Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

З постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.06.2019 по справі №214/4297/19, яка набрала чинності 24.06.2019, встановлено, що 03.06.2019 о 13-50 год. в м. Кривому Розі, Саксаганському районі на перехресті пр. Гагаріна та вул. Єсеніна, водій [PERSON] , керуючи автомобілем Mitsubishi Outlender, реєстраційний номер [NUMBER] , не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Nissan Quashqai, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався попереду, від чого транспорті засоби отримали механічні пошкодження, чим завдані матеріальні збитки. Своїми діями відповідач вчинив правопорушення, що передбачене ст. 124 КУпАП (а.с. 6, 48). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, суд приходить до висновку, що вина відповідача [PERSON] у скоєному ДТП під час якого пошкоджено автомобіль Nissan Quashqai, реєстраційний номер [NUMBER] , повністю підтверджується належними доказами. Постанова Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.06.2019 є обов`язковою для суду, оскільки в даному випадку розглядається справа про правові наслідки протиправних дій [PERSON] , якого визнано винним у вчиненій ДТП. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Згідно ст. 1166 ЦК України, шкода відшкодовується особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме - шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Оскільки джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, то відповідно до ч.2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , власником Nissan Quashqai, реєстраційний номер [NUMBER] , є [PERSON] (а.с. 13). Таким чином, згідно чинного законодавства України, відповідач, як особа винна в нанесенні шкоди, зобов`язаний був відшкодувати матеріальні збитки, нанесенні власнику автомобіля Nissan Quashqai, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] . Повідомленням від 25.06.2019 експерта [PERSON] відповідач [PERSON] був запрошений бути присутнім при огляді автомобіля Nissan Quashqai 02.07.2019 о 13-00 год. за адресою вул . Булавіна, [ADDRESS] (а.с. 14). За заявою позивача [PERSON] з метою визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Nissan Quashqai, реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП, судовим експертом [PERSON] проведено експертне автотоварознавче дослідження та наданий висновок №156/19 від 18.07.2019, згідно з яким сума матеріальної шкоди, завданої з технічної точки зору володільцю автомобіля Nissan Quashqai 1.6і, реєстраційний номер [NUMBER] , складає 74643,26 грн. (а.с. 15-27, 57-70, 135-169). Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Позивачі, обґрунтовуючи свої вимоги щодо розміру матеріальної шкоди, надають висновок експертного автотоварознавчого дослідження №156/19, відповідно до якого вартість відновлюваного ремонту належного позивачу [PERSON] транспортного засобу Nissan Quashqai, реєстраційний номер [NUMBER] , складає 74643,26 грн. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували зазначену суму матеріального збитку, не здобуто таких доказів і в ході судового розгляду. На момент дорожньо-транспортної події цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована полісом серії №АМ/4488668 від 23.06.2017 в ТДВ СК «Альфа-Гарант» (а.с. 108). На виконання своїх зобов`язань за полісом ТДВ СК «Альфа-Гарант» позивачем [PERSON] 23.07.2019 було отримано на особистий рахунок страхове відшкодування в сумі 36231,02 грн. (а.с. 29, 72). Таким чином, сума збитку, з урахуванням вже виплаченої суми ТДВ СК «Альфа-Гарант», становить 38412,24 грн., яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] . Окрім цього, позивачем [PERSON] також понесені витрати на оцінку збитку у розмірі 3500 грн., що підтверджується квитанцією №000437 від 14.06.2019, які підлягають стягненню з відповідача за користь позивача [PERSON] (а.с. 28). Позивачі також зазначають, що їм завдано моральних страждань, а тому просять суд стягнути на їх користь з відповідача моральному шкоду, яку вони оцінили у 20000 грн. Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна . Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Таким чином, виходячи із засад розумності та справедливості, тієї обставини, що вина відповідача [PERSON] у скоєнні ДТП знайшла своє повне підтвердження у судовому засіданні і не викликає сумніву, при цьому його діями нанесена моральна шкода позивачам, яка виражалася в порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя внаслідок пошкодження автомобіля, який систематично використовувався як у побуті, так і в роботі, порушенні стосунків із діловими партнерами та оточенням, зниженні доходів, що вплинуло на психологічне становище позивачів та призвело до систематичних хвилювань та занепокоєнь, суд вважає можливим задовольнити вимогу про стягнення з відповідача на користь позивачів [PERSON] та [PERSON] моральної шкоди в розмірі по 10 000 грн. Також відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч. 3 та ч. 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, позивачем надано договір про надання правової допомоги від 03.09.2019, додаткова угода до договору №001/19 від 03.09.2019, ордер на надання правової допомоги серії КВ №820706 від 08.11.2019 та квитанції №001/19 від 04.09.2019 та №002/19 від 10.09.2019 про сплату [PERSON] гонорару адвоката в загальному розмірі 3000 грн. Суд дійшов висновку, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із: складністю справи та виконаними адвокатом роботами; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в зв`язку з чим підлягає стягненню з відповідача на користь позивача [PERSON] 3000 грн. в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи ухвалення судом рішення на користь позивачів,

Outcome: approved