Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 02 вересня 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про захист прав споживачів фінансових послуг, розірвання договорів, стягнення суми вкладів та заборгованості по відсотках, у якому просила: -розірвати договір №2366 про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок з можливістю довнесення від 01 жовтня 2017 року укладений між сторонами; -розірвати договір №2367 про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок з можливістю довнесення від 01 жовтня 2017 року укладений між сторонами; -розірвати договір № 232 про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок з можливістю довнесення від 08 лютого 2019 року укладений між сторонами; -стягнути з відповідача на користь позивача: за договором №2366 про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок з можливістю довнесення від 01 жовтня 2017 року грошову суму в розмірі 145 000 грн. основної суми; за договором №2367 про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок з можливістю довнесення від 01 жовтня 2017 року (Додатковий договір № № 1, 2) грошову суму в розмірі 104 842,57 грн. основної суми та 44 892,15 грн. відсотків; за договором №2310 про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок з можливістю довнесення від 18 жовтня 2018 року грошову суму в розмірі 20 000 грн. основної суми та 15 537,86 грн. відсотків. за договором №232 про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок з можливістю довнесення від 08 лютого 2019 року грошову суму в розмірі 50 000 грн. основної суми та 20 718,08 грн. відсотків. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 01.10.2017 року між [PERSON] та КС «Громада» (далі по тексту - спілка) укладено Договір про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок з можливістю довнесення №2366 (далі по тексту Договір №2366). В додержання виконання умов п. 1.1. Договору, позивач вніс строковий внесок (вклад) на депозитний рахунок спілки у розмірі 145 000, 00 грн. В свою чергу, відповідач взяв на себе зобов`язання про повернення внеску та відсотків за його користування. Відповідно до п. 1.2. вищевказаного Договору, договір укладено строком на 48 місяців, тобто, до 02.10.2021 року включно. Згідно п. 2.2.1. Договору, процентна ставка за внеском встановлюється у розмірі 27, 2 % річних. 01.10.2017 року між [PERSON] та спілкою укладено Договір про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок з можливістю довнесення №2367 (далі по тексту Договір №2367). В додержання виконання умов п. 1.1. Договору, позивач вніс строковий внесок (вклад) на депозитний рахунок спілки у розмірі 38\~842, 34 грн. В свою чергу, відповідач взяв на себе зобов`язання про повернення внеску та відсотків за його користування. Відповідно до п. 1.2. вищевказаного Договору, договір укладено строком на 48 місяців, тобто, до 02.10.2021 року включно. Згідно п. 2.2.1. Договору, процентна ставка за внеском встановлюється у розмірі 26, 4 % річних. З урахуванням додаткових договорів №1 від 24.10.2017 року та №2 від 13.11.2017 року загальна сума внеску за договором складає 104\~842, 57 грн. Станом на дату звернення до суду відповідачем не виконано умови договору щодо повернення вкладу та виплати процентів, які складають 44\~892, 15 грн 18.10.2018 року між [PERSON] та спілкою укладено Договір про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок з можливістю довнесення №2310 (далі по тексту Договір №2310). В додержання виконання умов п. 1.1. Договору, позивач вніс строковий внесок (вклад) на депозитний рахунок спілки у розмірі 20\~000, 00 грн. В свою чергу, відповідач взяв на себе зобов`язання про повернення внеску та відсотків за його користування. Відповідно до п. 1.2. вищевказаного Договору, договір укладено строком на 24 місяці, тобто, до 18.10.2020 року включно. Згідно п. 2.2.1. Договору, процентна ставка за внеском встановлюється у розмірі 28, 3 % річних. Станом на дату звернення до суду відповідачем не виконано умови договору щодо виплати процентів, які складають 15\~537, 86 грн. 08.02.2019 року між [PERSON] та спілкою укладено Договір про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок з можливістю довнесення №232 (далі по тексту Договір №232). В додержання виконання умов п. 1.1. Договору, позивач вніс строковий внесок (вклад) на депозитний рахунок спілки у розмірі 50\~000, 00 грн. В свою чергу, відповідач взяв на себе зобов`язання про повернення внеску та відсотків за його користування. Відповідно до п. 1.2. вищевказаного Договору, договір укладено строком на 36 місяців, тобто, до 08.02.2022 року включно. Згідно п. 2.2.1. Договору, процентна ставка за внеском встановлюється у розмірі 27, 3 % річних. Станом на дату звернення до суду відповідачем не виконано умови договору щодо виплати процентів, які складають 20\~718, 08 грн. Станом на дату звернення до суду відповідачем не виконано умови договору щодо повернення внеску та виплати процентів, що порушує майнові права та охоронювані законом інтереси позивача, умови укладених Договорів та норми чинного цивільного законодавства. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.09.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 28.09.2021 року. У зв`язку з неявкою відповідача підготовче засідання відкладено на 26.10.2021 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.10.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.11.2021 року. У зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено на 20.12.2021 року. Позивач в судове засідання не з`явилася, 01.12.2021 року подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідач повторно не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем знаходження, відомий суду номер телефонного зв`язку, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. Як передбачено п. 1 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам-підприємцям за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. ЄСПЛ у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» (№12307/16) визначив, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання, то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб - сторінка суду, а тому право такої особи на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод порушено не було. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідач будучи повідомленим належним чином про розгляд справи відносно нього, відзиву на позов не подав про причини неможливості вчинення процесуальних дій суду не повідомлено. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, враховуючи згоду позивача про розгляд справи у його відсутності у заочному порядку із ухвалення рішення при заочному розгляді справи на підставі поданих позивачем документів та повторної неявки у судове засідання належним чином повідомленого про день, час та місце судового розгляду справи відповідача і відсутності будь-яких заяв від нього, суд постановив розглянути справу за відсутності учасників справи із ухваленням заочного рішення, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. 02 жовтня 2017 року між спілкою та [PERSON] укладено договір №2366, за умовами якого вкладник вносить строковий внесок (вклад) члена кредитної спілки на депозитний рахунок до спілки, а спілка приймає внесок і зобов`язується повернути вкладникові внесок та виплатити проценти та внесок на умовах та в порядку, встановленому цим Договором. Договір укладено на 48 міс., тобто до 02.10.2021 року. Відповідно до п. 2.1.1. Договору вкладу вкладник зобов`язується внести грошові кошти (внесок) до спілки у розмірі 145\~000, 00 грн. За п. 2.2.1 процентна ставка за договором встановлюється у фіксованому розмірі 27, 2 % процентів річних. Виплата процентів здійснюється в кінці дії договору на вимогу вкладника, що пред`являється в усній або письмовій формі (п. 2.3.3 Договору). На виконання умов договору №2366 позивачем внесені грошові кошти в сумі 145 000, 00 грн., що підтверджується відомостями про членський внесок (вклад) на депозитний рахунок в членській книжці №3585 гр. [PERSON] 02 жовтня 2017 року між спілкою та [PERSON] укладено договір №2367, за умовами якого вкладник вносить строковий внесок (вклад) члена кредитної спілки на депозитний рахунок до спілки, а спілка приймає внесок і зобов`язується повернути вкладникові внесок та виплатити проценти та внесок на умовах та в порядку, встановленому цим Договором. Договір укладено на 48 міс., тобто до 02.10.2021 року. Відповідно до п. 2.1.1. Договору вкладу вкладник зобов`язується внести грошові кошти (внесок) до спілки у розмірі 30\~842, 34 грн. За п. 2.2.1 процентна ставка за договором встановлюється у фіксованому розмірі 26, 4 % процентів річних. Виплата процентів здійснюється щоквартально на вимогу вкладника, що пред`являється в усній або письмовій формі (п. 2.3.3 Договору). Додатковим договором №1 до Договору №2367 від 24.10.2017 року п. 2.1.1. Договору викладено у наступній редакції: «Розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі. Вкладник зобов`язується внести грошові кошти (внесок) до спілки у розмірі 53 000, 00 грн.» Додатковим договором №2 до Договору №2367 від 13.11.2017 року п. 2.1.1. Договору викладено у наступній редакції: «Розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі. Вкладник зобов`язується внести грошові кошти (внесок) до спілки у розмірі 104\~842, 57 грн.» На виконання умов основного договору та Додаткових договорів до нього позивачем внесені грошові кошти в сумі 104\~842, 57 грн., що підтверджується відомостями про членський внесок (вклад) на депозитний рахунок в членській книжці №3585 гр. [PERSON] 18 жовтня 2018 року між спілкою та [PERSON] укладено договір №2310, за умовами якого вкладник вносить строковий внесок (вклад) члена кредитної спілки на депозитний рахунок до спілки, а спілка приймає внесок і зобов`язується повернути вкладникові внесок та виплатити проценти та внесок на умовах та в порядку, встановленому цим Договором. Договір укладено на 24 міс., тобто до 18.10.2020 року. Відповідно до п. 2.1.1. Договору вкладу вкладник зобов`язується внести грошові кошти (внесок) до спілки у розмірі 20 000, 00 грн. За п. 2.2.1 процентна ставка за договором встановлюється у фіксованому розмірі 28, 3 % процентів річних. Виплата процентів здійснюється в кінці дії договору на вимогу вкладника, що пред`являється в усній або письмовій формі (п. 2.3.3 Договору). На виконання умов договору вкладу позивачем внесені грошові кошти в сумі 20 000, 00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №29094 від 18.10.2018 року. 08 лютого 2019 року між спілкою та [PERSON] укладено договір №232, за умовами якого вкладник вносить строковий внесок (вклад) члена кредитної спілки на депозитний рахунок до спілки, а спілка приймає внесок і зобов`язується повернути вкладникові внесок та виплатити проценти та внесок на умовах та в порядку, встановленому цим Договором. Договір укладено на 36 міс., тобто до 08.02.2022 року. Відповідно до п. 2.1.1. Договору вкладу вкладник зобов`язується внести грошові кошти (внесок) до спілки у розмірі 50 000, 00 грн. За п. 2.2.1 процентна ставка за договором встановлюється у фіксованому розмірі 27,3 % процентів річних. Виплата процентів здійснюється щоквартально на вимогу вкладника, що пред`являється в усній або письмовій формі (п. 2.3.3 Договору). На виконання умов договору вкладу позивачем внесені грошові кошти в сумі 50 000, 00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №580 від 08.02.2019 року. За договором №2367 сума невиплачених відсотків за період з 01.01.2017 року по 16.08.2021 року складає 44\~892, 15 грн.; за договором №2310 сума невиплачених відсотків за період з 18.11.2018 року по 16.08.2021 року складає 15\~537, 86 грн.; за договором №232 сума невиплачених відсотків за період з 09.02.2020 року по 16.08.2021 року складає 20\~718, 08 грн., що підтверджено розрахунком, здійсненим позивачем. Письмова вимога позивача від 16.08.2021 року про повернення внеску (вкладу) та відсотків за договорами залишилася без реагування та без задоволення, що стороною відповідача не спростовано в ході розгляду справи. ІV. Оцінка Суду. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 3, 6, 11, 525, 627, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про кредитні спілки», кредитна спілка це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Згідно з ч.ч.1, 3, 5, 6 ст. 10 Закону України «Про кредитні спілки», членами кредитної спілки можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають на території України, об`єднані хоча б за однією з ознак, зазначених у частині першій статті 6 цього Закону, мають повну цивільну дієздатність, з урахуванням обмежень, передбачених частиною другою цієї статті. Прийняття до кредитної спілки та виключення з її складу провадяться на підставі письмової заяви особи за рішенням спостережної ради кредитної спілки, крім випадків припинення членства у зв`язку із смертю особи або виключенням члена за рішенням загальних зборів у разі порушення ним статуту кредитної спілки. Членство у кредитній спілці настає з дня сплати особою вступного та обов`язкового пайового внесків у порядку, передбаченому статутом кредитної спілки. В першу чергу сплачується вступний внесок. У разі коли вступний та обов`язковий пайовий внески сплачено у різні дні, першим днем членства вважається день сплати обов`язкового пайового внеску. Днем припинення членства у кредитній спілці вважається день прийняття загальними зборами членів кредитної спілки або спостережною радою кредитної спілки відповідного рішення. Члени кредитної спілки мають право: брати участь в управлінні справами кредитної спілки, обирати та бути обраними до її органів управління; вносити пропозиції на розгляд органів управління кредитної спілки; одержувати від кредитної спілки кредити та користуватися іншими послугами, які надаються членам кредитної спілки відповідно до її статуту; одержувати інформацію про діяльність кредитної спілки, ознайомлюватися з річними балансами, фінансовими звітами, протоколами засідань органів управління кредитної спілки та іншими документами щодо діяльності кредитної спілки; одержувати дохід на свій пайовий внесок, якщо інше не передбачено статутом кредитної спілки; вийти з членів кредитної спілки в порядку, передбаченому цим Законом та статутом кредитної спілки (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про кредитні спілки»). Статтею 23 Закону України «Про кредитні спілки» визначено, що внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кошти, що належать членам кредитної спілки, обліковуються окремо. Кошти, що належать членам кредитної спілки, використовуються для надання кредитів членам кредитної спілки, а у разі наявності тимчасово вільних коштів членів кредитної спілки - можуть розміщуватися спілкою на депозитних рахунках в установах банків, які мають ліцензію на право роботи з вкладами громадян, і в об`єднаній кредитній спілці, а також у державні цінні папери, перелік яких встановлюється Уповноваженим органом. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. Відповідно до статуту КС «Громада» (розміщеного на офіційному сайті спілки http://ksgromada.com.ua) для досягнення мети своєї діяльності кредитна спілка, окрім іншого: приймає вступні та обов`язкові пайові та інші внески від членів спілки; надає кредити своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі. Отримувати кредити від імені членів кредитної спілки можуть також селянські (фермерські) господарства та приватні підприємства, які знаходяться у їх власності. Розмір кредиту, наданого одному члену кредитної спілки, не може перевищувати 20 відсотків від капіталу кредитної спілки; залучає на договірних умовах внески (вклади) своїх членів на депозитні рахунки як у готівковій, так і в безготівковій формі. Зобов`язання кредитної спілки перед одним своїм членом не можуть бути більше 10 відсотків від загальних зобов`язань кредитної спілки (п. п .а-в. п. 5.1 Статуту). Внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. (п. 26.1 Статуту) Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку встановлених договором. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. У відповідності до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Частиною 2 статті 1060 ЦК України передбачено, що незалежно від того чи був укладений договір банківського вкладу на умовах видачі вкладу на першу вимогу чи на умовах повернення вкладу із закінченням встановленого договором строку, банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення. Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження права клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які перебувають на його рахунку, не допускаються, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. У разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, або розірвання договору, заміна умов зобов`язання, виплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. А також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконанням сторонами. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли договірні зобов`язання. Позивач виконав умови договору у повному обсязі, а відповідач ні. Позивач звернувшись до відповідача із вимогою про повернення депозитних внесків та відсотків нарахованих за договорами, відповіді та грошові кошти не отримав. З урахуванням приписів законодавства, умов договору та наданих позивачем доказів, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову в частині позовних вимог до відповідача про стягнення вкладів та відсотків за користування вкладами за укладеними договорами. Отже позов в цій частині позовних вимог підлягає задоволенню. За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, або розірвання договору. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється гою, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Вирішуючи питання, щодо розірвання договорів укладених між позивачем та відповідачем №2366 від 01.10.2017 року, №2367 від 01.10.2017 року, №232 від 08 лютого 2019 року суд приходить до наступного. За змістом викладених норм матеріального права розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи що між відповідачем та позивачем укладено договір №232 від 08 лютого 2019 року строкового внеску (вкладу) на 36 міс., тобто до 08.02.2022 року., на час вирішення спору судом строк дії договору №232 не закінчився, відповідачем порушено істотні вимоги договору №232 від 08 лютого 2019 року щодо невиплати процентів, з огляду на що вимога позивача про його розірвання є обґрунтованою, а тому позов в цій частині позовних вимог підлягає задоволенню. За змістом Договору №2366 від 02.10.2017 року строк його дії до 02 жовтня 2021 року; строк дії Договору №2367 від 02.10.2017 року до 02 жовтня 2021 року. Відомостей про продовження дії означених договорів сторонами не надано. Враховуючи, що станом на дату ухвалення рішення у справі строк дії Договору №2366 від 02.10.2017 року та Договору №2367 від 02.10.2017 року закінчився, доказів на підтвердження продовження дії договору суду не надано та в силу положень ст. 631 ЦК України їх не може бути розірвано. На підставі викладеного позовні вимоги у цій частині позовних вимог є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, а тому задоволенню не підлягають.. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Встановивши, що внески та нараховані відсотки за укладеними між сторонами договорами позивачу повернуто не було, суд враховує, що відповідачем відзиву на позов та доказів на спростування позовних вимог не надано, беручи до уваги наявні у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення вкладів та відсотків за договорами є обґрунтованими та доведеними та підлягають задоволенню, позовні ж вимоги про розірвання укладених договорів з урахування вище викладених висновків суду підлягають частковому задоволенню.. На підставі викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Частиною першою ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. У відповідності до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Приймаючи до уваги звільнення позивача від сплати судового збору за подання позову до суду, ураховуючи ціну позову, з відповідача в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір визначений за ставками встановленими ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру у розмірі 4 009, 90 грн.

Outcome: partial