Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

Згідно штемпеля на конверті 14.02.2018 року ПАТ «КРЕДОБАНК» звернулося в суд з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості в розмірі 7369 грн. 62 коп. за договором про встановлення ліміту кредитування № 6190617 від 12.09.2016 року. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 14.09.2016 року між ПАТ «КРЕДОБАНК» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про встановлення ліміту кредитування № 6190617, згідно з яким відповідачу було встановлено ліміт кредитування (надано кредит) в сумі 6007,90 грн, що підтверджується меморіальним ордером. Кредитні кошти надавались відповідачу в безготівковій формі, шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача. За користування кредитом відповідач зобовязалася сплачувати 30,00% річних. Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконувала, у зв'язку з чим станом на 17.12.2017 року допустила виникнення заборгованості по кредиту в сумі 7369 грн. 62 коп., з яких: 6007,90 грн. неповернута сума кредиту; 1205,28 грн. прострочені відсотки; 156,44 грн. пеня. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І. від 27.02.2018 року вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження. Також даною ухвалою було встановлено відповідачу пятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 44) відповідач [PERSON] отримала вищевказану ухвалу суду та копію позовної заяви з доданими до неї документами 03.03.2018 року, однак, станом на 27.03.2018 року, відзиву на позовну заяву суду не надала, а тому у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до ч. 1 ст. 274 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно до ч. 5 ст. 274 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У зв'язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов кредитного договору шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 12.09.2016року між ПАТ «КРЕДОБАНК» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір про встановлення ліміту кредитування (автоматичний овердрафт) (далі Кредитний договір) № 6190617 (а.с. 6-7), відповідно до умов якого [PERSON] було встановлено ліміт кредитування (надано кредит) в сумі 6007,90 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 72131080 від 08.12.2017 року (а.с. 12). Кредитні кошти надавались відповідачу в безготівковій формі шляхом перерахування на поточний рахунок відповідачки. Згідно п. 1.5. Кредитного договору ліміт кредитування по Рахунку встановлюється терміном на 12 календарних місяців, починаючи з дати первинного встановлення поточної суми ліміту кредитування. Відповідно до п. 1.16. Кредитного договору за користування кредитом, отриманим по цьому Договору, Клієнт сплачує Банку проценти у розмірі 30,00 % річних, але не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем нарахування процентів. Згідно п.\~1.17. Кредитного договору Клієнт виконує свої зобовязання по поверненню кредиту, сплати процентів, неустойки шляхом перерахування та/або внесення готівкою коштів на рахунок визначений у п. 1.1. Договору. Відповідно до п. 1.30. Кредитного договору за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за кредитними правовідносинами Клієнт, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, визначеної п. 1.14. цього Договору, але не менше 1 грн. за кожний день прострочення. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Із змісту ч. 1 ст. 1054 ЦК України випливає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідач одержав та використав за цільовим призначенням кредитні кошти, що підтверджується випискою руху коштів по рахунку [PERSON] за період з 08.12.2017 року по 18.12.2017 року (а.с. 16-28). Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 17.12.2017 року допустила виникнення заборгованості по кредиту в сумі 7369,62 грн., з яких: 6007,90 грн. неповернута сума кредиту; 1205,28 грн. прострочені відсотки; 156,44 грн. пеня (а.с. 13, 14-15). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним Кредитним договором, відповідачем по справі суду не представлено. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за договором про встановлення ліміту кредитування (автоматичний овердрафт) № 6190617 від 12.09.2016 року, та те, що відповідач не подала суду відзиву на позовну заяву та жодних письмових чи електронних доказів, які би спростували позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за вищевказаним кредитним договором є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. (платіжне доручення № 3134397 від 19.01.2018 року, а.с. 1). На підставі викладеного, відповідно 261, 526, 549, 611, 612, 631, 634, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved