Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

З позову вбачається, що згідно рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 15.05.2013 року та договору купівлі - продажу від 20.05.2020 року [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] . У належному позивачу домоволодінні зареєстровані [PERSON] , яка не проживає в зареєстрованому будинку з 2015 року та [PERSON] , яка не проживає по місцю реєстрації з 2012 року. Відповідачі мають інше житло, за місцем реєстрації не з`являються, витрат пов`язаних із утриманням будинку не несуть, добровільно не знімаються з реєстрації, внаслідок чого позивач не може розпоряджатися своєю власністю, у зв`язку з цим [PERSON] звернувся з позовом до суду в якому просив суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування жилим приміщенням у належному на праві приватної власності [PERSON] житловому будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 10.08.2020 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 01.10.2020 року призначено по справі судовий розгляд. \~ \~ \~ \~ В судове засідання сторони не з`явились, від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі, відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судові засідання не з`явилися, належним чином повідомлені через оголошення на Веб-сайті Судової влади України. Суд вирішив за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.247 ЦПК України. Суд, суд прийнявши до уваги заяву позивача, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном та визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, підлягають до задоволення з наступних підстав. \~ \~ Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 15.05.2013 року за [PERSON] визнано право власності на 53/100 частки житлового будинку за адресою [ADDRESS] ( а.с.9-11). Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за [PERSON] зареєстровано спільну часткову власність на 47/100 частини житлового будинку за адресою [ADDRESS] ( а.с.14). Відповідно до договору купівлі продажу від 20.05.2020 року [PERSON] продала, а [PERSON] придбав 53/100 житлового будинку за адресою [ADDRESS] ( а.с.15-16). Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за [PERSON] зареєстровано право власності на 53/100 частини житлового будинку за адресою [ADDRESS] (а.с.17). З довідки Попівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області від 15.07.2020 року вбачається, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] - власник, [PERSON] - не родич, [PERSON] - донька ( а.с. 23). З акту обстеження умов проживання [PERSON] від 15.07.2020 року вбачається, що у житловому будинку за адресою [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , але з січня 2012 року не проживає, та [PERSON] , але з дати реєстрації 11.08.2015 року не проживала ( а.с.24). Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] з місця реєстрації не знялися, більше шести місяців за місцем реєстрації не проживають і з того часу останні не несуть витрат по утриманню будинку, оплаті комунальних платежів, які оплачує позивач [PERSON] . В статті 1, Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону; 475/97-ВР від 17.07.1997 року Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року , першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції закріплені принципи непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.3, ч.6 ст.3 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні місце перебування це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Норми ст.6 цього Закону зобов`язують особу протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Згідно п.п.2,3 Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб за місцем проживання, затвердженого постановою КМУ від 16.01.2003р. №35 (далі-Тимчасовий порядок реєстрації), реєстрація фізичної особи за місцем проживання грунтується на принципі вільного обрання місця проживання, яким є місце, де вона постійно або переважно проживає як власник житлового будинку, за договором його наймання або на інших підставах, передбачених законодавством України. Таким чином, відповідачі, будучи зареєстровані в будинку позивача, порушують його права та законні інтереси, як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном. Обставин, які б свідчили, що позивач або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та в цей час перешкоджають відповідачам у користуванні будинком, або що з цього питання вони зверталися до суду чи до правоохоронних органів, судом не встановлено, як і доказів того, що відповідачі відсутній за місцем реєстрації з поважних причин. Суд, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, вважає, що позивачем доведено факт відсутності та не проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] за місцем реєстрації за адресою [ADDRESS] , більще шести останніх місяців не проживають у вищезазначеному будинку та не знялися з місця реєстрації, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні майном та визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, підлягають до задоволення. Відповідно до\~статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання»\~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.\~ \~\~\~ Таким чином, як випливає з указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~ З огляду на те, що вищевказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення\~статті 7 цього Закону\~підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~ Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.\~\~\~\~ Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа № 21-1438а15)\~та згідно ч. 2\~ст. 360-7 ЦПК України\~має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Позивачем по справі було понесено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840 грн. 40 коп.( а.с.1). Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved