Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Знам'янський міжрайонний прокурор в інтересах держави в особі Знам'янської центральної районної лікарні звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину. Обґрунтувавши вимоги тим, що відповідач вчинив злочин щодо [PERSON], який внаслідок злочинних дій отримав тілесні ушкодження, у зв'язку з чим перебував у лікарні. На лікуванні знаходився з 11.07.2014 по 01.08.2014 року, тобто 21 ліжко-день. Вартість одного ліжко-дня на момент лікування потерпілої становила 212,87 грн., а 21 ліжко-день - 4470,27 грн. Просить стягнути з відповідача на користь Знам'янської центральної районної лікарні кошти, витрачені на лікування [PERSON] у розмірі 4470,27 грн. і на користь держави судові витрати. Прокурор у судове засідання з'явився. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Представник Знам'янського ЦРЛ у судове засідання не з'явився. Надав заяву в якій позовні вимоги Знам'янського міжрайонного прокурора підтримав в повному обсязі, справу просить розглядати у його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час, місце та дату розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи не надавав. Відповідно до ст.169 ч.4 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Заслухавши думку прокурора та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що ухвалою Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.11.2014 року кримінальне провадження відносно підозрюваного [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України закрито у зв'язку з дійовим каяттям і останнього звільнено від відповідальності. Крім того, в ухвалі зазначено, що [PERSON] 11.07.2014 року приблизно о 17.00 годині знаходився поблизу домоволодіння, розташованого в [ADDRESS]. Перебуваючи у вказаному місці, між [PERSON] та [PERSON] виникла сварка, в ході якої у [PERSON] раптово виник умисел на спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень. Реалізуючи указаний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, [PERSON] наніс [PERSON] два удари кулаком правої руки в область обличчя, спричинивши таким чином останньому тілесні ушкодження у вигляді крововиливів та забійної рани на голові, струсу головного мозку, які, згідно висновку судово-медичної експертизи №144 від 08.09.2014 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я. В зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] знаходився на лікуванні 21 ліжко-день, вартість яких становить 4470,27 грн. Відповідно до вимог статті 1206 ЦК України, особа яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України -майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її завдала. Відповідно до п.4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.93 №545, стягнені в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, в якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я. Відповідно до зазначеного Порядку, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Згідно п.3 ППВС України №11 від 07.07.95 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат»- витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню в повному обсязі зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Конституційний Суд України в рішенні від 08.04.1999 року у справі №3-рп/99 визначив, що прокурори та їх заступники вправі звернутися до суду з позовною заявою виключно в інтересах держави. Згідно ст. 121 Конституції України на органи прокуратури покладено обов'язок представництва інтересів держави у випадках, передбачених законом. Згідно ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру»підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій/бездіяльності/фізичних або юридичних осіб. Отже, прокурор мав підстави для звернення до суду з даною вимогою, а у суду є підстави для її задоволення. На підставі викладеного, Конституції України, ст.1166, ст.1206 ЦК України та

Outcome: approved