Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, позивач [PERSON] просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , з підстав, передбачених ст. 405 ЦК України, посилаючись на те, що вона є власником Ѕ частини вищевказаної квартири на підставі договору дарування квартири від 08 листопада 2019 року. У квартирі зареєстрований її батько [PERSON] , який з серпня 2014 року у житловому приміщенні не проживає. Таким чином, враховуючи, що відповідач більше року не проживає у належній позивачу квартирі, ніякої участі у витратах з оплати комунальних послуг та утримання житла не приймає, остання просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки факт реєстрації [PERSON] негативно впливає на її матеріальний стан та порушує її права як власника. Позивач [PERSON] у судовому засіданні на вимогах позовної заяви наполягала та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] , який про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, тому суд на підставі п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Суд,\~заслухавши пояснення\~позивача,\~допитавши свідків\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] , дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії договору дарування квартири від 08 листопада 2019 року, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить по Ѕ частині позивачу [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5), що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 188070359 від 08 листопада 2019 року (а.с. 6). Тож спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються\~Главою 6 ЖК України та ст. 405 ЦК України. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Як видно з копії довідки ОСББ «Дружба» № 6 від 16 червня 2020 року, в спірному житловому приміщенні, як член сім`ї позивача зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Відповідно акту про не проживання № 7 від 16 червня 2020 року, складеного ОСББ «Дружба», відповідач [PERSON] з серпня 2014 року не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). За таких обставин, встановивши у судовому засіданні факт відсутності відповідача в спірному житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, суд вважає, що [PERSON] , [INFO] , на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . Тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved