Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. 27 лютого 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 30.04.2005 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського обласного управління юстиції, актовий запис №223. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.04.2005 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від вказаного шлюбу вони мають малолітню дитину, сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає зі сторонами. Сімейні відносини припинилися через несумісність характерів та різні погляди на життя. Шлюбні стосунки сторони не підтримують, однією сім`єю не проживають. Дітей віком до одного року від шлюбу немає. Спільне життя з відповідачем не склались через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейні відносини, що призвели до неможливості подальшого спільного проживання. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. На примирення та збереження шлюбу позивач не погоджується. Спору про поділ майна та визначення місця проживання дитини між сторонами не має. Зазначає, що між сторонами досягнуто угоду про утримання дитини. 18.03.2020 року позивач через канцелярію суду подав уточнену позовну заяву, в якій додатково до первісних позовних вимог просив після розірвання шлюбу прізвище не змінювати жодній із сторін, понесені судові витрати залишити за позивачем. Додатково, позивач уточнив, що син [PERSON] проживає з обома батьками, офіційної реєстрації проживання не має, фактичне місце проживання: [ADDRESS] . Між сторонами досягнуті взаємні угоди про спільне утримання дитини. Спору про визначення місця проживання дитини немає; після розлучення дитина залишається проживати за фактичним місцем проживання з батьком. Відповідач відзиву на позов не подав, був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи. У поданій до суду письмовій заяві позовні вимоги вважав обґрунтованими просив позов задовольнити. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28.02.2020 року позов залишено без руху, позивачу надано строк на усунення зазначених у ній недоліків. 18.03.2020 року на адресу суду надійшла заява від позивача про усунення недоліків на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху. Ухвалою судді від 19.03.2020 року відкрито провадження у вказаній справі, з призначенням розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення(виклику) сторін. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.06.2020 року розгляд цивільної справи постановлено продовжити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, у зв`язку з тим, що відповідач до суду відзив на позовну заяву не надіслав. Судове засідання призначено на 16.06.2020 року. Позивач в судове засідання не з`явився, 16.06.2020 року через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, 16.06.2020 року через канцелярію суду надав заяву, у якій зазначив, що проти розірвання шлюбу не заперечує, позов визнав у повному обсязі. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За таких обставин, враховуючи згоду позивача та відповідача про розгляд справи у їх участі і підтримання відповідачем позовних вимог, суд вважає за можливе постановити про розгляд справи за відсутності учасників справи, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Судом встановлено, що 30.04.2005 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] укладено шлюб, про що Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Херсонського обласного управління юстиції 30.04.2005 року складено відповідний актовий запис №223 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу залишено « [PERSON] ». Під час перебування сторін у шлюбі у них народилася дитина, син - [PERSON] , [INFO] , про що 29.11.2005 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Херсонського обласного управління юстиції складено відповідний актовий запис №912 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 02.03.2020 року за вих. №16-13, за відомостями Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради [PERSON] , [INFO] станом на 02.03.2020 року відомості про реєстрацію місця проживання відсутні. Як встановлюється і позовної заяви та не заперечується відповідачем у заяві про визнання позовних вимог, на час розгляду справи подружжя хоча і проживають разом, однак, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Позивач прийшов до стійкого переконання у необхідності розірвати шлюб, який на час розгляду справи носить формальний характер. Вважає, що збереження шлюбу порушує його інтереси. Спору про визначення місця проживання дитини, про поділ спільного майна подружжя набутого під час шлюбу та щодо утримання дитини на час розгляду справи немає. Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу Судом не встановлено. ІV. Оцінка Суду. Відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно із частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною другою статті 112 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім`ї є неможливим, що у тому числі підтверджується заявою відповідача про визнання позову. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право за статтею 113 СК України після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачем прізвище при державній реєстрації шлюбу не змінювалось. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя, Суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. Позивачем не заявлено вимогу про стягнення судових витрат з відповідача.

Outcome: approved