Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, позивач [PERSON] просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , з підстав, передбачених ст. 405 ЦК України, посилаючись на те, що вона є власником вищевказаної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26 травня 2018 року. У квартирі зареєстровані її дочка з неповнолітніми онуками: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , проте з липня 2014 року вони у житловому приміщенні не проживають, оскільки виїхали до Російської Федерації. Таким чином, враховуючи, що відповідач [PERSON] більше шести років не проживає у належній позивачу квартирі, ніякої участі у витратах з оплати комунальних послуг та утримання житла не приймає, остання просить визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки факт реєстрації [PERSON] негативно впливає на її матеріальний стан та порушує її права як власника. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилася. Від неї надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Заперечень проти заочного розгляду справи від неї не надійшло. Відповідач [PERSON] , яка про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, в судове засідання не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала, тому суд на підставі п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2\~ ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26 травня 2018 року, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить позивачу [PERSON] (а.с. 5), що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 125428522 від 26 травня 2018 року (а.с. 6). Тож спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються\~Главою 6 ЖК України та ст. 405 ЦК України. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Як видно з довідки ОСББ «Ювілейна, 38» від 06 липня 2020 року, в спірному житловому приміщенні, як член сім`ї позивача зареєстрована відповідач [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Відповідно до акту про не проживання від 06 липня 2020 року, складеного ОСББ «Ювілейна, 38», відповідач [PERSON] ніколи не проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). За таких обставин, встановивши у судовому засіданні факт відсутності відповідача в спірному житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, суд вважає, що [PERSON] , [INFO] , на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . Тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved