Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Зміст позовних вимог. 03.02.2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] , якій при житті, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, належала земельна ділянка площею 2,9553 га, розташована на території Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та яку він постійно використовував для власних потреб. 26.11.2015 року [PERSON] склала заповіт, за яким усе своє майно заповіла йому та [PERSON] , але він пропустив визначений законодавством строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини, оскільки постійно користувався зазначеною земельною ділянкою, тому вважав, що фактично прийняв спадщину та маючи заповіт міг безперешкодно оформити спадкове майно у будь-який час. Посилаючись на викладене позивач просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] тривалістю три місяці. Процесуальні дії у справі та аргументи учасників справи. 04.02.2020\~року ухвалою\~судді Охтирського\~міськрайонного суду\~Сумської області\~відкрито провадження\~по справі\~за правилами\~загального позовного\~провадження та\~призначено підготовче\~засідання на\~26.02.2020\~року. Позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, від представника позивач надійшла заява про розгляду справи у їх з позивачем відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду. Судом встановлено, що 26.11.2015 року секретарем Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області Івахненко В.В. посвідчено заповіт [PERSON] , [INFO] , за яким остання заповіла своїм племінникам в рівних долях: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , належну їй на праві власності земельну ділянку площею 2,9553 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області (а.с.10). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 01.04.2016 року виконкомом Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області (а.с.8). Як встановлено, за життя [PERSON] дійсно належала земельна ділянка площею 2,9553 га у межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом серії СМ №086782 від 15.03.2004 року (а.с.9). 29.01.2020 року спадкоємець [PERSON] подав заяву про відмову від прийняття спадщини, засвідчену секретарем Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області Курило О.В. (а.с.12). Як вбачається з інформаційної довідки № 55/01-16 від 24.01.2020 року, наданої державним нотаріусом Охтирської районної державної нотаріальної контори, [PERSON] , [INFO] , звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Перелуг Охтирського району Сумської області з пропуском шестимісячного строку та йому роз`яснено судовий порядок вирішення даного питання (а.с.13). \~ \~ \~ \~Згідно інформаційної довідки Охтирської районної державної нотаріальної контори № 116/01-16 від 13.02.2020 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] до нотаріальної контори не зверталися спадкоємці з заявами про прийняття та/або відмову від спадщини, спадкова справа не відкривалася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Справу просять розглядати без участі нотаріуса (а.с.21). За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша\~статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою\~статті 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до положень\~статті 63 Закону України «Про нотаріат»\~в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена\~\~ на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій,\~\~також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 7, 209, 188, 214 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5\~та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 283/8882 (чинних на час виникнення спірних правовідносин), довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 26 червня 2019 року № 565/1145/17. Відповідно до\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1269\~ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до положень\~ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно доч.1\~ст.1270\~ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За правилами частини першої вказаної правової норми, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Як роз`яснено в п. 24постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач доводить, що він пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки фактично користувався спадковим майно, а через свою необізнаність, наявність заповіту вважав достатньою підставою прийняття спадщини. Згідно з ч.3\~ст.1271 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Висновок суду. Таким чином, наведені вище обставини дають суду підстави дійти висновку, що вказані позивачем причини пропуску строку для подання заяв про прийняття спадщини є поважними, \~спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] не заводилася, й відповідно не були здійснені повідомлення\~\~та виклик спадкоємцям за заповітом, через що позивач вчасно не звернувся до нотаріальної контори. Таким чином, аналізуючи наведені докази та даючи їм оцінку, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] терміном три місяці з дня набрання рішенням законної сили, як достатнього для вчинення зазначеної дії. Питання щодо судових витрат підлягає вирішенню відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved