Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Звернувшись з позовом до Костянтинівського міськрайонного суду та згодом уточнивши заявлені вимоги, [PERSON] просить: за для можливості оздоровлення дитини та відвідування нею родичів надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Автономної Республіки Крим та Російської Федерації неповнолітнього [PERSON], [INFO], у супроводі матері, [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO], на термін з дня набрання рішенням суду законної сили до 01.07.2016 року, посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який розірвано 20.11.2001 року. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. На даний час малолітній [PERSON] мешкає з нею та перебуває на її утриманні. Вона належним чином, як мати, піклується про здоровя, фізичний розвиток, духовний та моральний стан дитини. Оскільки її малолітня дитини [PERSON] за станом здоровя потребує періодичного відвідування морського узбережжя із субсередньоземноморським та субтропічним кліматом у Автономній Республіки Крим та м. Сочі Російської Федерації, вона має намір виїхати за межі України до зазначених міст для оздоровлення дитини. Посилаючись на п.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» та враховуючи, те що на даний час вона не має можливості отримати дозвіл батька на тимчасовий виїзд дитини за межі України, змушена звернутись до суду з відповідним позовом. Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, з підстав наведених у позовній заяві, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON],, який фактично знаходиться поза межами України, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у суді, в судове засідання не зявився, надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, і якій зазначив про визнання позову. Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано 20 листопада 2001 р., що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-НО №093025 (а.с.7). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.8). Малолітній [PERSON] проживає разом з матірю за адресою: м. Костянтинівка, вул. Сумська, буд. 26 (а.с.6). Позивач матеріально утримує та належним чином піклується про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Малолітній [PERSON] страждає на захворювання слуху та потребує санаторно-курортного лікування на Південному березі Автономної Республіки Крим, що підтверджується довідкою № 467/6 для одержання путівки на санаторно-курортне лікування виданою КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Костянтинівської міської ради від 03.07.2015 року (а.с.17). Стаття 33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Стаття 313 ЦК України передбачає, що особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХП, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України». У відповідності до положень ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Правила перетинання держаного кордону громадянами України, затверджені постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 зі змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, як не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі предявлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Позивач має намір забезпечити відпочинок, відвідування родичів та оздоровлення сина на території Автономної Республіки Крим та Російської Федерації. Проте, у звязку з тим, що відповідач на даний час перебуває за межами України, позивач не може отримати його згоду на виїзд малолітньої дитини за кордон. Беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд малолітнього [PERSON] за межі України для тимчасового перебування, а також враховуючи те, що тимчасовий виїзд малолітньої дитини разом з матірю за кордон на відпочинок, відвідування родичів та оздоровлення відповідає інтересам дитини, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] На підставі ст.ст.150, 155 СК України, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в України громадян України», ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved