Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача 07.05.2020 за вх.№ 2850 [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про поділ спільного майна подружжя. Свої вимоги обґрунтовує тим, що із відповідачкою по справі перебували в шлюбі із 15 липня 1995 року по 27 вересня 2018 року. За період спільного подружнього проживання, за спільні кошти подружжям було придбано: - автомобіль марки Hyundai gets, реєстраційний знак [NUMBER] , дата реєстрації 15.06.2010 року на підставі біржової угоди № 050183 від 10.06.2010 року вартістю 108 120.00 грн.; -земельна ділянка з кадастровим № 32202861011160090008 площею 0.17 га. для ведення особистого селянською господарства, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №576559. Придбана за договором купівлі - продажу 23.08.2011 року за 1 900,00 грн.; -земельна ділянка з кадастровим № 3220286101116 0090007 площею 0.250 га. для будівництва та обслуговування житлових будівель та господарських споруд, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 576558. Придбана за договором купівлі-продажу 23.08.2011 року на ім`я [PERSON] вартістю 73 700.00 грн., -квартира в [ADDRESS] , яка була придбана на підставі договору купівлі-продажу з реєстраційним № 5167-А/2193, вартістю 18000 грн. Після розірвання шлюбу, позивач намагався вирішити питання розподілу майна мирним шляхом, однак це не дало результату, що і змусило звернутися з даним позовом до суду. Відповідач відзиву на позов не надіслала, але в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову вважаючи, що провадження по справі необхідно закрити в зв`язку з відсутністю предмету спору. ІІ. Заяви ( клопотання) учасників справи 1. 21.08.2020 від представника позивача адвоката Лазарчук Г.В. надійшло клопотання про витребування у відповідача [PERSON] документи, що підтверджують право власності на автомобіль марки Hyundai gets, реєстраційний знак [NUMBER] . 2. Представник відповідача адвокат Чередніченко Н.В. 05.10.2021 року заявила клопотання про закриття провадження по даній справі в зв`язку з відсутністю предмету спору. Представник позивача адвокат Лазарчук Г.В. проти задоволення даного клопотання заперечувала. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі 1. 07.05.2020 за вх.№ 2850 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя; 2. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.05.2020 призначення розгляду даної справи було визначено судді Коваленку К.В. (а.с.22) ; 2. Ухвалою від 03.06.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу за правилами загального позовного провадження до підготовчого судового розгляду на 21.08.2020 року на 14 год.30 хв. ( а.с.25 ); 3. 21.08.2020 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 06.10.2020 на 13 годину ( а.с.40). 4. 05.10.2020 від представника позивача надійшло клопотання про перенесення судового засідання ( а.с.44) ; 5. 06.10.2020 в зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, розгляд справи перенесено на 10 год.20.11.2020; 6. 20.11.2020 в зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, розгляд справи перенесено на 15 год.28.01.2021 року.; 7. 28.01.2021 від представника позивача надійшло клопотання про перенесення судового засідання (а.с.58), розгляд справи перенесено на 11 год.16.03.2021; 8. 15.03.2021 від представника відповідача надійшло клопотання про перенесення судового засідання (а.с.62), розгляд справи перенесено на 14 год. 18.05.2021; 9. Відповідно до рішення ВРП від 12.05.2021№ 999/3дп/15-21 суддю [PERSON] тимчасово відсторонено від здійснення правосуддя (а.с.66); 10. Відповідно до розпорядження керівника апарату суду за № 526 від 06.07.2021 проведено повторний авторозподіл справи та визначено суддю Червонописького В.С. ( а.с.67); 11. 08.09.2021 постановлено ухвалу про прийняття справи до свого провадження та відкриття провадження. Вирішено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження та призначено до розгляду на 05.10.2021 на 10 год. ( а.с. 69); Судом на підставі статті 247 ЦПК, здійснювалося фіксування судового засідання технічними засобами. ІV. Фактичні обставини встановлені Судом Судом встановлено, що 15 липня 1997 року виконавчим комітетом Перемогівської сільської ради Баришівського району Київської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] про що було складено відповідний запис за № 04 та видане свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] ( а.с.10) За період спільного подружнього проживання, за спільні кошти, подружжям було придбано: - автомобіль марки Hyundai gets, реєстраційний знак [NUMBER] , дата реєстрації 15.06.2010 року на підставі біржової угоди № 050183 від 10.06.2010 року вартістю 108 120.00 грн.( а.с.17-18); -земельна ділянка з кадастровим № 32202861011160090008 площею 0.17 га. для ведення особистого селянською господарства, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №576559. Придбана за договором купівлі - продажу 23.08.2011 року за 1 900,00 грн.( а.с. 11); -земельна ділянка з кадастровим № 3220286101116 0090007 площею 0.250га для будівництва та обслуговування житлових будівель та господарських споруд, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 576558. Придбана за договором купівлі-продажу 23.08.2011 року на ім`я [PERSON] вартістю 73 700.00 грн.( а.с.14), -квартира в [ADDRESS] , яка була придбана на підставі договору купівлі-продажу з реєстраційним № 5167-А/2193, вартістю 18000 грн. Шлюб між сторонами розірваний згідно із рішенням деснянського районного суду м. Києва від 27 вересня 2018 року ( а.с.9 ) В добровільному порядку поділити нажите в шлюбі майно, сторони взаєморозуміння не знайшли. V. Оцінка Суду. Згідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частина перша статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Сімейного кодексу України (далі СК). В сімейних правовідносинах при поділі спільного майна подружжя передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. У такому разі, позивач звільняється від доведення цієї обставини, яка має значення для правильного вирішення справи, а відповідач, якщо заперечує проти цього, має довести протилежне (спростувати матеріально-правову презумпцію) (див. наприклад постанова Верховного Суду від 7лютого 2018року у справі №654/5243/14-ц, постанова Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі 6-843цс17). Суд звертає увагу, що в даних правовідносинах позивачем доведено те, що спірне майно можна віднести до спільної сумісної власності подружжя і відповідач в спростування цього будь-яких доказів не надала. Відповідно до частини першої статті 61СК об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Зокрема, право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК. Надані позивачем докази, Суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для визнання набутого майна спільним сумісним майном подружжя. В свою чергу відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б спростовували позовні вимоги взагалі. У зв`язку із наведеним, в даній конкретній ситуації спірне майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, підлягає поділу між позивачем та відповідачем, оскільки вказане майно було придбано в період шлюбу, за рахунок спільних коштів подружжя та в його інтересах, а позивач має право на половину такого майна. Виходячи з вищевикладеного, Суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. З 1 липня 2020 встановлений прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розмірі 2118 грн., згідно з абзацом 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік». Відповідно до ч.2 ст.4 Закону, за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи ту обставину, що позивачем [PERSON] згідно квитанції № 156 від 13.03.2020 року сплачено судовий збір в розмірі 1837,20 грн. за подання позовної заяви , то суд вважає за необхідне стягнути дані кошти із відповідача на користь позивача за розгляд справи в суді. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved