Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом [PERSON] просить визнати [PERSON], таким, що втратив право користування квартирою № 69 в будинку № 99 по вул. Леваневського в м. Артемівську Донецької області, посилаючись на те, що на підставі договору купівлі - продажу квартири від 22.06.2001 року, він є власником квартири [ADDRESS]. З 27 квітня 2005 року в спірному житловому приміщення зареєстрований його син - [PERSON] З квітня 2012 року відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає. На теперішній час відповідача знаходиться в Німеччині, та всі обовязки по оплаті комунальних послуг покладені на позивача. Майна (включаючи особисті речі) відповідача у вищезазначеній квартирі немає. Він не чинив йому перешкоди по використанню спірною квартирою. Таким чином, оскільки відповідач вже тривалий час в проживає в Німеччині , у спірній квартирі не проживає більше одного року, не оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню спірної квартири та не приймає участі у спільному побуті, він вважається таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] представник позивача за [PERSON], будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявились, надавши суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про визнання позовних вимог [PERSON] та розгляд справи за його відсутності. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~\~\~У судовому засіданні встановлено, що спірне житлове приміщення знаходиться за адресою: [ADDRESS], власником якого є [PERSON] Ця обставина підтверджена копією договору купівлі продажу житлового будинку від 22.06.2001 року (а.с. 5). Тож спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються\~Главою 6 ЖК України та ст. 405 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.2\~ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Як вбачається з копії довідки № 2305 від 18.08.2015 року про склад сімї, в спірному житловому приміщенні зареєстрований [PERSON], [INFO]. Відповідно до акту про не проживання, складеного ПП «Вілс» від 20.08.2015 року, відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [INFO] з 2012 року по теперішній час За ч.2 ст.167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки в спірному житловому приміщенні відповідач [PERSON] не проживає з 2012 року, тобто більше року, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані і є такими, які належить задовольнити, визнавши відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. Тому позов слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved