Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

Згідно позовної заяви, яка надійшла до суду 26 грудня 2016 року, сторони 23 травня 2012 року зареєстрували шлюб, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося по тій причині, що через різницю поглядів на життя почали виникати непорозуміння та конфлікти, з вересня 2014 року припинили шлюбні відносини,спільного господарства не ведуть, стали чужими людьми, подальше подружнє життя, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та дитини, можливості зберегти сімю немає. У звязку із зазначеними обставинами позивач просить шлюб розірвати, неповнолітню дитину залишити проживати з нею, спору щодо майна немає. В судове засідання позивач не зявилася, подала суду заяву і просить проводити розгляд справи у її відсутність, свої позовні вимоги підтримує частково і просить розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити набуте в шлюбі прізвище, стягнути з відповідача судові витрати, в наданий судом строк примирення не відбулось. Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву згідно якої просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнає,примирення в наданий судом строк не відбулось. Судове засідання проведено у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ч. 1 ст. 55, ч.ч. 3, 4 ст. 56, ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається; дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом; шлюб припиняється внаслідок його розірвання; позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення; особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, згідно свідоцтва про шлюб серія 1-БВ № 101661, виданого 23 травня 2012 року, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 23 травня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Летичівського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №22, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Ухвалою суду від 31 січня 2017 року сторонам надавався строк для примирення один місяць. З позовної заяви та письмових заяв позивача і відповідача вбачається, що сторони припинили шлюбні відносини, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, в наданий судом строк примирення між ними не відбулось, тому суд вважає вказані обставини такими, які свідчать, що їх сім'я розпалась і подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам, після розірвання шлюбу позивачу необхідно залишити прізвище набуте у шлюбі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому на користь позивача з відповідача слід стягнути 551,20 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved