Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

Звертаючись до суду з позовною заявою позивач в обґрунтування поданої позовної заяви зазначив, що підставою для звернення органу опіки та піклування адміністрації Південного району Кам'янської міської ради, ураховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини від 04 жовтня 2017 протокол № 15, є необхідність захисту прав та інтересів малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], яка в силу свого віку не має можливості захистити свої права на умови нормального розвитку та проживання. Відповідач громадяни України, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], мають малолітню доньку: [PERSON], [INFO], яку народили поза шлюбом, реєстрація актового запису здійснена відповідно до ст. 126 Сімейного кодексу України. Малолітня [PERSON] перебуває на обліку служби у справах дітей, в категорії, дитина, яка опинилась у складних життєвих обставинах з 17.08.2015, наказ № 94. Підставою для взяття дитини на облік стало ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків, ведення антигромадського, аморального способу життя, зловживання спиртними напоями. При неодноразових відвідуваннях родини [PERSON] спільно з співробітниками міліції, медичних працівників, позитивного результату досягнуто не було, до квартири потрапити не вдавалось. 16.08.2015 року співробітникам міліції, яких викликали сусіди, вдалось умовити батька відчинити двері, визвали швидку допомогу, лікарі якої виявили дитину в жахливому стані та госпіталізували її в дитячу міську лікарню. В два роки дитина мала вагу близько 8 кг., також медичні працівники відмітили у дівчинки затримку психомоторного розвитку, ураження центральної нервової системи. 28.09.2015 року на підставі направлення Баглійського PB від 22.08.2015 року № 195 в дитячий лікарні та приміщенні амбулаторії Дніпродзержинського відділення СМЕ проведене обстеження дитини судово-медичним експертом на предмет «не виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини», про що зроблено відповідний висновок, де зазначено, що причиною виникнення змін у дитини можуть бути наслідком неналежного харчування та нагляду за нею. Після госпіталізації дитини, до служби у справах дітей з'явились [PERSON] та [PERSON], де у них були відібрані пояснення, видані офіційні попередження служби, в яких їх попереджено, що у разі подальшого не виконання батьківських обов'язків, у відношенні них будуть застосовані міри адміністративного впливу за ст. 184 КУпАП, та застосована ст.164 СКУ. На підставі інформації служби у справах дітей щодо родини [PERSON] до міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді за рішенням комісії з питань соціального супроводу сім'ї (особи), яка перебуває у складних життєвих обставинах від 20.08.2015 року вказану вище родину було взято під соціальний супровід. У зв'язку з тим, що дитина мала низку медичних захворювань, з якими батьки самотужки впоратись не мали змоги, їм було запропоновано на комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Баглійської районної у місті Дніпродзержинськ ради від 02.09.2015 року, за їх заявою влаштувати дитину, за станом здоров'я до КЗ «Дніпродзержинського будинку дитини» Дніпропетровської обласної ради», про що було прийняте відповідне рішення від 16.09.2015 року № 307. Протягом перебування дитини в КЗ «Дніпродзержинський будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради» батько зареєстрував доньку за місцем своєї реєстрації, спільно з матір'ю дитини цікавився про стан її здоров'я. У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до служби у справах дітей адміністрації Південного району міської ради та пояснив, що вони з матір'ю дитини [PERSON] працевлаштовані, змінили свій спосіб життя, усвідомили відповідальність батьківства та мають бажання забрати доньку на виховання та утримання. Але адміністрація будинку дитини, рекомендує не забирати дитину, у зв'язку з тим, що вона проходить відповідний курс лікування та реабілітації і як результат, спостерігається позитивна динаміка стану здоров'я та соціалізації дитини в суспільстві. Виходячи з того, що перебування дитини в вищезазначеному закладі передбачено до виповнення дитиною чотирьохрічного віку, громадяни [PERSON] по закінченню терміну перебування малолітньої в КЗ «Кам'янський будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради» звернулись до служби у справах дітей з питання повернення доньки їм на спільне проживання та утримання. Спеціалістами служби вищевказаним громадянам було запропоновано подати заяви для прийняття відповідного розпорядження голови адміністрації району. Але, 22.08.2017 року до служби у справах дітей зателефонувала рідна тітка [PERSON], та повідомила, що племінниця та її співмешканець не працюють, були звільнені з останніх місць роботи у зв'язку з зловживанням спиртними напоями, що за період перебування доньки у будинку дитини їх вже неодноразово звільняли з одних й тих же причин, а саме, зловживання алкоголем. Вона не знала про наміри батьків забрати дитину, тому не повідомляла про їх ганебний спосіб життя, а коли вони її про це сповістили, то в той же час повідомила службу у справах дітей, посилаючись на те, що дитину вони хочуть забрати через кошти, що знаходяться на ощадній книжці доньки, які будуть повернені батькам у разі повернення дитини. 18.09.2017 року до адміністрації Південного району міської ради надійшло колективне повідомлення від мешканців будинку, яким теж стало відомо, що вирішується питання повернення дитини батькам, які не можуть належно утримувати та доглядати за дитиною, бо мають згубні звички, від яких протягом перебування малолітньої дитини в державному закладі, не відмовились, на шлях виправлення не стали, не усвідомили відповідальності батьківства. Будинок дитини завжди відвідували після тривалих запоїв в стадії перебування ремісії, тому жодним чином не давали можливості адміністрації дитячого закладу сумніватись у їх виправленні та бажанні повернення доньки у родину. Також з'ясувалось, що [PERSON] у жовтні 2011 року згідно рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області за позовом Новомиколаївської селищної ради позбавлена батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], але окрім сина мала ще доньку [PERSON], [INFO], відносно якої була у 2009 році засуджена до двох років позбавлення волі вироком Дніпропетровського районного суду, за неналежне виховання дітей, яке призвело до смерті доньки [PERSON], відбувала покарання в Дніпродзержинській виправній колонії, але належних висновків не зробила, продовжує ганебний спосіб життя, який паплюжить людську гідність. Батько дитини відомий щодо способу життя своєї співмешканки, не завадив їй його продовжувати, а й сам маючи вищу освіту, займаючи керівні посади в попередньому, втратив людську гідність і не має бажання змінюватись, не зважаючи на те, що у них була можливість надати гідне життя своїй дитині. На підставі викладеного позивач просить суд: позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав у відношенні малолітньої дитини [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 з усіх видів доходів на утримання дитини, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на користь осіб, яким буде передана дитина на виховання; передати малолітню [PERSON], [INFO], органу опіки та піклування адміністрації Південного району міської ради. Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Представник третьої особи КЗ «Кам'янський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, заперечень проти позову не надано. Відповідач в судове засідання не з'явився. Заяву про слухання справи за його відсутністю не надав. Про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином - у відповідності до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, судовими повістками про виклик за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно до ст.280 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач не надав ні відзиву, ні заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними. Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], має малолітню дитину: [PERSON], [INFO], реєстрація актового запису про народження дитини вчинена у виконавчому комітеті Новомиколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 12 від 07.10.2013 року (ар.с.10), державна реєстрація проведена відповідно до ст. 126 Сімейного кодексу України (ар.с.9). Відповідно до рішення виконавчого комітету Баглійської районної у місті Дніпродзержинськ ради від 16.09.2015 року № 307, малолітня [PERSON], [INFO] влаштована у КЗ «Дніпродзержинський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради, та її взято на повне державне утримання (ар.с.18). Відповідно до акту судово-медичного дослідження (обстеження) №921 від 28.08.2015 року Дніпродзержинського відділення СМЕ, судово-медичним експертом на предмет «не виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини» проведене обстеження дитини [PERSON], [INFO], та зазначено, що враховуючи вік дитини та антропометричні дані, можливо вважати, що дитина не відповідає росто-ваговим показникам своєму фізичному розвитку дворічному віку. Причиною виникнення змін у дитини можуть бути наслідком неналежного харчування та нагляду за нею (ар.с.28-29). Спеціалістами служби у справах дітей з [PERSON] неодноразово проводились індивідуально-профілактичні бесіди, його попереджали про необхідність належного виконання батьківських обов'язків (ар.с.32), але позитивних висновків він для себе не зробив, на шлях виправлення не став. Відповідно до колективного повідомлення мешканців будинку [ADDRESS] яке надійшло 18.09.2017 року до адміністрації Південного району міської ради, які повідомили, що [PERSON] та [PERSON] ведуть аморальний спосіб життя, зловживають спиртними напоями, не можуть належно утримувати та доглядати за дитиною, бо мають згубні звички, від яких протягом перебування малолітньої дитини в державному закладі, не відмовились, на шлях виправлення не стали, не усвідомили відповідальності батьківства (ар.с.40). Відповідно до висновку № 8/1390-7 від 26.10.2017р. адміністрації Південного району як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] у відношенні малолітньої дитини [PERSON], [INFO] зазначено, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відповідає інтересам дитини [PERSON], [INFO] (ар.с.4-5). Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначається, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Іншими словами, батьки несуть аліментний обов'язок перед дітьми. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Підставою позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 березня 2007 року №7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надав роз'яснення про те, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками (п.16). Всіма вищезазначеними доказами підтверджується факт того, що відповідач нехтує своїми батьківськими обов'язками, не працює, зловживає спиртними напоями та не піклується про дитину, не створив належних умов для її виховання та розвитку, не забезпечує її матеріально. Таким чином, в судовому засіданні досліджено достатньо доказів, які у повному обсязі підтверджують факт того, що відповідач ухиляється без поважних причин від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню своєї малолітньої доньки, оскільки не піклується про її фізичний і духовний розвиток, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для її виховання. На підставі ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, що відповідач є працездатною, тобто може працювати та надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки відповідач у справі ні відзиву, ні заперечень проти позову не надав, а також те, що підстав вважати, що задоволення позову будуть порушені чиїсь інтереси, або він суперечить закону, не встановлено, його можна прийняти, та позов задовольнити. За таких обставин позов заявлено обґрунтовано та у відповідності до вимог чинного законодавства, тому він підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved