Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. 14.07.2009 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.25), та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «ПРИВАТБАНК» за №0801080500110834178 (а.с.11). Підписанням заяви, [PERSON] дала свою згоду на те, що заява разом із запропонованими банком Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складають кредитний договір, який по своїй суті є договором приєднання в розумінні ч.1 ст.634 ЦК України (а.с.11, 13-18). Таким чином, між сторонами виникли правовідносини стосовно виконання відповідачем умов укладеного кредитного договору. У спорі, пов'язаному із стягненням заборгованості за кредитним договором підлягають встановленню обставини, як наявності між сторонами договірних правовідносин, так і невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань та їх розмір. З 21.05.2018 року найменування ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» змінено на АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що не є перетворенням юридичної особи. Судом встановлено, що [PERSON] отримала кредит в у вигляді кредитного ліміту в початково визначеному розмірі 500 грн., зі збільшенням ліміту до 8000 грн. 17.08.2013 року, зниженням до 7460 грн. 26.05.2014 року, до 6970 грн. - 13.08.2014 року, до 6540 грн. - 22.10.2014 року, до 6140 грн. - 17.11.2014 року, до 5830 грн. - 31.12.2014 року та кінцевим встановленням ліміту в 5830 грн. 23.01.2015 року, що слідує з довідки про зміну умов кредитування (а.с.10). Відповідно до довідки (а.с.12) [PERSON] отримала кредит зі сплатою процентів за користування ним за ставкою 36% річних, що нараховуються з розрахунку факт/360 днів в році. Крім того, за користування кредитом позичальник сплачує банку проценти за пільговою ставкою 0,01% річних в межах пільгового періоду 55 днів за кожною платіжною операцією за умови погашення заборгованості до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, що визначено п.5.1.4 Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.18). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти. В силу ст.ст.525,526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від його виконання не допускається. Банк свої зобов'язання за кредитним договором №б/н від 14.07.2009 року виконав належним чином, надавши [PERSON] кредит в обумовленому розмірі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов'язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає передбачене ч.1 ст.509 ЦК України право кредитора вимагати їх повернення. Натомість позичальник [PERSON] свої зобов'язання не виконувала належним чином, допускаючи їх періодичне прострочення, внісши востаннє 28.04.2015 року 0,57 грн. та 12.12.2014 року 699,15 грн. в рахунок погашення кредиту, в результаті чого станом на 03.04.2018 року утворилась заборгованість за кредитом (тілом) - 5825,36 грн., по процентам за користування кредитом - 110 175,96 грн., яку суд вважає обґрунтованою та доведеною обсягом наданих доказів, у тому числі наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с.5-9), з яким суд погоджується. Імперативним приписом ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов'язання. Згідно з ч.1 ст.611, ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Аналізуючи перелічені докази в їх сукупності, встановлення обставин неналежного виконання [PERSON] кредитно-договірних зобов'язань, обґрунтованість розміру заявлених позивачем вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 14.07.2009 року станом на 03.04.2018 року в загальному розмірі 116 001,33 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом - 5825,36 грн., по процентам за користування кредитом - 110 175,96 грн., тому суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість в заявленому розмірі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 1762 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору (а.с.26).

Outcome: approved