Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

З ініціативи суду вирішувалось питання про винесення додатковго рішення у даній справі, оскільки суд не вирішив питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України в цій частині. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 20.09.2017 року первісний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя задоволено частково. Визнано спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON]: автомобіль марки «KIA CEED», 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; земельну ділянку площею 1213,00 кв.м для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер: [NUMBER], що знаходиться за адресою: с. Рованці, Луцький район, Волинська область; будівельні матеріали, конструктивні елементи, обладнання, які були використані в процесі будівництва житлового будинку площею 455,36 кв.м, що знаходиться за адресою: с. Рованці, Луцький район, Волинська область. Визнано за [PERSON] право власності на ? частину земельну ділянку площею 1213,00 кв.м для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер: [NUMBER], що знаходиться за адресою: с. Рованці, Луцький район, Волинська область та будівельні матеріали, конструктивні елементи, обладнання, які були використані в процесі будівництва житлового будинку площею 455,36 кв.м, що знаходиться за адресою: с. Рованці, Луцький район, Волинська область. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію ? вартості автомобіля марки «KIA CEED», 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], в розмірі 126 395 (сто двадцять шість тисяч триста дев'яносто п'ять) гривень. В задоволенні решти позовних вимог за первісним позовом відмовлено. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спільне сумісне майно задоволено частково. Визнано спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON]: квартиру [ADDRESS]. Визнано за [PERSON] право власності на ? частину квартири загальною площею 67,7 кв.м (житловою площею 43,9 кв.м), що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В задоволенні решти позовних вимог за зустрічним позовом відмовлено. В судове засідання сторони не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання. Тому відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З квитанцій наявних у матеріалах справи вбачається, що позивачем за первісним позовом [PERSON] сплачено максимальний розмір судового збору, який підлягав сплаті на момент подачі позову, що становить суму в розмірі 6090,00 грн. (а.с. 1, 48 том 1). Крім того, відповідно до квитанцій № 0.0.464037549.1 від 19.11.2015 року та № 59 від 09.06.2017 року, за проведення експертних досліджень [PERSON] понесено витрати в розмірі 2140,00 грн. Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] за первісним позовом задоволено судом в розмірі 84,9 % від заявлених вимог, до стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] підлягає сума в розмірі 6090,00 грн. та сума в розмірі 1816,86 грн. понесених втрат на проведення експертних досліджень. Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні [PERSON] з зустрічним позовом до суду та поданою в ході судового розгляду заявою про збільшення позовних вимог, ціна позову становила 186268,36 грн., сума сплаченого судового збору згідно квитанцій № 682664 від 22.02.2016 року та № 857796 від 01.06.2016 року становить суму - 1778,40 грн. (а.с. 233 том 1, а.с. 195 том 2). Оскільки, позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спільне сумісне майно задоволено частково в розмірі 22,74 % від заявлених вимог, то з [PERSON] в користь [PERSON] слід стягнути понесені нею витрати за зустрічним позовом по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. Разом з тим, в користь держави з [PERSON] слід стягнути судовий збір в розмірі 84,28 грн. При цьому, вимога [PERSON] про стягнення з [PERSON] в її користь понесених витрат на правову допомогу не підлягає до задоволення, з огляду на наступне. За правилами ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат пов'язаних з розглядом судової справи, зокрема належать витрати на правову допомогу. Разом з тим, стягненню підлягають лише документально підтверджені судові витрати (ст. 88 ЦПК України). Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), акт виконаних робіт, фінансові документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ). Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Суд вважає, що в даному випадку позивачем не надано належних доказів на підтвердження понесених ним витрат за надання правової допомоги, зокрема не надано акту виконаних робіт, підписаного сторонами та квитанції до прибуткового касового ордеру. За таких обставин суд вважає, що у задоволенні вимог [PERSON] про стягнення судових витрат за надання правової допомоги слід відмовити за необгрунтованністю. П. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд який ухвалив рішення може за заявою осіб, які беруть участь у справі чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] в користь [PERSON] слід стягнути суму в розмірі 6090,00 грн. та суму в розмірі 1816,86 грн. понесених втрат на проведення експертних досліджень. Крім того, з [PERSON] в користь [PERSON] слід стягнути понесені останньою витрати за зустрічним позовом по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. Стягнути з [PERSON] в користь держави судовий збір в розмірі 84,28 грн. В задоволенні вимоги [PERSON] про стягнення витрат на правову допомогу слід відмовити.

Outcome: approved