Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

З позовною заявою до суду 10 квітня 2018 року звернувся [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 05.05.2017 р. № 287, укладеного між [PERSON] та [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Євдокимонько Є.К. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що на виконанні в Московському ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області знаходиться виконавче провадження з примусового солідарного стягнення з засуджених [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь позивача в рахунок погашення матеріальної шкоди 2154476,00 грн. на підставі виконавчого листа № 1-470/11, виданого Московським районним судом м. Харкова. 28.04.2014 р. старшим державним виконавцем Московського ВДВС було винесено постанову про арешт майна, належного [PERSON] , та оголошення заборони на його відчуження, було накладено арешт на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . 04.08.2016 року Московським районним судом м. Харкова винесено ухвалу по справі № 643/8813/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 15000,00 доларів США, якою затверджено мирову угоду між [PERSON] та [PERSON] , у відповідності до якої за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Зазначена ухвала скасована ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 21.09.2017 року. 05.05.2017 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу № 287, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Євдокимонько Є.К., предметом якого є 1/2 частина квартири [ADDRESS] . На день реєстрації права власності на 1/2 частину вищезазначеної квартири та реєстрації оскаржуваного договору діяв арешт та заборона відчуження майна, проте приватний нотаріус провела реєстрацію право власності та внесла відповідні відомості до реєстру, що унеможливлює подальше виконання рішення суду, чим були порушені права позивача. 14.06.2018 року від третьої особи приватного нотаріуса ХМНО Євдокимонько Є.К. до суду надійшли заперечення на позовну заяву, в яких третя особа зазначає, що для посвідчення оскаржуваного договору купівлі-продажу їй було надане рішення Московського районного суду м. Харкова від 04.08.2016 року у справі № 643/8813/16-ц, яке набрало законної сили, та яке було перевірено нею у Єдиному державному реєстрі судових рішень. Право власності на вказану частину квартири за [PERSON] було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором прав на нерухоме майно\~приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Євдокимонько Є.К. 11 08.09.2016 року; про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження вона, третя особа, не знала і не могла знати, оскільки [PERSON] не є стороною договору купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] особа зазначає, що нотаріальна дія з посвідчення оскаржуваного договору купівлі-продажу повністю відповідає вимогам законодавства (а.с.152). 18.10.2018 року за результатом судового розгляду, було прийняте заочне рішення, яким позов задоволено. Не погодившись із заочним рішенням, в порядку ст. 287 ЦПК України, [PERSON] подала заяву про перегляд заочного рішення. У зв`язку з чим, розгляд справи був розпочатий заново. Представник позивача адвокат Барков В.О., який діє на підставі ордеру № 1009120 від 24.01.2020 року та Свідоцтво №896 від 20.08.2019 року про право на здійснення адвокатської діяльності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, ухвалити заочне рішення та розглянути справу без його участі, про що зазначив у письмовій заяві. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву не надали. В зв`язку з чим суд визнає неявку відповідачів неповажною та вирішує справу на підставі наявних в ній доказів. Третя особа в судове засідання повторно не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили, при первісному розгляді справи письмово просила провести судовий розгляд без її участі, про що зазначила у запереченнях на позов. Зі згоди представника позивача суд ухвалює повторне рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень\~ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ від 28.04.2014 року накладений арешт на все майно [PERSON] та заборона здійснювати відчуження цього майна, в рамках виконавчого провадження ВП № 43207591 на підставі виконавчого листа № 1-470/11, виданого Московським районним судом м. Харкова 17.03.2014 р. про солідарне стягнення з засуджених [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок погашення матеріальної шкоди 2154476,00 грн. ( т. 1 а.с.21). За відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно, за [PERSON] на час накладення арешту було зареєстроване право власності на 1/2 частини квартири [ADDRESS] , на праві приватної спільної часткової власності ( т. 1 а.с.24-26). Обтяження у вигляді арешту майна [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження зареєстроване у встановленому законом порядку, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с.22-26). Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 04.08.2016 року у справі № 643/8813/16-ц визнано мирову угоду, укладену між [PERSON] та [PERSON] , за умовами якої відповідач [PERSON] визнає, що його борг перед [PERSON] за договором позики від 08.06.2009 р. становить 15000,00 доларів США, та в рахунок погашення боргу за договором позики [PERSON] передає у власність [PERSON] 1/2 частину квартири [ADDRESS] ; визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину вищезазначеною квартири. Вищезазначена ухвала про визнання мирової угоди була скасована ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 21.09.2017 року. Підставою для скасування ухвали суду є наявність виконавчого провадження про солідарне стягнення на користь [PERSON] , зокрема, [PERSON] , матеріальної шкоди, та вжиття при виконанні цього виконавчого провадження заходів заборони відчуження спірного майна та накладення на нього арешту (т. 1 а.с.18-20). 05.05.2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу 1/2 частини квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Євдокименко Є.К., зареєстрований в реєстрі за № 287 (т. 1 а.с.153-154). Право власності [PERSON] на вищезазначену частину квартири було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.05.2017 року (т. 1 а.с.28). Відповідно до ч.3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч.1\~ст. 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч.1\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою\~третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.3\~ст. 215 ЦК України\~якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Аналіз наведеної норми закону свідчить про те, що вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено зібраними у справі доказами, на час визнання Московським районним судом м. Харкова мирової угоди між [PERSON] та [PERSON] , відповідно до якої [PERSON] набула право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] , а також на час укладення та посвідчення договору купівлі-продажу 1/2 частини вищезазначеної квартири між [PERSON] та [PERSON] , відповідно до якого [PERSON] набула право власності на 1/2 частину вищезазначеної квартири, 1/2 частина квартири [ADDRESS] перебувала та перебуває під обтяженням у вигляді арешту та заборони відчуження, накладеного постановою старшого державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ, в рамках виконавчого провадження ВП № 43207591 на підставі виконавчого листа № 1-470/11, виданого Московським районним судом м. Харкова 17.03.2014 р. про солідарне стягнення з засуджених [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок погашення матеріальної шкоди 2154476,00 грн. Укладений між відповідачами правочин вчинений під час дії арешту на відчужуване майно, порушує права позивача, який є стягувачем у виконавчому провадженні, в рамках якого був накладений арешт, та є підставою для визнання такого правочину недійсним. Відповідно до положень ч.1\~ст. 216 ЦК України\~у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп. за подання до суду позовної заяви та 352 грн. 40 коп. за подання до суду клопотання про витребування доказів (т. 1 а.с.1, 10). Відповідно до положень\~ЦПК України\~та\~Закону України «Про судовий збір»\~за подання до суду клопотань про витребування доказів не передбачена сплата судового збору. Суд розподіляє судові витрати відповідно до положеньст.141ЦПК\~України та стягує з відповідачів на користь позивача сплачену суму судового збору у розмірі 704грн.80коп.,в рівних частках, по 352грн.40коп.з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved