Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

З даним позовом [PERSON] звернувся до суду 11 листопада 2013 року, а у відповідності до ст.31 ЦПК України збільшив позовні вимоги, подавши до суду заяву про залучення до справи ще одного відповідача [PERSON] В позовній заяві позивач вказує, що вказані вище договори дарування є недійсними, незаконними і мають бути скасовані, право власності на земельну ділянку має бути припиненим. Згідно позовної заяви слідує, що 7 червня 1994 року було нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] а також перейшло право на земельну ділянку, розташовану біля придбаного будинку. Рішенням 15-ї сесії двадцять четвертого скликання №31 від 28 квітня 2004 року [PERSON] була надана земельна ділянка в оренду на 5 років, під забудову та обслуговування жилого будинку по [ADDRESS] Рішенням 4-ої сесії п'ятого скликання Володарсько - Волинської селищної ради №122 від 20.10.2006 року [PERSON] було передано безкоштовно в приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства земельну ділянку площею 0,089 га по [ADDRESS]. Рішенням 12-ї сесії п'ятого скликання №283 від 25 липня 2007 року було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо документів, які посвідчують право власності та передано безкоштовно у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,0922 га по [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку. Дані рішення Володарсько - Волинської селищної ради визнані нечинними та скасовані рішенням Володарсько - Волинського районного суду від 22 квітня 2013 року, яке набрало законної сили і не оскаржене. Позовні вимоги позивач [PERSON] і його представник підтримали в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] позов не визнала і подала до суду свої письмові заперечення на позовну заяву і які підтримала в судовому засіданні в повному обсязі /а.с. 22-25, 50, 51/. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Згідно ч.1 ст.203 ЦК України, правочин не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Власник має змогу здійснювати своє право власності, не вдаючись до допомоги інших осіб. Він також має право вимагати, щоб інші особи не перешкоджали йому в здійсненні повноважень володіння, користування, розпорядження його майном. У випадку порушення його права власності він може звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування річчю, про повернення її з чужого незаконного володіння. Відповідно до ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлене законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. У судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] на законних підставах став власником недобудованого будинку по [ADDRESS] в смт.Володарсько - Волинський. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України №2 від 19 березня 2010 року при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 Земельного Кодексу України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалося у договорі відчуження. Зі ст.57 ЦПК України слідує, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.3 ст.61 ЦК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Володарсько - Волинського районного суду від 22 квітня 2013 року /а.с. 6-8/ рішення Володарсько - Волинської селищної ради, на підставі яких [PERSON] оформила право на земельну ділянку, 0,0922 га по [ADDRESS], визнано не чинним та скасовано. Також цим же рішенням визнано та скасовано державний акт серії ЯГ №298953 на право власності на земельну ділянку площею 0,0922 га по [ADDRESS] від 13 листопада 2007 року. Судове рішення не скасоване і набрало законної сили. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ№5 від 7 лютого 2014 року, слідує, що за змістом частини третьої статті 61 ЦПК обставини, встановлені під час розгляду справи за позовом про право на майно, не мають обов'язкової сили для осіб, які не брали участі у справі. Такі особи мають право на звернення до суду із самостійним позовом про право на це майно. Разом із тим під час розгляду справи за таким позовом суд враховує обставини раніше вирішеної справи про право на спірне майно незалежно від того, встановлені вони судовим рішенням, що набрало законної сили, у цивільній, господарській або адміністративній справі. Приймаючи до уваги те, що [PERSON] набула право власності на підставі не чинних рішень Володарсько - Волинської селищної ради, що було підставою для укладення договору дарування земельної ділянки між нею і [PERSON] від 7 березня 2012 року, такий договір є недійсним і підлягає до скасування. Оскільки договір дарування укладений 30 березня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] базувався на договорі вказаному вище, який є недійсним, а тому цей правочин є нікчемним і визнавати його недійсним та скасовувати немає підстав. Із-за цих підстав необхідно припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку розміром 0,0922 га - кадастровий номер 1821155100:01:001:0167, яка розташована в [ADDRESS]. За таких підстав позо [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підлягає до задоволення частково. Позивач [PERSON] просив суд стягнути з відповідачів судові витрати: 229 гривень 40 копійок і 4000 гривень - сплачений гонорар [PERSON] за надання правової допомоги. Законом України від 20 грудня 2011 року, який набрав законної сили 1 січня 2012 року передбачена компенсація витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах. На аркуші справи 29 є доручення від 21 листопада 2013 року [PERSON], який уповноважує [PERSON] бути його представником в судових органах. Відповідно до ст.42 ч.4 КПК України повноваження адвоката як представника можуть також посвідчуватись ордером, який виданий відповідним адвокатським об`єднанням, або договором. До ордера адвоката обов'язково додається витяг із договору, у якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення процесуальних дій. Витяг засвідчується підписом сторін договору. У матеріалах справи відсутні копія посвідчення адвоката, витяг з єдиного реєстру, а тому позов в частині стягнення судових витрат за надання правової допомоги в сумі 4000 гривень до задоволення не підлягає, так як оплата представників сторін законодавством не передбачена. Сплачений, позивачем, судовий збір в сумі 229 гривень 40 копійок підлягає до задоволення.

Outcome: partial