Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

Згідно позову, що надійшов до суду 06.05.2015 року, позивачка зазначила, що шлюб між нею та відповідачем був укладений та зареєстрований 22 липня 2006 року відділом РАЦС Вільногірського міського управляння юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 98. В шлюбі з відповідачем у них народились спільні діти - син [PERSON], 24 вересня 2010 р. н., та син [PERSON], 27 березня 2015 р. н., які на цей час зареєстровані та мешкають разом з нею за вказаною вище адресою. Відповідач добровільно участі в утриманні дітей не приймає і їй коштів для цих цілей не надає без поважних на те причин та з незрозумілих їй причин, за надуманих обставин оспорює своє батьківство стосовно старшої дитини. Вона на цей час не працює в зв'язку із перебуванням у відпустці по догляду за молодшою дитиною до досягнення нею трирічного віку. На молодшу дитину вона отримує щомісячно державну грошову допомогу в розмірі, визначеному законодавством, з чого й складається весь її дохід та дохід дітей. Будь-яких інших виплат на дітей вона не отримує, інших доходів, крім державної допомоги на молодшу дитину, вона не має, банківських рахунків, земельних ділянок, нерухомого майна та транспортних засобів вона також у своїй власності не маю. Відповідно до ст. 180 СК України, відповідач, як батько дітей, повинен нести витрати на їх утримання та надавати їй для цих цілей матеріальну допомогу. Так само, відповідно до вимог ст. 75 та ст. 84 СК України, вона також має право на грошову допомогу від відповідача у вигляді аліментів до досягнення молодшою дитиною трирічного віку, оскільки розмір її доходу менший від прожиткового мінімуму, встановленого діючим законодавством України. Будь-які причини, що унеможливлюють або звільняють відповідача від обов'язку щодо сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на її утримання, на цей час відсутні. Стан здоров'я відповідача дозволяє утримувати з нього аліменти. Також їй відомо, що відповідач інших неповнолітніх дітей не має. Інших виплат, про що їй достовірно відомо від самого відповідача, в тому числі й аліментних, за виконавчими листами на будь-чию користь на цей час відповідач не здійснює та з нього примусово зазначені виплати не стягуються. Їхні з відповідачем діти за станом свого здоров'я на «Д» обліку в медичних закладах міста та області не перебувають. Відповідач на цей час працевлаштований, працює в філії «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК» машиністом конвеєру, де він щомісячно отримує заробітну плату, розмір якої є достатнім для утримання з нього аліментів та значно перевищує її дохід. Оскільки відповідач має постійне місце роботи, де йому виплачується заробітна плата, вона вважає, що аліменти з нього на утримання дітей та на її утримання, мають стягуватись в частині до його заробітку. На підставі зазначеного та відповідно до вимог ст.ст. 75, 77, 180, 182 СК України, позивачка прохає: 1. Стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], до досягнення дітьми повноліття, у розмірі 1\\3 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. 2. Стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання до виповнення дитині [PERSON], 27 березня 2015 р. н., трьох років, у розмірі 1\\6 частини з усіх видів доходів відповідача. 3. Допустити до негайного виконання рішення суду про стягнення з відповідача аліментів в межах суми платежу за один місяць. 4. Стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати, пов'язані із наданням їй юридичної допомоги адвокатом, в розмірі 150 грн. В судове засідання позивачка не зявилася та надала заяву про розгляд справи за її відсутності, де зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та пояснив, що визнання ним позову не суперечить закону та обставинам справи і не порушує нічиїх прав та законних інтересів. На утриманні інших непрацездатних осіб він не має. Стан здоровя у нього, у позивачки та у їх дітей задовільний. Визначаючи розмір аліментів, суд приймає до уваги, згідно ч.1 ст. 182 СК України, стан здоровя та матеріальне становище дітей, позивачки та відповідача. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) одного із батьків, з якого будуть стягуватися аліменти. Згідно ч.ч.1,2,4,6 ст. 84 СК України, право на утримання має дружина, з якою проживає дитина у віці до трьох років, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, і в разі розірвання шлюбу. Приймаючи до уваги, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, не суперечать фактичним обставинам справи, визнані відповідачем в повному обсязі, що не порушує прав та законних інтересів інших осіб, суд доходить висновку про задоволення позову в повному обсязі та про покладення на відповідача судових витрат в виді судового збору 243.60 грн. та витрат з оплати позивачкою юридичної допомоги адвоката [PERSON] в сумі 150.00 грн., згідно ст. 88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір». На підставі ст.ст. 84, 180 183,191 СК України,

Outcome: approved