Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 18.01.1994, власниками будинку, розташованого за адресою: вул. Грушевського (попередня назва вулиці «Чапаєва»), 2а, смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області у рівних частинах є [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] померла 14.07.2015, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 331183 від 15.07.2015. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.10.2017 позивач успадкувала після смерті [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Грушевського, 2а, смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Частиною першою статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З вищенаведених обставин справи випливає, що право власності позивача на 1/2 частину спірного житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Грушевського, 2а, смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, було набуто ним в порядку спадкування, що підтверджується належними та допустимими доказами і, наразі, ніким не оспорюється. Отже, позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на весь спірний будинок є частково необґрунтованими, оскільки спір щодо визнання за позивачем права власності за набувальною давністю існує не щодо всього будинку, а лише щодо 1/2 його частини, яка належить [PERSON] З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання за позивачем права власності за набувальною давністю на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Грушевського, 2а, смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, яка належить їй на праві власності, у звязку з відсутністю порушення, невизнання або оспорювання права позивача в цій частині. Стосовно іншої частини спірного житлового будинку, суд зазначає таке. За правилом п. 4 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом частин 5 та 6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Виходячи з наведеного, належним відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник, а у разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомий давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Позивач під час судового розгляду зазначила, що їй відомо про те, що попередній власник спірного майна [PERSON], помер. Проте, позивач не надав суду жодних належних та допустимих доказів факту смерті [PERSON], а також не заявив клопотання про витребування відповідних доказів. Так само, позивач не надав суду належних та допустимих доказів відсутності правонаступників [PERSON], у разі його смерті. Отже, позивачем не доведено, що належним відповідачем у даній справі є Новомиколаївська селищна рада Новомиколаївського району Запорізької області, натомість з наявних у суду документів випливає, що належним відповідачем у даній справі, за відсутності доказів іншого, є саме [PERSON], якому на праві власності належить 1/2 частина житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Грушевського, 2а, смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області. Суд, відповідно до приписів ст. 51 ЦПК України, не може здійснювати заміну неналежного відповідача або залучати до участі в розгляді справи співвідповідача, якщо позивач не заявив такого клопотання. Таким чином, предявлення позивачем позову до неналежного відповідача є підставою для відмови в його задоволенні. Документально підтверджені судові витрати, понесені відповідачем у справі відсутні. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: dismissed