Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

З позовною заявою до суду звернувся [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно набутого майна грошової суми у розмірі 126\~060,76 грн. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач зазначає,\~що на\~початку серпня\~2019\~між ним\~та відповідачем\~відбулася усна\~домовленість про\~купівлю належного\~відповідачу автомобіля\~Hyundai\~Accent,\~2012\~року випуску\~державний номер\~ [NUMBER] \~за 9500,00\~доларів США\~з розстрочкою\~платежів,\~а посвідчення\~договору купівлі-продажу\~відбудеться після\~остаточного розрахунку.\~09.08.2019\~позивач перерахував\~на банківську\~картку monobank\~ [NUMBER] \~відповідача авансовий\~платіж у\~розмірі,\~еквівалентному 300\~доларам США,\~що за\~курсом НБУ\~на час\~перерахування складало\~7593\~грн.,\~отримання коштів\~відповідач підтвердив\~повідомленням в\~соцмережах viber.\~10.08.2019\~відповідач передав\~позивачу автомобіль,\~ключі від\~нього,\~технічний паспорт,\~та з\~10.08.2019\~позивач почав\~здійснювати платежі.\~Крім того,\~у серпні\~в рахунок\~оплати за\~автомобіль позивач\~сплатив устаткування\~газового обладнання\~на автомобілі\~у розмірі\~11550,00\~грн.,\~придбав колеса\~на зимовий\~період на\~суму 6343,00\~грн.\~Усього позивачем\~відповідачу виплачено\~111506,55\~грн.Після 25.01.2020 відповідач повідомив, що знайшов іншого покупця на автомобіль, та позивач вимушений був повернути автомобіль і технічний паспорт відповідачу. Сплачену грошову суму у розмірі 111506,55 грн. відповідач повертати відмовився, а тому така сума є безпідставно отриманою. Крім того, позивач в порядку ст. 1048 ЦК України просить стягнути з відповідача. крім суми боргу, три відсотки річних у розмірі 2016,00 грн., пеню у розмірі 11202,54 грн., суму інфляційного збільшення у розмірі 1335,67 грн. Ухвалою суду від 28.09.2020 відмовлено у задоволенні заяви позивача [PERSON] про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль Hyundai Accent, 2012 року випуску державний номер [NUMBER] . Постановою Харківського апеляційного суду м. Харкова від 30.11.2020 ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 28.09.2020 скасовано, заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено частково; заборонено відчуження автомобіля Hyundai Accent, 2012 року випуску державний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді від 16.10.2020 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач у встановлений строк подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що 07.08.2019 він, позивач мав прізвище [PERSON] , та як позикодавець з однієї сторони, і [PERSON] , як позичальник, з другої сторони, діючи добровільно, розуміючи значення своїх дій, уклала договір позики, за умовами якого перед укладанням цього договору позикодавець передав, а позичальник прийняв готівкою позику у розмірі 5000 доларів США, що за курсом НБУ дорівнює 126583 грн. Зазначену суму грошей позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві через півроку не пізніше 18 год. 00 хв. 07.02.2020. Повернення позики у вищезазначений строк повинно відбуватися систематичними щотижневими платежами частинами не менше 3-х платежів на тиждень у розмірі не меншому 1000,00 грн. кожний платіж, проценти за користування позикою у вищезазначений строк не нараховуються. Повернення позики позикодавцю відбувається готівкою або на банківську картку, реквізити якої позикодавець зобов`язаний надати позичальнику. В разі повернення будь-якої частини позики готівкою позикодавець робить власноручний запис, що вважається розпискою. Якщо у вищезазначений строк позика повернута повністю, оригінал договору повертається позичальнику. Позивач виконував умови договору та повертав відповідачу на його банківську картку суму позики частинами, визначені п. 2 договору, та позивач підтвердив таке повернення роздрукуванням банківських платежів. Одночасно з отриманням позики позивач отримав від відповідача згідно з п. 17 договору у тимчасове користуванні до 18 год. 07.02.2020 автомобіль Hyundai Accent, 2012 року випуску державний номер [NUMBER] , на умовах щомісячної (один раз на місяць) сплати ним готівкою амортизаційних відрахувань. При цьому переобладнання позичальником автомобіля, зокрема встановлення газового обладнання та/або зимових шин, які залишаються у власності позикодавця, має бути письмово узгоджена з позикодавцем, та при письмовій узгодженості вартість такого переобладнання зараховується в рахунок погашення позики. Окрім амортизаційних виплат, які сплачуються позикодавцю готівкою один раз на місяць позичальник за весь передбачений договором строк користування автомобілем зобов`язаний в день укладення договору сплатити позикодавцю готівкою або переводом на банківську картку 5500 грн. Це єдиний платіж за весь час користування належним відповідачу автомобілем до 07.02.2020, який потрібно здійснити позичальнику, та він його здійснив, надіславши відповідачу копію квитанції з терміналу. Оскільки всі умови договору були виконані і після останнього банківського платежу та доплати готівкою, відповідач повернув оригінал договору позичальнику позивачу у справі. У серпні 2020 позивач звернувся до відповідача з проханням надати його автомобіль у найм з правом викупу у розстрочку, на що відповідач не погодився, оскільки не мав наміру продавати автомобіль. Відповідач зазначає, що доводи позивача про домовленість між ними про продаж автомобіля є надуманими, всі платежі позивача були здійсненні на виконання договору позики. Позивач подав відповідь на відзив, в якому просить задовольнити його позовні вимоги, зазначивши, що твердження відповідача про позичання відповідачу 5000,00 доларів США та надання автомобіля є безпідставним та такими, що не відповідають дійсності, оскільки він мав з відповідачем правовідносини виключно з оренди автомобіля, та відповідно домовленості регулярно перераховував грошові кошти в рахунок сплати за автомобіль. Ніякого договору позики з відповідачем він не укладав, гроші у борг не брав, зазначивши, що підпис у зазначеному договорі є підробленим. Відповідач знав про встановлення ГБО на автомобіль, був замовником, оскільки автомобіль йому належав, проте встановлення ГБУ на автомобіль здійснено готівкою за власний рахунок позивача. Позивач звертає увагу суду, що 06.08.2019 відповідач придбав автомобіль саме для того, щоб продати його позивачу, що і зробив 08.09.2019. Позивач зазначає, що відповідач, надавши до суду підроблений договір, виклав в ньому умови лізингового договору, щоб обґрунтувати отримання від нього грошових коштів, сплачених в рахунок придбання автомобіля. Відповідач надав заперечення на відповідь на відзив, в яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що обставини, викладені позивачем у позові та відповіді на відзив не доведені, права на викуп автомобіля він позивачу не надавав, будь-якого договору в усній формі між ним та позивачем не існувало, а якщо припустити, що такий договір існував, позивач сплачував йому вартість найму автомобіля, але не його викуп. В такому разі спосіб захисту позивач обрав невірно, оскільки раз існував договір, то гроші набуті небезпідставно. Відповідач вказує, що без договірних підстав (п. 17 договору позики) у нього не було підстави передавати свій автомобіль позивачу у користування, оскільки позику він надавав без застави, і передача автомобіля була для нього певною гарантією того, що позивач буде заробляти кошти і матиме змогу повернути позику своєчасно. Оригінал договору позики був повернутий позивачу після повного виконання грошового зобов`язання у лютому 2020. Лише нотаріально посвідчений письмовий договір найму автомобіля може бути доказом того, що позивач сплачував за найм автомобіля, а не повертав позику, і що такий договір передбачав умову про викуп автомобіля. Відповідач звертає увагу суду на те, що у позовній заяві позивач вказує про передачу йому автомобіля 10.08.2019, а у відповіді на відзив вказує, що автомобіль був йому переданий 08.09.2019, також, що позивач змінив свої пояснення, вказавши, що замість усного договору купівлі-продажу автомобіля з розстроченням платежів, що він уклав з відповідачем усний договір найму автомобіля з правом викупу. Надані позивачем квитанції не містять призначення платежів. Відповідач припускає, що сварка влітку 2020 між ним та позивачем через незгоду відповідача надати автомобіль позивачу у найм, стала підставою для подання позову за вигаданими обставинами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд,\~дослідивши матеріали\~справи,\~всебічно і\~повно з`ясувавши\~фактичні обставини,\~на яких\~ґрунтуються позовні\~вимоги та\~заперечення на\~них,\~об`єктивно\~оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог\~ст.15 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч.2\~ст.16 ЦК України, в тому числі, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Судом встановлено, що автомобіль Hyundai Accent, 2012 року випуску державний номер [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] , що не заперечується сторонами у справі та підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.79). Позивачем [PERSON] за період з 10.08.2019 по 25.01.2020 перераховані через АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь [PERSON] грошові кошти у загальному розмірі 86006, 49 грн. Зазначені грошові кошти перераховувались інтервалом через 1,2,3 дні, що підтверджується наданими позивачем копіями дублікатів квитанцій, в яких не міститься призначення платежу (а.с.10-75). Відповідач не заперечує проти отримання ним від позивача грошових коштів, проте вказує, що зазначені грошові кошти позивач сплачував на виконання ним умов договору позики, укладеного між ним і позивачем 07.08.2019, тобто позивач повертав позичені грошові кошти. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до положень ч. 1, 6\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ч.\~ч.\~1,2\~ст.\~1212\~ЦК України\~особа,\~яка набула\~майно або\~зберегла його\~у себе\~за рахунок\~іншої особи\~(потерпілого)\~без достатньої\~правової підстави\~(безпідставно\~набуте майно),\~зобов`язана\~повернути потерпілому\~це майно.\~Особа зобов`язана\~повернути майно\~і тоді,\~коли підстава,\~на якій\~воно було\~набуте,\~згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до Постанови Верховного Суду від 30.08.2018 року по справі № 334/2517/16-ц відповідно до\~ст. 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа\~зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого\~статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) зроблено висновок, що «предметом регулювання\~глави 83 ЦК України\~є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення\~глави 83 ЦК України\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень\~глави 83 ЦК України». Правовий висновок, зроблений Верховним Судом України в Постанові від 04 жовтня 2017 року у справі №6-1216цс17, сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави, полягає у вилученні в особи -набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул від нього. На підтвердження своїх заперечень проти позову відповідач надав копію договору позики, укладеного 07.08.2019 у письмовій формі між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник). За умовами зазначеного договору перед укладанням цього договору позикодавець передав, а позичальник прийняв готівкою позику у розмірі 5000 доларів США, що за курсом НБУ (100 доларів США = 2531,6561 грн.) дорівнює 126583 грн. (п.1) Зазначену суму грошей позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві через півроку не пізніше 18 год. 00 хв. 07.02.2020. Повернення позики у вищезазначений строк повинно відбуватися систематичними щотижневими платежами частинами не менше 3-х платежів на тиждень у розмірі не меншому 1000,00 грн. кожний платіж. Проценти за користування позикою у вищезазначений строк не нараховуються. Повернення позики позикодавцю відбувається готівкою або на банківську картку, реквізити якої позикодавець зобов`язаний надати позичальнику. В разі повернення будь-якої частини позики готівкою позикодавець робить власноручний запис, що вважається розпискою. Якщо у вищезазначений строк позика повернута повністю, оригінал договору повертається позичальнику. В такому разі позичальник вважається таким, що повністю виконав свої грошові зобов`язання за цим договором. Знаходження оригіналу цього договору у позичальника свідчить про повне виконання позичальником грошового зобов`язання (п.2). Пунктом 16 договору передбачено, що цей договір вважається укладеним з моменту його підписання, що одночасно свідчить про передачу позикодавцем грошей позичальникові згідно п. 1 цього договору та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Пунктом 18 передбачено, що договір укладено в одному примірнику, який є оригіналом і зберігається у позикодавця до повного виконання позичальником грошового зобов`язання. Ксерокопія договору надається позичальнику, однак вона не має юридичної сили. Також, пунктом 17 договору визначено, що для сприяння позичальнику у поверненні позики позикодавець передає позичальнику у тимчасове користування до 18 год. 07.02.2020 автомобіль Hyundai Accent, 2012 року випуску державний номер [NUMBER] , на умовах щомісячної (один раз на місяць) сплати ним готівкою амортизаційних відрахувань, розмір яких узгоджується сторонами окремо у письмовій формі. При цьому переобладнання позичальником автомобіля, зокрема встановлення газового обладнання та/або зимових шин, які залишаються у власності позикодавця, має бути письмово узгоджена з позикодавцем. При письмовій узгодженості сторонами вартість такого переобладнання зараховується в рахунок погашення позики. Окрім амортизаційних виплат, які сплачуються позикодавцю готівкою один раз на місяць позичальник за весь передбачений договором строк користування автомобілем зобов`язаний в день укладення договору сплатити позикодавцю готівкою або переводом на банківську картку 5500 грн. На підтвердження сплати позивачем відповідачу грошової суми, передбаченої п. 17 договору у розмірі 5500,00 грн. відповідач надав копію квитанції про перерахування на його банківську картку monobank [NUMBER] . Надана відповідачем копія договору містить запис, зроблений [PERSON] від 07.02.2020 про те, що з урахуванням всіх банківських переводів на його картку вся сума позики погашена, автомобіль повернуто. Претензій до позичальника не має. Таким чином, судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що між сторонами існували договірні відносини, а саме повернення грошових коштів, наданих у позику, відповідно до умов яких позивач сплачував відповідачу грошові кошти, які є предметом спору, про що свідчить систематичність і розмір кожного платежу, здійсненого позивачем. Враховуючи вищевикладене, доводи відповідача, викладені ним у відзиві на позову заяву та запереченнях на відповідь на відзив, не спростовані позивачем. Суд дійшов до висновку про відсутність належних, достовірних і достатніх доказів на підтвердження того, що отримані відповідачем від позивача грошові кошти є безпідставно набутими. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги до відповідача є безпідставними, недоведеними, а тому задоволенню не підлягають. Відповідно до положень ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1260,00 грн. та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 420,40 грн. Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, покладає понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору на позивача.

Outcome: dismissed