Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Згідно позовної заяви та пояснень представника позивача в судовому засіданні, починаючи з 2005 року [PERSON] підтримував дружні стосунки з [PERSON], які в подальшому стали більш серйозними, і в 2006 році вони фактично створили сімю. Враховуючи те, що позивач був змушений періодично їздити на роботу в іншу місцевість, між ним та відповідачкою стали виникати конфлікти, внаслідок чого вони припинили спільне проживання. Однак через певний період, сторони відновили стосунки і знову стали проживати разом, так як відповідачка була вагітна. Позивач був впевнений, що [PERSON] чекає дитину саме від нього і хотів, щоб вона росла в повній сімї. Відповідачка не заперечувала проти відновлення стосунків, проживання разом, а також проти спільного виховання дитини, яку народила 25.06.2011 року. Разом з тим, при реєстрації доньки [PERSON], [PERSON] заперечила той факт, що [PERSON] є її батьком і не погодилася на те, щоб позивач був записаний батьком дитини і на його прізвище. Пояснила це тим, що хоче самостійно оформити документи щодо реєстрації доньки. 01.07.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції у Хмельницькій області було видано свідоцтво про народження [PERSON], де в розділі «батько» в графі «імя, по батькові» вказано імя, по батькові позивача, а саме: [PERSON]. Запис про батька дитини був проведений в порядку, передбаченому ст.135 Сімейного кодексу України. Представник зазначила, що [PERSON] проживав з відповідачкою однією сімєю без реєстрації шлюбу, опікувався уже трьома дітками, оскільки остання мала ще двох дітей від попереднього шлюбу. До їх спільної з відповідачкою доньки ставився як до рідної, дбав про неї та старших дітей [PERSON], утримував їх матеріально, доглядав за ними, займався їх вихованням. Однак, в травні 2015 року між сторонами виник конфлікт, тому вони припинили фактичні сімейні стосунки і стали проживати окремо. В січні 2016 року [PERSON] повідомила позивача, що [PERSON] є насправді його донькою і запропонувала йому опікуватися нею, приймати участь у її вихованні, оскільки вона має намір поїхати на роботу за кордон. Отримавши цю інформацію, [PERSON] погодився опікуватися дитиною та приймати участь у її вихованні, однак відсутність у нього належним чином оформлених документів про його батьківство стосовно [PERSON] є суттєвою перешкодою для опіки над нею. Так як відповідачка постійно перебуває закордоном, добровільно вирішити питання про встановлення його батьківства відносно доньки [PERSON] неможливо, тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник зазначила, що крім визнання його батьком малолітньої [PERSON], позивач хоче змінити її прізвище на «Мельнічук», оскільки це відповідатиме інтересам дитини. Пояснила, що перебування батька і доньки на різних прізвищах негативно впливатиме на честь і гідність [PERSON], це буде дивним для його родичів та незручним при зверненні в різні установи. Вважає, що права позивача, як батька, у визначенні прізвища дитини були порушені матірю, яка не погодилася записати його батьком при оформленні реєстрації народження [PERSON]. Фактично відповідачка позбавила доньку опіки та матеріальної підтримки батька. Попри це позивач, не маючи жодних офіційних батьківських обовязків по відношенню до малолітньої [PERSON], постійно добровільно надавав їй матеріальну допомогу та займався її вихованням. Крім того мати поступила безвідповідально щодо малолітньої [PERSON], коли поїхала за кордон та залишила її на виховання своїх двох повнолітніх доньок, однак без офіційного опікуна, хоча могла оформити опікунство на [PERSON] чи когось з його родини. Вказане, на думку представника позивача, свідчить про те, що [PERSON] діяла не в інтересах дитини. На підставі наведеного представник позивача просить визнати [PERSON] батьком [PERSON], [INFO], народженої [PERSON] та зобовязати Нетішинський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області внести зміни до актового запису про народження [PERSON], [INFO] № 231, який було здійснено 01.07.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції у Хмельницькій області, де в графі «відомості про батька» зробити запис про [PERSON], громадянина України як батька [PERSON], [INFO], в графі «прізвище дитини» вказати прізвище [PERSON] та видати нове свідоцтво про народження. Представник просила судові витрати залишити за позивачем. Відповідачка в судове засідання не зявилася, однак надіслала на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, за участю її представника. Зазначила, що позовні вимоги про визнання [PERSON] батьком народженої нею дочки [PERSON], [INFO], визнає. Представник відповідачки пояснив, що [PERSON] позовні вимоги визнає частково, не заперечує, що [PERSON] дійсно є батьком малолітньої [PERSON] та не заперечує щодо внесення змін до актового запису про народження дочки із зазначенням його батьком дитини. Однак, відповідачка заперечує проти задоволення позовних вимог в частині зміни прізвища дитини з «Дубіч» на «Мельнічук», вважає їх безпідставними і такими, що суперечать інтересам дитини. Так, позивач та відповідачка у зареєстрованому шлюбі не перебували, проживають окремо. Дитина мешкає з [PERSON] та з її повнолітніми доньками, всі вони мають однакове прізвище «Дубіч». На даний час малолітня [PERSON] має вік 5 років 7 місяців, відвідує дошкільний навчальний заклад, де рахується за прізвищем «Дубіч» та відкликається на нього, оскільки повністю знає своє прізвище, імя, по батькові. Тому з точки зору суспільних інтересів дитини, зміна її прізвища в судовому порядку (фактично примусово) на даному етапі її життя є недоцільною, негативно вплине на її психічний стан. Окрім того, через 1,5 року [PERSON] виповниться 7 років, що дасть можливість зясувати її думку щодо прізвища, яке вона бажає носити. Позивач знав про те, що [PERSON] його біологічна дитина, йому ніхто не забороняв опікуватися нею, однак він не приймав участь у її вихованні та утриманні, батьківських обовязків щодо неї не виконував. Представник вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що зміна прізвища відповідатиме інтересам дитини. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог в частині зміни прізвища дитини. Представник органу опіки та піклування Нетішинської міської ради, пояснила, що обоє з батьків знаходяться в однакових умовах на даний час перебувають закордоном. В свідоцтві про народження [PERSON] запис про батька дитини був проведений в порядку, передбаченому ст.135 СК України. Відповідачка з грудня 2015 року працює в Ізраїлі. Вихованням малолітньої [PERSON] займаються її повнолітні сестри [PERSON] та [PERSON], вони проживають за однією адресою. Для малолітньої [PERSON] створені всі умови для проживання, виховання та розвитку. Сімя займає дві кімнати з ремонтом, є усі необхідні меблі умови прекрасні. Відповідачка поїхала на заробітки, щоб погасити кредит за навчання дітей. [PERSON] знаходиться на повному утриманні [PERSON], старшим сестрам у її вихованні допомагають родичі. [PERSON] знає, що [PERSON] є її батьком і називає його татом. Вихователі дитячого садочку також знають, що [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], оскільки так його представила, відповідачка [PERSON] Перед відїздом відповідачка надала довіреність своїй доньці [PERSON] для вирішення питань, що стосуються малолітньої [PERSON] В розмові з малолітньою [PERSON] встановлено, що вона знає своє прізвище, знає хто її батько та хоче з ним спілкуватися. Однак, як повідомили [PERSON] та [PERSON], [PERSON] не приймає належної участі у вихованні та утриманні [PERSON], кошти на її утримання не дає. Представник зазначила, що враховуючи наведені обставини, на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини та органу опіки та піклування було прийнято рішення про передчасність і недоцільність зміни прізвища малолітньої [PERSON] з «Дубіч» на «Мельнічук». Вказала, що при винесенні рішення покладається на думку суду. Представник Нетішинського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області в судове засідання надіслав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, заперечень щодо позову немає. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідачки, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] рідні дочки відповідачки, кожна окремо, показали, що позивач [PERSON] приблизно з 2006 року проживав разом з їх матірю в цивільному шлюбі до 2014 2015 років, до того поки не поїхав на роботу в Нігерію. Позивач є рідним батьком їх малолітньої сестри [PERSON], вихованням та утриманням якої вони займаються з грудня 2015 року, коли їх мати [PERSON] поїхала на роботу в Ізраїль. [PERSON] з самого народження знає, що [PERSON] є її батьком, називає його татом. [PERSON] також знає своє прізвище, відгукується на нього, по імені та по прізвищу її кличуть виховательки у дитячому садочку Після того як позивач поїхав на роботу в Нігерію, він припинив займатися вихованням та утримання [PERSON], лише періодично спілкувався з нею по інтернету. Літом 2016 року [PERSON] приїжджав в м.Нетішин, декілька днів жив разом з ними та [PERSON] за однією адресою, однак не купив для дочки жодної іграшки, будь чого з одягу, взуття, продуктів харчування. Судом встановлено, що сторони не перебувають у шлюбі між собою, але проживали однією сімєю починаючи з 2006 року. 25.06.2011 року [PERSON] народила дочку [PERSON], яка на даний час проживає з повнолітніми доньками відповідачки, оскільки остання перебуває закордоном. Судом встановлено та не заперечується представниками сторін, що відомості про батька дитини [PERSON], [INFO], а також прізвище дитини записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України, тобто за вказівкою матері. Після народження дитини позивач проживав з відповідачкою, двома її дочками від попереднього шлюбу та малолітньою [PERSON], яка називала його татом. Зазначені обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, поясненнями представників сторін та показаннями свідків. Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документу закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини чи за рішенням суду. Згідно ч.1 ст.126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, той факт, що відповідачка визнає батьківство позивача щодо її малолітньої дочки [PERSON], суд приходить до висновку, що досліджені судом докази засвідчують походження малолітньої [PERSON] від [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ст.145 СК України, прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти дитині подвійне прізвище, утворене шляхом з'єднання їхніх прізвищ. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно ч.5 ст.148 СК України, у разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування № 11/05-03-21/17 від 10.02.2017 року, орган опіки та піклування вважає недоцільним зміну прізвища малолітньої [PERSON], [INFO], з «Дубіч» на «Мельнічук». При цьому враховано, що батьківство щодо малолітньої лише встановлюється, відсутні докази участі біологічного батька у вихованні біологічної доньки, наявний спір між матірю дитини та біологічним батьком щодо зміни прізвища дитини, [PERSON] не планує проживати однією сімєю з [PERSON], малолітня [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад, усвідомлює, що її прізвище «Дубіч», відзивається на нього, окрім того малолітня, її старші сестри та мама мають однакове прізвище. Враховуючи наведене, обставини справи, участь сторін у виконанні своїх батьківських обов'язків щодо дитини, відсутність згоди відповідачки на зміну прізвища її малолітньої дочки [PERSON], суд приходить до висновку, що на даний час зміна прізвища дитини не відповідатиме інтересам дитини, тому вимога про зміну прізвища є передчасною і задоволенню не підлягає. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed