Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

Згідно позовної заяви [PERSON], яка надійшла до суду 19 січня 2017 року, [INFO] померла мати позивача [PERSON] і після її смерті відкрилась спадщина по заповіту на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS], який належав їй на підставі свідоцтва про право особистої власності від 02 липня 1990 року. За звернення позивача приватним нотаріусом відкрита спадкова справа, однак в оформленні спадщини в частині нерухомого майна відмовлено, оскільки у правовстановлюючому документі зроблені не застережені виправлення. У зв'язку із зазначеним позивач не може оформити спадкове майно, тому просить в судовому порядку визнати за нею право власності на вказаний будинок, як на спадкове майно після смерті матері. В судове засідання позивач не з'явилася, згідно поданої заяви її представник просить розгляд справи проводити у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять такі задовольнити. В судове засідання представник відповідача не з'явився, відповідно до поданої заяви просять справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги визнають. Судове засідання проведено у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно змісту ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1223, 1233, 1268, 1269, 1273 ЦК України: спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу; заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті; спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини; спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. У абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Так, відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO] в с. Новокостянтинів Летичівського району Хмельницької області, її батьками є [PERSON], [PERSON]. Після укладення шлюбу 03 вересня 1992 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] у віці 83 років в с. Теси Літинського району Вінницької області. Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 35826752 від 21 листопада 2013 року підтверджується реєстрація спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON]. Із свідоцтва про право на спадщину по заповіту від 19 жовтня 2014 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Летичівського районного нотаріального округу Романюк Н.В. в реєстрі за №1019, вбачається, що спадкоємцем зазначеного в заповіті, посвідченого Сусловецькою сільською радою Летичівського району Хмельницької області 13 червня 2008 року майна [PERSON], 1929 року народження, яка померла [INFO], є її дочка [PERSON]. Спадкове майно складається із земельної ділянки площею 6,09 га, яка розташована на території Сусловецької сільської ради Летичівського району Хмельницької області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до повідомлення від 17 листопада 2016 року приватний нотаріус Летичівського районного нотаріального округу Романюк Н.В. інформувала [PERSON] про те, що для оформлення спадщини після смерті [INFO] матері [PERSON] необхідно подати документи, які підтверджують право власності спадкодавця на майно. Подані документи повинні відповідати встановленим законодавством вимогам. У поданому свідоцтві про право власності на житловий будинок, що належав померлій та знаходиться в с. Новокостянтинів Летичівського району Хмельницької області, зроблені незастережені дописки у назві вулиці. Рекомендовано вирішити питання в судовому порядку. Із технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду по [ADDRESS] від 02 липня 1990 року, виготовленого Хмельницьким БТІ, Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 02 липня 1990 року вбачається, що ці документи видані на ім'я [PERSON] і містять незастережені виправлення з села «Антонівці» на село «Новокостянтинів», вулиці знаходження будинку з [ADDRESS] на [ADDRESS], на [ADDRESS]. Відповідно до архівного витягу з рішення виконавчого комітету Летичівської районної Ради народних депутатів від 23 березня 1989 року р. №55 «Про оформлення права особистої власності на житлові будинки громадян, які проживають в селах:.. Новокостянтинів…», додатку до рішення - список домовласників жилих будинків села Новокостянтинів Сусловецької сільської ради народних депутатів станом на 01 жовтня 1988 року, постановлено оформити право власності на житлові будинки громадян сіл … Новокостянтинів …, постановлено видати громадянам, вказаним у рішенні, свідоцтва про право власності встановленої форми. Зокрема, під №19 значиться [PERSON], [ADDRESS] суспільна група - колгоспна, доля - ціла. Відповідно до архівного витягу з рішення 2 сесії Сусловецької сільської ради народних депутатів Летичівського району Хмельницької області 22 скликання від 30 грудня 1994 року №5 вбачається, що передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку [PERSON] с. Новокостянтинів 0,30 га, в тому числі 0,25 га для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, 0,05 га для ведення особистого підсобного господарства. 23 листопада 2016 року Летичівською селищною радою видано виписку з погосподарської книги за 1996-2015 роки по с. Новокостянтинів Летичівського району Хмельницької області згідно якої [PERSON], 1929 року рахується головою домогосподарства. 23 листопада 2016 року Летичівською селищною радою видані довідки згідно яких [PERSON] постійно і на день смерті [INFO] була зареєстрована і проживала одиноко в належному їй будинку по [ADDRESS]. Рішенням Сусловецької сільської ради за №5 від 30 грудня 1994 року надана земельна ділянка [PERSON] по с. Новокостянтинів і вона являється тією самою особою, що й [PERSON]. За [PERSON], яка померла [INFO], по [ADDRESS] рахується земельна ділянка площею 0,36 га, в тому числі, 0,25 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель, 0,11 га - для ведення особистого селянського господарства. Рішення на приватизацію виносилось 30 грудня 1994 року №5 на ім'я [PERSON], але свого права на приватизацію вона не використала. Відповідно до повідомлення 702112 від 25 листопада 2016 року Хмельницького БТІ за [PERSON] зареєстровано право власності згідно свідоцтва від 02 липня 1990 року за адресою [ADDRESS], загальна площа 43,7 кв.м. За [PERSON] зареєстровано право власності згідно купівлі-продажу 08 серпня 2006 року за адресою [ADDRESS], загальна площа 47,2 кв.м. 21 листопада 2016 року ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON] виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок по [ADDRESS] згідно якого будинковолодіння складається з: житлового будинку (А-1), 1959 року побудови, площею основи (забудови) 69,9 кв.м., загальною площею приміщень 54,6 кв.м., в тому числі житловою площею 24,9 кв.м., допоміжною площею 18,8 кв.м., площа неопалювальних приміщень 10,9 кв.м., сараю (Б) площею основи (забудови) 58,8 кв.м., сараю (В) площею основи (забудови) 13,8 кв.м., погреба (Г) площею основи (забудови) 8,7 кв.м. Із висновку про вартість нерухомого майна, який виконаний ПП «Проекція» вбачається, що ринкова вартість об'єкта оцінки - житлового будинку з надвірними будівлями загальною площею 54,6 кв.м., житловою площею 24,9 кв.м., що розташований по [ADDRESS], складає 52700,00 грн. без ПДВ. 27 січня 2017 року приватний нотаріус Летичівського районного нотаріального округу Романюк Н.В. повідомила суд, що після смерті [INFO] [PERSON], яка проживала по [ADDRESS], заведена спадкова справа і спадщину після її смерті прийняла дочка [PERSON], якій видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, що розташована на території Сусловецької сільської ради від 09 жовтня 2014 року. Інші спадкоємці для прийняття спадщини чи відмови від прийняття спадщини не звертались. Отже, спадкодавець [PERSON], яка померла [INFO], на підставі рішення виконавчого комітету Летичівської районної Ради народних депутатів від 23 березня 1989 року р. №55 набула право власності на будинковолодіння по [ADDRESS]. Нотаріусом не оформлене право власності на вказане майно, як спадкове, за донькою спадкодавця, оскільки у правовстановлюючому документі наявні помилки незастережені дописки. Однак, як вбачається з досліджених судом письмових документів будинковолодіння знаходиться саме по [ADDRESS]. Враховуючи досліджені докази в їх сукупності та взаємному зв'язку суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, права позивача, як доньки спадкодавця, підлягають захисту шляхом визнання за нею права власності на вказане будинковолодіння в порядку спадкування. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вказані обставини, визнання відповідачем - селищною радою позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Outcome: approved