Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 21.02.2017 № 80812980 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 9649060 від 28.12.2013 державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Запорізького міського нотаріального округу було внесено запис про обтяження в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, вид обтяження: арешт нерухомого майна. Підставою виникнення обтяження зазначено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 12790262, видану 08.05.2009 Шевченківським відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, старший державний виконавець Новікова Т.Ю. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Належними відповідачами за таким позовом є боржник і особа, в інтересах якої накладено арешт, а орган державної виконавчої служби в таких справах може брати участь в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. У судовому засіданні представник позивача, після розяснення йому судом відповідного права, не заявив клопотання про заміну первісного відповідача та пояснив, що йому невідомо, що стало причиною накладення арешту на майно позивача. За змістом частини першої статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимогі на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з частиною третьою статті 10 та частиною першою статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами частин 2 та 4 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Предметом доказування в справі про зняття арешту з майна є, передусім, встановлення осіб, в чиїх інтересах було накладено арешт, тобто належних відповідачів, а також зясування причин накладення арешту на майно. Лише після цього можливо вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для подальшого перебування майна під арештом. Проте, позивач не надав суду доказів, за допомогою яких можливо було б вирішити ці питання. Водночас, з метою вирішення питання щодо належного відповідача, судом було досліджено відомості, що наявні в Єдиному державному реєстрі судових рішень (ЄДРСР), та встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.03.2014 по справі № 336/981/14-ц, що набрало законної сили 08.04.2014 (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 37986484), було задоволено позов [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа Шевченківський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, та звільнено все належне позивачу майно з-під арешту, накладеного постановою старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ [PERSON] № 12790262 від 08.05.2009. З огляду на викладене, твердження представника позивача про його необізнаність щодо підстав накладення арешту на майно позивача та належного відповідача по справі, суд визнає необґрунтованими, оскільки спір, який є предметом розгляду в даній справі, вже було вирішено по суті за участю належних сторін, що підтверджується вищезазначеним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.03.2014 по справі № 336/981/14-ц. Таким чином, обставини, на які посилався позивач в обґрунтування заявленого позову, не підтвердилися в ході розгляду справи, а сам позов предявлено до неналежного відповідача. Виходячи з наведеного, суд визнає позов таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. Документально підтверджені судові витрати, понесені відповідачем, у справі відсутні. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: dismissed