Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

Згідно з поданим позовом в останньому заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача на відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, 57 978,71 грн. та про вирішення питання про розподіл судових витрат. Позов обґрунтований тим, що 13.10.2019 р. о 12 год. 30 хв. за адресою: м. Дніпро, вул. Донецьке шосе напроти будинку № 15 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Renault Logan 2011 року випуску з номерним знаком [NUMBER] , який був під керуванням водія [PERSON] і власником якого є його батько [PERSON] , та транспортного засобу ВАЗ 2107 2003 року випуску з номерним знаком [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] і який, відповідно до пред`явленого водієм страхового полісу належить [PERSON] . Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2019 року по справі № 199/8710/19 відповідача було визнано винним у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило ДТП та пошкодження транспортних засобів, і притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Задля оцінки розміру завданої автомобілю шкоди, 18.10.2019 р. позивач звернувся із заявою про проведення автотоварознавчого дослідження до судового експерта Пилипенка О.С. , який 07.11.2019 р. склав висновок експертного дослідження автотоварознавця № 189/19А з визначення матеріальної шкоди, заподіяної власнику КТС, яким встановлено, що позивачу було завдано матеріального збитку, який визначається, як сума вартості відновлювального ремонту, у розмірі 55 478,71 грн.; додатково позивач поніс витрати у розмірі 2 500,00 грн. на оплату послуг судового експерта з оцінки матеріальної шкоди. Відповідач позов визнав частково: в розмірі франшизи в сумі 1000,00 грн. та витрат на проведення експертизи в сумі 2500,00 грн. Відповідно до відзиву відповідача на позов (а.с. 47-50) сума відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 57 978,71 грн., вказана у прохальній частині позову, включає в себе як суму збитку - 55 478,71 грн., так і 2 500,00 грн. на оплату послуг судового експерта з оцінки матеріальної шкоди, які помилково включено до позовних вимог двічі, як шкоду та як судові витрати. Оскільки заявлені позовні вимоги позивача не перевищують ліміту відповідальності страховика та підлягають повному задоволенню за рахунок страхового відшкодування за вирахуванням франшизи, яку відповідач готовий погасити добровільно, як і судові витрати, які позивач поніс у розмірі 2 500,00 грн. на оплату послуг судового експерта з оцінки матеріальної шкоди. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність». Відшкодування шкоди відповідачем як особою, відповідальність, якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можлива лише за умови, що згідно з договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках передбачених ст. 37 зазначеного закону) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Припинення ТДВ «СК «КИЇВ РЕ» в МТСБУ не звільняє страховика від виконання зобов`язань згідно з укладеним ним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до полісу АО/0538166 від 26.04.2019 р. Крім того, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих може відшкодувати шкоду на умовах, визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у тому числі у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/ або ліквідований. У відповіді на відзив (а.с. 80-83) позивач зазначив, що задля реалізації свого права на отримання страхового відшкодування позивач неодноразово звертався до ТДВ «СК «КИЇВ РЕ» і здійснив все необхідне, щоб належно повідомити страховика про страховий випадок, однак останнім кореспонденція жодним чином не отримуємося і на зв`язок він не виходить, тому позивач фактично був позбавлений можливості скористатись своїм правом на страхове відшкодування та отримати відповідну грошову компенсацію. У зв`язку з тим, що 01.08.2019 року ТДВ «СК «КИЇВ РЕ» було позбавлено членства у Моторному (транспортному) страховому бюро України і в останнього відсутні будь-які важелі впливу на такого страховика, а також через анулювання 11.07.2019 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (Нацкомфінпослуг) усіх ліцензій ТДВ «СК «КИЇВ РЕ». Позивач навіть звертався зі скаргою на бездіяльність ТДВ «СК «КИЇВ РЕ» до Нацкомфінпослуг, як органу державної нагляду за діяльністю страховиків. Однак, отримав відповідь, в якій було зазначено, що у зв`язку з виключенням відповідно до розпорядження Нацкомфінпослуг №1476 від 07.08.2019 року з Державного реєстру фінансових установ, ТДВ «СК «КИЇВ РЕ» не підпадає у наглядову компетенцію Нацкомфінпослуг, та позивачу було рекомендовано вирішувати питання у судовому порядку шляхом звернення саме до винної у ДТП особи, якою є відповідач. Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2019 року по справі №199/8710/19 відповідача було визнано винним у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило ДТП та пошкодження транспортних засобів, і притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с. 4). Транспортний засіб Renault Logan 2011 року випуску з номерним знаком [NUMBER] належить [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 6). Відповідно до висновку експертного дослідження автотоварознавця № 189/19А з визначення матеріальної шкоди, заподіяної власнику КТС, встановлено, що позивачу було завдано матеріального збитку, який визначається, як сума вартості відновлювального ремонту, у розмірі 55 478,71 грн.; додатково позивач поніс витрати у розмірі 2 500,00 грн. на оплату послуг судового експерта з оцінки матеріальної шкоди (а.с. 8-16). Відповідно до полісу №АО / 0538166 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 17) забезпеченим транспортним засобом є ВАЗ 2107 2003 року випуску з номерним знаком [NUMBER] , який відповідно до страхового полісу належить [PERSON] . 17.10.2019 р. [PERSON] звернувся до ТДВ «СК КИЇВ РЕ» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 71-72), надіслав вказану заяву поштою (а.с. 73). Страхове відшкодування на користь позивача не виплачено. Правовідносини між сторонами в даній справі виникли з відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Суд, дослідив докази, надані у порядку ст. 76 - 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України в межах заявлених вимог, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. За ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 6. ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст.11 цього кодексу. За загальним правилом, відповідальність несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст.1187 ЦК). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 11.07.2004 №1961-IV. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст. 3), який визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 закону №1961-IV). Згідно зі ст. 6 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст.ст. 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Як передбачено ст. 1194 ЦК України у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на вищенаведене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок щодо страхового відшкодування. Відповідно до ст. 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, установлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з ч.ч.1 та 4 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене право потерпілого на відшкодування за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування в деліктному зобов`язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування, або шляхом звернення до страховика, в якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст. 1194 ЦК підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди й цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, у розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі ст. 599 ЦК виконанням, проведеним належним чином. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст.1194 ЦК - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (стст.36, 37 закону №1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за ст. 1194 ЦК. Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі ст.1194 ЦК, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №754/1114/15-ц. Потерпілий (позивач) виявив намір одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного Кодексу. Отже, виходячи зі змісту приписів чинного ЦК України, саме на кредитора покладається тягар доказування розміру збитків. Зазначений обов`язок з боку позивача виконаний в повному обсязі. Оскільки вина відповідача у завданні шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (позивачу) встановлена постановою суду, та відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля склав суму у розмірі 55 478 (п`ятдесят п`ять тисяч чотириста сімдесят вісім) грн. 71 коп., то саме в зазначеному розмірі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача розмір матеріальної шкоди. Доводи відповідача не спростовують висновків суду, які зазначені вище в даному судовому рішенні. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України: оскільки позов задоволений повністю сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір (840,80 грн.), а також витрати, пов`язані із залученням спеціаліста (2 500,00 грн.), підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved