), третя особа - Служба у справах дітей Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області з вимогою про позбавлення батьківських прав. 2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі [PERSON], [PERSON] не приділяють належної уваги вихованню, здоров'ю та розвитку малолітньої дитини [PERSON] [INFO], перебуває на обліку в службі у справах дітей ВК ЧМР Одеської області, як такий, що опинився в складних життєвих обставинах, у зв'язку з тим, що батьки дитини неналежним чином виконували свої батьківські обов'язки, а тому просить суд наступне: - Позбавити [PERSON], ([INFO]) батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO]; Позбавити [PERSON], ([INFO]) батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO]; - стягнути з [PERSON], ([INFO]) на утримання малолітнього [PERSON], [INFO] в розмірі ј частини всіх видів заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.11.2018 року дня подачі заяви і до повноліття до [INFO] року на користь закладу або осіб, де буде виховуватись дитина; - стягнути з [PERSON], ([INFO]) аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.11.2018 року дня подачі заяви і до повноліття до [INFO] року на користь закладу або осіб, де буде виховуватись дитина; - передати малолітнього [PERSON], [INFO] Виконавчому комітету Чорноморської міської ради Одеської області як органу опіки та піклування для вирішення питання про форму його подальшого влаштування; - стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 70). Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день розгляду справи були належним чином повідомлені, про причини своєї неявки суд не повідомили (а.с. 43-44, 48-53). Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, надав висновок, та просив розглянути праву без його участі (а.с. 68-69). ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 27.11.2018 року було відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в спрощеному порядку (а.с. 36). Оскільки відповідачі [PERSON], [PERSON] були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання (стаття 128 ЦПК), в судове засідання не з'явилися без поважних причин, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст правовідносин. З копій свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Відповідно наказу № 31 від 21.08.2018 року - малолітнього [PERSON], [INFO] поставлено на облік, як дитину яка залишилася без батьківського піклування (а.с. 14). Згідно наказу № 32 від 21.08.2018 року - малолітнього [PERSON], [INFO] передано на виховання та утримання [PERSON] тимчасово, до вирішення питання про встановлення правового статусу дитини та подальшого влаштування (а.с. 15). Відповідно наказу № 31 від 21.08.2018 року - малолітнього [PERSON], [INFO] поставлено на облік, як дитину яка опинилася в складних життєвих обставинах (а.с. 16). Згідно повідомлення лікаря-психіатра № 232 від 18.09.2018 року щодо [PERSON] зазначено, що вона перебуває на обліку у лікаря нарколога з 19.04.2018 року у зв'язку з споживанням алкоголю, останнє відвідування кабінету лікаря нарколога відбулося 14.06.2018 року (а.с.24). Відповідно повідомлення лікаря-психіатра № 233 від 18.09.2018 року щодо [PERSON] зазначено, що він перебуває на обліку у лікаря нарколога з 24.05.2003 року у зв'язку з споживанням алкоголю, останнє відвідування кабінету лікаря нарколога відбулося 18.04.2018 року(а.с.24). Відповідно інформації № 57 від 19.09.2018 року - малолітній [PERSON], [INFO] відвідує дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №2 «Колобок» з 01.09.2016 року, вихованням якого займається бабуся [PERSON] та його старша сестра, мати та батько не приймають участі в вихованні дитини (а.с. 25). Згідно листа №116/08 від 26.09.2018 року - малолітній [PERSON], [INFO] року проживає за адресою: [ADDRESS], та перебуває на обліку в дитячій поліклініці з народження, з дитиною завжди приходить лише бабуся та сестра (а.с. 26). Відповідно листа № 48/1-8167 ГУНП в Одеській області від 27.09.2018 року - [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності: 13.07.2016р. за ч.1 ч.2 ст.173-2 КУпАП, 01.11.2016р. за ч.1, ч.2 ст. 173-2 КУпАП, 18.01.2017р. за ч.1 ст. 178 КУпАП, 12.05.2017р. за ч. 173 КУпАП, 30.01.2018р. за ст.173 КУпАП, сімейний насильник від 19.03.2013 р. знято 24.03.2014 р., від 22.03.2016р. знято 20.11.2017 р.. [PERSON] від 31.07.2018р.притягнуто за ч.1 ст. 184 КУпАП (а.с. 27). Згідно справки-характеристики щодо [PERSON] зазначено, що вона зловживає спиртними напоями, не працює, засобів до існування не має, житло перебуває в антисанітарних умовах, що не може позитивно вплинути на розвиток та виховання малолітнього [PERSON] (а.с. 28). Відповідно справки-характеристики щодо [PERSON] зазначено, що він зловживає спиртними напоями, не працює, засобів до існування не має, житло перебуває в антисанітарних умовах, що не може позитивно вплинути на розвиток та виховання малолітнього [PERSON] (а.с.29). Згідно довідки №8-2060 від 20.09.2018 року, виданої відділом реєстрації осіб ВК ЧМР Одеської області, зазначено, що малолітнього [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с. 31). Відповідно висновку ВК ЧМР Одеської області як органу опіки та піклування від 06.02.2019 року, № 1-17-52, зазначено про доцільність позбавлення батьківських прав обох батьків [PERSON] (а.с. 55-67). V. Оцінка Суду. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч. 5, 6 ст. 19 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Зокрема, відповідно до статті 164 СК батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (пункт 2 частини першої). Тому, для Суду є беззаперечним те, що втручання у право відповідачів має законні підстави, які є чинними протягом періоду, який розглядається. Так само, Суд знаходить, що втручання у право відповідачів спрямоване на захист «прав і свобод» неповнолітньої дитини [PERSON]. Тобто, в даному випадку при втручанні у право відповідачів вимоги статті 29 Декларації щодо законності та мети втручання дотримані. Судом за обставинами справи встановлено, що відповідачі систематично ухиляються від участі у вихованні дитини, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, що свідчить про ухилення відповідачами від виконання своїх батьківських обов'язків і виходячи із положень статей 164-167 СК є підставою для позбавлення батьківських прав. Проте, в цій ситуації Суду залишається дослідити найважливіше і найскладніше питання наскільки позбавлення батьківських прав буде відповідати інтересам дитини і чи не має в даному випадку підстав для попередження відповідачів щодо зміни свого відношення до виховання дитини без позбавлення батьківських прав (пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Отже, згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції. Європейський Суд в своїй прецедентній практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (наприклад див. пункт 100 рішення у справі «Мамчур проти України»). Навіть при судовому розгляді відповідачі жодним чином не продемонстрували Суду свого бажання в поновленні сімейних стосунків з дитино і в такій ситуації на думку Суду без бажання відповідачів держава позбавлена можливості посприяти їм у виконанні своїх батьківських обов'язків і відновленні або зміцненні здатності сім'ї. Дії відповідачів по ухиленню від виховання дитини є систематичними і їм раніш наголошувалось на необхідності зміни свого ставлення до виховання дитини. Також, важливим для Суду є те, що при позбавленні батьківських прав відповідачів, відносини, які склались між ними і дитиною не зміняться в бік розлучення їх з дитиною, яка разом з ними не проживає. Так само, позбавлення батьківських прав змінить ситуацію в бік поліпшення піклування про неповнолітню дитину, що як наслідок буде сприяти захисту інших прав діитини. Як підсумок, аналізу елементів, які впливають на визначення «якнайкращих інтересів дитини» Суд зауважує, що в даних правовідносинах позбавлення батьківських прав буде сприяти інтересам дитини і в подальшому зможе гарантувати повну та ефективну реалізацію її прав. Суд повторює, що важливим в даній ситуації є те, що позбавлення батьківських прав не призведе до відібрання дитини у матері та батька, оскільки вона з ними не проживає, так само даний захід не виключає можливість побачення матері й батька з дитиною. Тобто, позбавлення батьківських прав відповідачв фактично не змінить тривалу існуючу ситуацію між матір'ю з батьком та дитиною. Окремо Суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідачі мають право у випадку зміни своєї поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому СК (стаття 169). В даних правовідносинах Судом були створені передумови для дотримання процедури вирішення питання про втручання в право відповідачів в їх сімейне життя та при визначенні «якнайкращих інтересів дитини». Отже, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, Суд розцінює як ухилення від виховання дитини відповідачами, свідомого нехтування ними своїми обов'язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення батьківських прав. Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідачі можуть бути позбавлені батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції і в такому випадку Судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даних осіб. Виходячи з вищевикладеного, Суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Застосування статті 166 СК. 40. Згідно із частиною другою статті 166 СК особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавленням батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Статтею 180 СК передбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ч. 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). У зв'язку із чим, відповідно до статті 182 СК, Суд знаходить підстави для стягнення з відповідачів аліментів на утримання малолітньої дитини. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved