Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

З позову [PERSON] вбачається, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , зареєстрований був та проживав на момент смерті за адресою [ADDRESS] разом з дружиною, позивачкою по справі [PERSON] . До складу спадкового майна, поряд з іншим, входить житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та складається в цілому з житлового будинку (літ. - А-1, а), сараю (літ. - Б), вбиральні (літ.-В), огорожі № 1. Позивач вказує, що цей житловий будинок належав позивачці по справі [PERSON] та її чоловікові [PERSON] на праві спільної сумісної власності відповідно до свідоцтва про право власності на житло, яке було видане відділом приватизації житла Великобагачанською селищною радою від 20.04.1998 року та була проведена державна реєстрація в Полтавському БТІ у реєстровій книзі за № 2-222 від 20.04.1998 року, що відповідало «правовому полю» на той час, на сьогодні дане свідоцтво втрачене. Дублікат позивачка не може отримати, оскільки один із співвласників помер. [PERSON] є спадкоємицею першої черги за законом після смерті чоловіка, інших спадкоємців не має. Позивачка спадщину прийняла шляхом постійного проживання із чоловіком на момент йог смерті. Коли позивачка звернулася до державного нотаріуса Великобагачанського нотаріального округу у Полтавській області із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями як спадкоємиці першої черги за законом після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , то нотаріус відмовив позивачці на тій підставі, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу на будинок. Земельна ділянка, на якій знаходиться житловий будинок належить до комунальної власності і у власність не передавалася. Враховуючи той факт, що вищезазначений житловий будинок належав позивачці та її чоловікові на праві спільної сумісної власності, частки були рівними, оскільки іншого не зазначено, то враховуючи свою частину 1/2, в порядку спадкування позивачці повинна перейти 1/2 частина будинку, яка належала її чоловікові на праві власності. Посилаючись на вищевказані обставини та на те, що в позасудовому порядку отримати правовстановлюючі документи на спадкове майно (житловий будинок з господарськими будівлями) не можливо, так як на померлого документи не видаються, позивачка змушена звернутися до суду з відповідним позовом (а.с.а.с.2-3). Від представника позивача адвоката Ситник О.В. 18.09.2019 року до суду надійшла заява про підтримання заявлених позовних вимог та про розгляд справи на підставі наявних у справі доказів (а.с.37). Відповідач у справі Великобагачанська селищна рада Великобагачанського району Полтавської області належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи, судову повістку та позовну заяву з додатками отримала 04.09.2019 року, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У зв`язку з викладеним, суд вирішив за можливе розглянути справу в судовому засіданні у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.247 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами). Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] до Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкуванняпідлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні - це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Судом встановлено, що [PERSON] , який на момент смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] помер [INFO] , про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Великобагачанського райуправління юстиції у Полтавській області видано свідоцтво про смерть (а.с.5). Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З свідоцтва про право власності на житло від 20.04.1998 року с. Байрак вбачається, що відділом приватизації житла Великобагачанської селищної ради посвідчується, що квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної, спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] . Свідоцтво видане згідно розпорядження (наказом) від 08.04.1998 року № 22 (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 24.10.2002 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 14.04.1971 року, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Оріхівського району Запорізької області складено відповідний актовий запис за № 03. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: його [PERSON], її [PERSON] (а.с.7). З довідки, виданої виконавчим комітетом Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області № 116 від 06.06.2019 року вбачається, що гр. [PERSON] , [INFO] на день смерті (помер [INFO] ) був зареєстрований та проживав за адресою [ADDRESS] в такому складі сім`ї: дружина - [PERSON] , 1949 р.н. та вели спільне господарство (а.с.8). З довідки, виданої виконавчим комітетом Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області № 2749 від 16.05.2019 року вбачається, що згідно рішення 6 сесії Великобагачанської селищної ради сьомого скликання від 19 лютого 2016 року [ADDRESS] перейменовано на нову назву - вул. Миру (а.с.8). З довідки, виданої Великобагачанською селищною радою Великобагачанського району Полтавської області № 1072 від 14.03.2019 року вбачається, що згідно земельно-облікових документів земельна ділянка площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою [ADDRESS] за період з 1992 року в приватну власність на користування на умовах оренди не передавалася (а.с.9). Домоволодіння по [ADDRESS] складається в цілому відповідно до технічного паспорта з житлового будинку (літ. - А-1, а), сараю (літ. - Б), вбиральні (літ.-В), огорожі № 1 (а.с.а.с.10-12). Постановою від 25.07.2017 року в.о. державного нотаріуса Великобагачанської державної нотаріальної контори Полтавської області, державним нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори Уманець М.В. позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.13). З довідки - характеристики Полтавського БТІ «Інвентаризатор» від 04.06.2018 року №585 вбачається, що житловий будинок (одноквартирний) з господарськими будівлями та спорудами знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 66,1 кв.м., 1982 року побудови. Під час технічної інвентаризації було виявлено, що загальна площа житлового будинку змінилася з 65,7 кв.м. на 66,1 кв.м., в зв`язку з демонтажем не капітальних перегородок, що не є самочинним будівництвом чи переплануванням (а.с.14). З повідомлення в.о. завідувача Великобагачанської державної нотаріальної контори, завідувача Новосанжарської державної нотаріальної контори Уманець М.В. №01-09/585 від 06.09.2019 року, з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) вбачається, що спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] відсутня (а.с.а.с.34-36). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України). У відповідності до вимог ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 цієї статті). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст.1297 ЦК України). Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якою встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами загального провадження. Отже, з досліджених матеріалів справи вбачається, що спадкоємцем за законом після померлого [INFO] [PERSON] (щодо житлового будинку з господарськими будівлями) є позивач у справі [PERSON] , яка прийняла спадщину шляхом постійного проживання зі спадкодавцем, однак в даний час, з урахуванням підстав відмови нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину (у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок), позивач [PERSON] не може оформити своє право на спадкове майно після смерті [PERSON] , тому змушена звернутися до суду з відповідним позовом. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Аналогічні положення містяться у ч.1 ст.15 ЦК України та ст.4 ЦПК України. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК). Зі змісту п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та того, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 10.02.2016 року у справі №6-2124цс15, оскільки відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення у особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст.392 цього Кодексу. Також, у постанові від 23.12.2014 року у справі №3-199гс14 Верховний Суд України зазначив, що за змістом ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інший спосіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правоустановчого документу. При цьому, передумовою для застосування положень ст.392 ЦК України є відсутність іншого, крім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права. Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, визнання відповідачем позову, виходячи з підстав, які викладені нотаріусом у постанові про відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії, з урахуванням принципу юридичної визначеності та враховуючи вищевказану практику Верховного Суду України щодо права власності, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] , представник позивача - адвокат Ситник Оксана Володимирівна до Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved