Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

Згідно до вказаного позову та заяви про уточнення позовних вимог, позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу укладений 18 березня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] та визнати за ним право власності на транспортний засіб: легковий автомобіль марки LEXUSмодель RX 330, номер кузова 2Т2НА31U56С101001, № двигуна ЗМZ4612225, чорного кольору 2006 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Свої вимоги мотивує тим, що 18 березня 2017 року між ним та [PERSON] було укладено Договір купівлі продажу транспортного засобу у формі розписки, а саме, вищезазначеного легкового автомобілю марки LEXUS модель RX 330. Згідно з вказаною розпискою Відповідач продав йому зазначений легковий автомобіль марки LEXUS модель RX 330, чорного кольору 2006 року випуску, якій належить Відповідачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ СХО 435256 від 03.08.2016 року виданого сервісним центром 5141, за 16000 (шістнадцять тисяч) дол. США, (що еквівалентно 431664 грн. за офіційним валютним курсом Національного банку України від 18.03.2017 р.). Також Відповідач передав йому транспортний засіб, 2 пари ключів до нього, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Крім того, між ними було домовлено в усній формі про те, що Відповідач [PERSON] зобов'язується до підписання нотаріального договору здійснити зняття з обліку вищезазначений транспортний засіб, а він, після підписання нотаріального договору здійснити реєстрацію вказаного транспортного засобу, в Регіональному сервісному центрі МВС України в Одеській області Територіальному сервісному центрі 5142 розташованому за адресою; 65000, м. Одеса, вул. Аеропортівська, 27/1. Також, вони домовились зустрітись 20 березня 2017 року, о 14.00 годині в офісі приватного нотаріуса [PERSON], який розташований за адресою: 65111, [ADDRESS], з метою посвідчення договору купівлі- продажу. Але, в свою чергу, Відповідач в зазначений час до нотаріуса не з'явився, не відповідає на телефоні дзвінки, та на думку позивача, таким чином ухиляється від нотаріального посвідчення договору та не визнає його права власності на легковий автомобіль марки LEXUS модель RX 330. Вважає даний договір повністю відповідає вимогам глави 16 Цивільного кодексу України щодо правочинів, зокрема договору купівлі-продажу транспортних засобів, оскільки він прийняв вказаний транспортний засіб та оплатив його вартість, тобто вони як сторони даного договору виконали основні його умови, що визначені статтею 655 Цивільного кодексу України. З огляду на викладене просить задовольнити позовні вимоги. Позивач у судовому засіданні наполягав на задоволенні позову та просив його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні не заперечував проти позову та був не проти його задоволення. Вислухавши сторін, дослідивши докази по справі суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно до розписки від 18 березня 2017 року між позивачем та [PERSON] було укладено домовлення сторін щодо продажу легкового автомобілю марки марки LEXUS модель RX 330, номер кузова 2Т2НА31U56С101001, № двигуна ЗМZ4612225, чорного кольору 2006 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно з вказаною розпискою Відповідач продав позивачу легковий автомобіль марки LEXUS модель RX 330, чорного кольору 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], якій належить Відповідачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ СХО 435256 від 03.08.2016 року виданого сервісним центром 5141, за 16000 (шістнадцять тисяч) дол. США. (а.с. 10). Згідно зі\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з ч.1\~ст. 334 ЦК України\~право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 4 цієї статті встановлено, що у випадку якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до вимог п. п. 6, 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в сервісних центрах МВС. Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин. Згідно з ч. 2\~ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Разом з тим,\~постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»\~звернуто увагу, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої\~статті 220 ЦК\~не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей\~210\~та\~640 ЦК\~пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями\~218\~та\~220 ЦК. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню. Відповідно до п.3\~ст. 10 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи, що договір купівлі-продажу транспортного засобу не підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню, оскільки передбачені інші правочини, на підставі яких набувається право власності на транспортний засіб, крім того право власності на транспортний підлягає обов'язковій державній реєстрації сервісних центрах МВС, суд вважає, що позовна вимога щодо визнання дійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу марки LEXUSмодель RX 330, номер кузова 2Т2НА31U56С101001, № двигуна ЗМZ4612225, чорного кольору 2006 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], є необґрунтованою на вимогах закону, а тому не знаходить правових підстав для задоволення. Також суд вважає такою, що не ґрунтується на вимогах закону позовну вимогу щодо визнання за позивачем права власності на вказаний транспортний засіб, оскільки законом чітко визначені підстави набуття права власності на транспортні засоби, при цьому, факт передачі транспортного засобу та грошових коштів за нього не є правовою підставою для набуття права власності на транспортний засіб. В даному випадку сторони не позбавлені можливості укласти у встановленому законом порядку цивільно-правову угоду, передбачену законом, для відчуження транспортного засобу. Крім того, відповідно до п.8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, перед відчуженням, передачею транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Відповідно до п. 2, 7, 8 Порядку, передбачено порядок набуття права власності на транспортний засіб з обов'язковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу на підставі документів, що підтверджують право власності. Таким чином, до вчинення зазначених дій продавець транспортного засобу не вправі його відчужувати, а покупець набути право власності на транспортний засіб. Судом встановлено, що позивач та відповідач не вчинив дій, направлених на набуття права власності на спірний автомобіль, оскільки наявність розписки, не дає суду підстав для визнання її договором купівлі-продажу З викладеного вище випливає, що позивач у встановленому законом порядку не набув права власності на спірний автомобіль, а тому правові підстави для задоволення його вимог відсутні. Надана позивачем розписка про отримання грошових коштів не є укладеним договором купівлі-продажу, оскільки не містить ознак договору купівлі-продажу, зареєстрованого у встановленому законом порядку і допускає перехід права власності до інших осіб. Доводи позивача про усну взаємну домовленість відстрочення часу підписання нотаріального договору купівлі-продажу та здійснення перереєстрації транспортного засобу в обґрунтування даного позову, суд вважає безпідставними. Будь-яких об'єктивних причин, що ускладнювали чи робили б неможливим укладення між сторонами договору купівлі-продажу та/чи здійснити перереєстрацію права власності на спірний автомобіль в органах ДАІ у порядку визначеному законом, не було та відповідних доказів не надано. Відповідно до положень\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, для пред'явлення позову про визнання права власності необхідними умовами є дві безумовні обставини: 1) особа, яка звертається до суду повинна бути власником майна; 2) це право повинно оспорюватися. Оскільки позивачем спірний автомобіль у встановленому законом порядку зареєстрований не був, право власності у нього не виникло, правові підстави для обраного позивачем способу захисту у вигляді визнання за ним права власності на спірний автомобіль за відсутності підстав, з якими закон пов'язує можливість застосування судом вказаного способу захисту цивільних прав та інтересів, відсутні.

Outcome: dismissed