Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Згідно позову, з відповідачем позивачка перебуває в зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 2008 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка з донькою мешкають окремо від відповідача, дитина знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в достатньому розмірі в добровільному порядку. Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частки заробітку відповідача щомісяця. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала в повному обсязі вимоги за позовною заявою та фактичні обставини на яких вони ґрунтуються. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково не заперечує проти утримання дитини, але не згоден з тим, що він не надає дитині утримання. Пояснив, що він офіційно працевлаштований водієм навантажувача в ПрАТ «Підприємство з іноземними інвестиціями «Іетеркерама», має постійний заробіток. На підставі досліджених письмових доказів судом встановлені наступні фактичні обставини: З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] з 28 серпня 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Згідно копії свідоцтва про народження, сторони мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч. 1 ст. 181 цього ж кодексу, способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 18 цього ж кодексу, суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Вирішуючи вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з того, що відповідач, як батько дитини, згідно ст. 180 Сімейного кодексу України зобовязаний утримати дитину до досягнення нею повноліття. Між сторонами в належній формі договір щодо сплати відповідачем аліментів на утримання дитини не укладався і між сторонами наявний спір щодо розміру аліментів, які відповідач має сплачувати на утримання дитини. За наведених обставин, аліменти з відповідача на утримання дитини на підставі ч. 2 ст. 18, ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України підлягають стягненню за рішенням суду. Визначаючи розмір аліментів, які має сплачувати відповідач суд виходить з того, що згідно ч. 3 ст. 181 цього ж Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За ч. 1 ст. 182 цього ж Кодексу, при визначенні розміру аліментів суд враховує: -стан здоровя та матеріальне становище дитини, яка не має тіжких хронічних хвороб, на Д-обліку не перебуває; -стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, який є особою працездатного віку та не надав суду доказів на підтвердження наявності у нього тяжких хронічних захворювань; -відсутність у платника аліментів інших утриманців; -інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 цього ж Кодексу, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 цього ж Кодексу, частка заробітку (доходу) матері, батька дитини, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд враховує визначені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України обставини та дійшов висновку, що таким, що буде відповідати як фактичним обставинам справи, так і вимогам закону, є стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. З відповідача до доходу Держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved