Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

Згідно позовної заяви та усних пояснень позивачки [PERSON] в судовому засіданні, з 2002 року по 2005 рік вона проживала з відповідачем у шлюбі. [INFO] у них народилася дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження. 20.04.2005 року шлюб між нею і відповідачем розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу видане 23.11.2005 року. Відповідно до Рішення виконавчого комітету Нетішинської міської ради від 21.06.2005 року № 197 «Про визначення» способу участі [PERSON] у вихованні малолітньої дочки [PERSON], відповідач зобов'язаний: - зустрічатися з дочкою двічі на тиждень у робочі дні від 17:00 год. до 20:00 год. та в один із вихідних днів від 10:00 год. до 18:00 год.; - брати участь у заходах для батьків, що проводяться навчально-виховним закладом, який відвідує дитина, забезпечувати відпочинок та оздоровлення дитини влітку. Якщо в 2005 році відповідач ще приходив до дочки, то з 2006 року він припинив виконувати обов'язки покладені на нього Рішенням виконавчого комітету міської ради від 21.06.2005 року № 197. В 2008 році, з метою зменшення розміру аліментів сплачуваних на утримання дочки [PERSON], відповідач звернувся до Нетішинського міського суду з позовом в якому просив суд зменшити розмір відрахувань з 1/4 до 1/6 частки усіх видів доходу. Рішенням міського суду від 09.07.2008 року його вимоги були задоволені. Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 05.09.2008 року скасовано рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 09.07.2008 року, а в задоволені позову відмовлено. Відповідач 16.12.2013 року, пішов у відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Внаслідок таких дій відповідача, щомісячний розмір аліментів на дочку [PERSON] зменшився з 800 грн. до 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. 18.09.2014 року, з метою звільнення від обов'язку по сплаті аліментів, відповідач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що він не має кровного споріднення та не є біологічним батьком нашої доньки. Таким чином, відповідач не тільки з 2006 року свідомо нехтує своїми обов'язками, а саме: не бере участі у вихованні дитини, не піклуються про її фізичний і духовний розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внурішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, морально не підтримує дитину, а навпаки вважає її чужою. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення відповідача від виховання їхньої доньки. Просить позбавити відповідача, [PERSON] батьківських прав щодо його дочки [PERSON], [INFO]. Однак, в ході судового розгляду позивачка зазначила, що в разі виникнення у відповідача бажання поновити стосунки з дочкою, то вона сприятиме відновленню добрих стосунків між ними. Представник позивачки в судовому засіданні означений позов підтримав та просив його задоволити. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти означеної позовної заяви та просив відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача зазначив, що відповідач ознайомившись з позовною заявою вважає її без підставною, без жодного належного та допустимого доказу щодо викладених в заяві позовних вимог з наступних підстав. На час спільного проживання з [PERSON], на той час дружиною [PERSON], було народжено [PERSON], про що в Книзі реєстрації народжень 02 квітня 2003 року зроблено відповідний актовий запис за № 100 та батьками визнано: [PERSON] - батьком, а [PERSON] - матір'ю. Відповідач після народження дитини деякий час проживав разом з дитиною, після припинення спільного проживання, епізодично приймав участь у вихованні дитини, а матеріальне утримання забезпечує і по сьогоднішній день. У подальшому відповідач продовжував надавати матеріальну допомогу дочці, проте у виховані та спілкуванні участі не приймав через напружені стосунки з позивачкою та її чоловіком. Що стосується зменшення розміру аліментів сплачуваних на утримання дочки то на даний час відповідач перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною, а тому на сьогоднішній день його дохідна матеріальна частина розділена в рівних можливостях між чотирма дітьми. Отже, наведені докази позивачем, а саме рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 05.09.2008 року, довідка ВДВС Нетішинського міського управління юстиції від 01.10.2014 року; копія листа ВП СГ ДП НАЕК «Енергоатом», є не що інше як докази зменшення аліментів в зв'язку з перебуванням відповідача в декретній відпустці та не можуть бути використані як належний та допустимий доказ позбавлення батьківства, а тим більше свідчити фактом недбалого ставлення відповідача як батька до своєї доньки, [PERSON]. 21 червня 2005 року №197 рішенням виконавчого комітету Нетішинської міської ради за заявою [PERSON] були визначені години та дні спілкування з донькою, але через напружені стосунки з позивачкою та її чоловіком він був позбавлений такого спілкування. Також, 12 березня 2015 року постановлено висновком органу опіки та піклування № 12/02-03-05/15 про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо малолітньої доньки [PERSON]. Вважає, що позивачем не надано доказів винної поведінки відповідача та свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов'язками. Просить у позовних вимогах [PERSON] до [PERSON], про позбавлення батьківський прав - відмовити в повному обсязі. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради пояснила наступне. Шлюб між батьками розірвано у 2005 році, аліменти на утримання дочки [PERSON] стягнуто. Оскільки батьки не дійшли згоди щодо участі батька у вихованні дочки, було прийняте рішення виконавчого комітету міської ради від 21.06.2005 року №197 «Про визначення способів участі [PERSON] у вихованні малолітньої дочки [PERSON].» Але через те, що мати дитини наполягала на своїй присутності при зустрічах, батько не зміг бачитися з донькою так часто, як би того хотів. [PERSON], та баба дитини [PERSON] впродовж усього часу припинення сімейних стосунків неодноразово зверталися до служби у справах дітей за порадами аби бачити [PERSON], тому що в конфлікт з матір'ю дитини не бажали вступати. Іноді батько робив спроби передати дочці подарунки, солодощі або зустрітися з нею, але наражався на відмову колишньої дружини та дитини, яка уже добре орієнтувалася в стосунках батьків та була ображена через те, що батько бажав зменшити аліменти на її утримання, сумнівався, чи його це дочка, тощо. У жовтні 2014 року мати [PERSON] звернулася до органу опіки та піклування із заявою про надання висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, надавши відповідні докази, та пояснення. Справу було винесено на розгляд комісії з питань захисту прав дитини 07 жовтня 2014 року, але враховуючи те, що в Нетішинському міському суді перебувала справа за позовом [PERSON] щодо виключення відомостей про нього, як батька, з актового запису про народження дитини, та винесено ухвалу про призначення судово-медичної експертизи, яка мала встановити, чи є [PERSON] біологічним батьком малолітньої [PERSON], розгляд питання було відкладено до вирішення справи в суді. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 10 березня 2015 року батько [PERSON] повідомив, що експертиза підтвердила його батьківство щодо [PERSON], тому націлений виправити допущені ним помилки, та, не зважаючи на втрачений час, бажає поновити з дочкою родинні стосунки. Останнім часом він відвідав дитину за місцем навчання, хоча та не пішла на контакт. [PERSON] надав пояснення директора ПСМНЗ «Нетішинська міська школа мистецтв» про те, що саме мати не давала можливості батькові та бабі придбавати музичний інструмент або відвідувати індивідуальні уроки доньки. Проте батько спостерігав за успіхами доньки на загальношкільних концертах, цікавився у вчителів навчанням дитини. У своїх поясненнях теперішня дружина батька, [PERSON], повідомила, що чоловік дуже боляче переносить розлучення з донькою, він часто передивляється відеофільми, як росла донька, в квартирі багато фото [PERSON]. [PERSON] не втрачає надію, що усі його діти в майбутньому налагодять спілкування як члени однієї родини. І хоча думки членів комісії розділилися, більшістю голосів було вирішено, що позбавлення батьківських прав [PERSON] є передчасним. Вважає недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Свідок [PERSON] - вітчим, показав, що з 2006 року виховує [PERSON], а відповідач не зустрічався з дочкою, часто возить [PERSON] на море, відвідує концерти за її участю. Мати відповідача зверталася до нього з проханням допомогти налагодити стосунки відповідача з його дочкою [PERSON]. Свідок [PERSON] - мати позивачки, показала, що батько не приходив до [PERSON] та не піклувався про неї. Сторони розлучилися, коли [PERSON] було один рік і десять місяців. З того часу батько дитини участі у її вихованні не приймає. Свого вітчима, [PERSON], [PERSON] називає батьком, він матеріально допомагає їй. Відповідач сплачує позивачці аліменти в сумі 300,00 грн., а також передавав [PERSON] книжки, однак вона вже була ознайомлена з усіма рішеннями суду та зробила певні висновки. Свідок [PERSON] - мати відповідача, показала, що десять років тому сторони розлучилися, відповідач робив спроби для спілкування з дитиною. По можливості вона та відповідач приймали участь у вихованні [PERSON], однак позивачка не бажала, щоб вони спілкувалися з дитиною. Позивачка повідомила відповідачу про те, що [PERSON] не його дочка, тому він вирішив провести генетичну експертизу. На даний час у відповідача є дружина та троє дітей. Вважає, що позивачка добре виховує [PERSON], однак остання залякана, тому не спілкується з нею та відповідачем. Свідок зазначила, що не хотіла звертатися в органи опіки та піклування з тієї причини, що позивачка проти їхнього спілкування, щоб не травмувати дитину. Неповнолітня [PERSON] показала, що це її рішення щодо позбавлення батьківських прав відповідача. Пояснила, що перед Новим роком відповідач надіслав їй подарунок, однак вона його не взяла. Ознайомилась з висновком генетичної експертизи та дізналася, що відповідач є її батьком. Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є матір'ю неповнолітньої [PERSON] [INFO], а [PERSON] - батьком. Відповідно до рішення виконавчого комітету Нетішинської міської ради від 21.06.2005 року за № 197 визначено спосіб участі [PERSON] у вихованні його малолітньої дочки [PERSON]. Зобов'язано [PERSON] брати участь у заходах для батьків, що проводяться навчально-виховним закладом, який відвідує дитина, забезпечувати відпочинок та оздоровлення дитини влітку. Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 05.09.2008 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Рішення Нетішинського міського суду від 09.07.2008 року скасовано. В задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів відмовлено. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 26.12.2014 року по справі № 2/679/718/2014 за позовом [PERSON] до [PERSON] про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини - залишено без розгляду. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради від 12.03.2015 року № 12/02-03-05/2015, підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав - немає. У відповідності до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про стан здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. З матеріалів цивільної справи вбачається, що відповідач періодично цікавився навчанням та успіхами дочки, однак матір'ю заборонялося його спілкування з останньою. Однак, відповідно до положення п. 18 Постанови № 3 Пленуму ВСУ від 30.03. 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням їх характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Враховуючи пояснення відповідача, який запевнив, що стане на шлях виправлення, його бажання виховувати та утримувати дочку в подальшому та намагання змінити своє ставлення до неї, суд вважає за доцільне відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, як крайнього заходу та відмовити у задоволенні позовної заяви позивачці до відповідача, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради, про позбавлення батьківських прав. Зважаючи на те, що відповідач зобов'язався дбати про дочку та її матеріальне становище, сприяти лікуванню, на орган опіки та піклування покладається обов'язок контролювати виконання [PERSON] своїх батьківських обов'язків. Відповідно зі ст.ст. 81, 88 ЦПК України судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed