Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 21 травня 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про захист прав споживачів, розірвання договору та стягнення грошових коштів, у якому з урахуванням заяви від 08.09.2021 року про уточнення розміру позовних вимог, просила розірвати договір №206 від 21.01.2013 року про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок з щомісячною виплатою процентів з можливістю довнесення; стягнути з відповідача на її користь за договором №206 від 21.01.2013 року 450\~805,83 грн., у т.ч. сума внеску 330\~000, 00 грн., сума нарахованих несплачених відсотків 83\~203, 76 грн., сума інфляційних збитків 26\~182,30 грн., 3% річних за користування коштами 11\~419,77 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 21.01.2013 року між нею та КС «Громада» (далі по тексту - спілка) був укладений Договір про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок з помісячною виплатою процентів з можливістю довнесення №206 (далі по тексту Договір №206). В додержання виконання умов п. 1.1. Договору, позивач вніс строковий внесок (вклад) на депозитний рахунок спілки у розмірі 280\~000, 00 грн. В свою чергу, відповідач взяв на себе зобов`язання про повернення внеску та відсотків за його користування. Відповідно до п. 1.2. вищевказаного Договору, договір укладено строком до 21.06.2015 року включно. Згідно п. 2.2.1. Договору, процентна ставка за внеском встановлюється у розмірі 25, 6 % річних. В подальшому, шляхом укладення додаткових договорів до Договору №206, сторони погодили збільшення внеску до 330\~000, 00 грн.; пролонговано строк дії договору до 21.06.2021 року та 25.06.2019 року процентну ставку зменшено до 25, 1 %, а 21.06.2020 року до 23, 00 %. Починаючи з 22.02.2020 року відповідач зобов`язання щодо виплати відсотків не виконує. Станом на дату звернення до суду внески (вклади) за договорами [PERSON] не повернуто, що порушує майнові права та охоронювані законом інтереси позивача, умови укладених Договорів та норми чинного цивільного законодавства. У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України з відповідача слід стягнути пеню у розмірі 3% річних від простроченої суми та інфляційні збитки. Відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи відносно нього, відзив у визначені строки не подав, про причини не вчинення відповідних процесуальних дій суд не повідомляв. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.05.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 16.06.2021 року. У зв`язку з неявкою представника відповідача підготовче засідання відкладено на 05.07.2021 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.07.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.07.2021 року. У зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено на 14.09.2021 року. Позивач в судове засідання не з`явилася, 08.09.2021 року подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Додатково подала розрахунок 3% річних та розрахунок інфляційних втрат. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідач повторно не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем знаходження, відомий суду номер телефонного зв`язку, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. Як передбачено п. 1 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам-підприємцям за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. ЄСПЛ у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» (№12307/16) визначив, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання, то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб - сторінка суду, а тому право такої особи на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод порушено не було. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідач будучи повідомленим належним чином про розгляд справи відносно нього, відзиву на позов не подав про причини неможливості вчинення процесуальних дій суду не повідомлено. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, враховуючи згоду позивача про розгляд справи у його відсутності у заочному порядку із ухвалення рішення при заочному розгляді справи на підставі поданих позивачем документів та повторної неявки у судове засідання належним чином повідомленого про день, час та місце судового розгляду справи відповідача і відсутності будь-яких заяв від нього, суд постановив розглянути справу за відсутності учасників справи із ухваленням заочного рішення, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. 21.01.2013 року між спілкою та [PERSON] укладено договір №206, за умовами якого вкладник вносить строковий внесок (вклад) члена кредитної спілки на депозитний рахунок до спілки, а спілка приймає внесок і зобов`язується повернути вкладникові внесок та виплатити проценти та внесок на умовах та в порядку, встановленому цим Договором. Договір укладено на 29 міс., тобто до 21.06.2015 року. Відповідно до п. 2.1.1. Договору вкладу вкладник зобов`язується внести грошові кошти (внесок) до спілки у розмірі 280 000, 00грн. За п. 2.2.1 процентна ставка за договором встановлюється у фіксованому розмірі 25, 6 % процентів річних. Виплата процентів здійснюється щомісячно на вимогу вкладника, що пред`являється в усній або письмовій формі (п. 2.3.3 Договору). На виконання умов договору вкладу позивачем внесені грошові кошти в сумі 280 000, 00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №824 від 21.01.2013 року. Додатковим договором №1 до Договору №206 від 21.04.2015 року п. 1.2. Договору викладено у наступній редакції: «Розмір внеску (вкладу) становить 330 000, 00 грн.» На виконання умов Додаткового договору №1 позивачем внесені грошові кошти в сумі 50 000, 00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №4594 від 21.04.2015 року. Додатковим договором №4 до Договору №206 від 25.06.2019 року п. 1.3. Договору викладено у наступній редакції: «строк дії договору складає 89 міс., тобто з 21.01.2013 року по 21.06.2020 року». П. 1.4. Договору викладено у наступній редакції: «процентна ставка по залученню внеску (вкладу) складає 25, 1 % річних». Додатковим договором №5 до Договору №206 від 21.06.2020 року п. 1.3. Договору викладено у наступній редакції: «строк дії договору складає 101 міс., тобто з 21.01.2013 року по 21.06.2021 року». П. 1.4. Договору викладено у наступній редакції: «процентна ставка по залученню внеску (вкладу) складає 23 % річних». За період з 22.02.2020 року по 21.06.2021 року за депозитним договором №206 сума невиплачених відсотків складає 83\~203, 76 грн., що підтверджено розрахунком відсотків по гривневому депозиту, здійсненим позивачем. Згідно наданих позивачем розрахунків за Договором №206 за прострочення виконання зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України за період з 21.03.2020 року по 21.05.2021 року 3% річних від простроченої суми складають 7 480,19 грн., а розмір інфляційних витрат 24 942, 69 грн. Згідно наданих позивачем розрахунків за Договором №206 за прострочення виконання зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України за період з 22.05.2021 року по 14.09.2021 року 3% річних від простроченої суми складають 3\~939, 58 грн., а розмір інфляційних витрат 1\~239, 61 грн. Письмова вимога позивача від 15.03.2021 року про повернення внеску (вкладу) та відсотків за договором №206 залишилася без задоволення, що підтверджено листом від 23.03.2021 року за вих. №264. ІV. Оцінка Суду. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 3, 6, 11, 525, 627, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про кредитні спілки», кредитна спілка це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Згідно з ч.ч.1, 3, 5, 6 ст. 10 Закону України «Про кредитні спілки», членами кредитної спілки можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають на території України, об`єднані хоча б за однією з ознак, зазначених у частині першій статті 6 цього Закону, мають повну цивільну дієздатність, з урахуванням обмежень, передбачених частиною другою цієї статті. Прийняття до кредитної спілки та виключення з її складу провадяться на підставі письмової заяви особи за рішенням спостережної ради кредитної спілки, крім випадків припинення членства у зв`язку із смертю особи або виключенням члена за рішенням загальних зборів у разі порушення ним статуту кредитної спілки. Членство у кредитній спілці настає з дня сплати особою вступного та обов`язкового пайового внесків у порядку, передбаченому статутом кредитної спілки. В першу чергу сплачується вступний внесок. У разі коли вступний та обов`язковий пайовий внески сплачено у різні дні, першим днем членства вважається день сплати обов`язкового пайового внеску. Днем припинення членства у кредитній спілці вважається день прийняття загальними зборами членів кредитної спілки або спостережною радою кредитної спілки відповідного рішення. Члени кредитної спілки мають право: брати участь в управлінні справами кредитної спілки, обирати та бути обраними до її органів управління; вносити пропозиції на розгляд органів управління кредитної спілки; одержувати від кредитної спілки кредити та користуватися іншими послугами, які надаються членам кредитної спілки відповідно до її статуту; одержувати інформацію про діяльність кредитної спілки, ознайомлюватися з річними балансами, фінансовими звітами, протоколами засідань органів управління кредитної спілки та іншими документами щодо діяльності кредитної спілки; одержувати дохід на свій пайовий внесок, якщо інше не передбачено статутом кредитної спілки; вийти з членів кредитної спілки в порядку, передбаченому цим Законом та статутом кредитної спілки (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про кредитні спілки»). Статтею 23 Закону України «Про кредитні спілки» визначено, що внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кошти, що належать членам кредитної спілки, обліковуються окремо. Кошти, що належать членам кредитної спілки, використовуються для надання кредитів членам кредитної спілки, а у разі наявності тимчасово вільних коштів членів кредитної спілки - можуть розміщуватися спілкою на депозитних рахунках в установах банків, які мають ліцензію на право роботи з вкладами громадян, і в об`єднаній кредитній спілці, а також у державні цінні папери, перелік яких встановлюється Уповноваженим органом. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. Відповідно до статуту КС «Громада» (розміщеного на офіційному сайті спілки http://ksgromada.com.ua) для досягнення мети своєї діяльності кредитна спілка, окрім іншого: приймає вступні та обов`язкові пайові та інші внески від членів спілки; надає кредити своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі. Отримувати кредити від імені членів кредитної спілки можуть також селянські (фермерські) господарства та приватні підприємства, які знаходяться у їх власності. Розмір кредиту, наданого одному члену кредитної спілки, не може перевищувати 20 відсотків від капіталу кредитної спілки; залучає на договірних умовах внески (вклади) своїх членів на депозитні рахунки як у готівковій, так і в безготівковій формі. Зобов`язання кредитної спілки перед одним своїм членом не можуть бути більше 10 відсотків від загальних зобов`язань кредитної спілки (п. п .а-в. п. 5.1 Статуту). Внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. (п. 26.1 Статуту) Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку встановлених договором. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. У відповідності до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Частиною 2 статті 1060 ЦК України передбачено, що незалежно від того чи був укладений договір банківського вкладу на умовах видачі вкладу на першу вимогу чи на умовах повернення вкладу із закінченням встановленого договором строку, банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення. Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження права клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які перебувають на його рахунку, не допускаються, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. У разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, або розірвання договору, заміна умов зобов`язання, виплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється гою, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. За змістом зазначених норм розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір. Зі змісту Додаткового договору №5 до Договору №206 від 21.06.2020 року встановлюється строк його дії до 21 червня 2021 року. Відомостей про продовження його дії сторонами не надано. Враховуючи, що станом на дату ухвалення рішення у справі строк дії спірного договору закінчився, а тому в силу положень ст. 631 ЦК України не може бути розірваний. З огляду на викладене позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконанням сторонами. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. З урахуванням приписів законодавства, умов договору та наданих позивачем доказів, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог до відповідача про стягнення вкладу та відсотків за користування вкладом. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли договірні зобов`язання. Позивач виконав умови договору у повному обсязі, а відповідач ні. Позивач звернувшись до відповідача із вимогою про повернення депозитних внесків та відсотків нарахованих за договорами, грошові кошти не отримав. За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Враховуючи, що внески та проценти за укладеним між сторонами договорами позивачу повернуто не було, беручи до уваги, що відповідачем відзиву на позов та доказів на спростування позовних вимог суду не надано та сприймаючи наявні у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення відсотків за Договором №206 від 21 січня 2013 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних збитків відповідно до ст. 625 ЦК України суд виходить з наступного. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При розгляді справ про передбачену статтею 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов`язання слід з`ясувати: чи існує зобов`язання між сторонами, чи це зобов`язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов`язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті. Отже, враховуючи встановлені обставини, з огляду на те, що строк дії Договору №206 від 21 січня 2013 року закінчився, відповідачем умови договору виконуються неналежним чином у зв`язку із чим виникла заборгованість за несплаченими відсотками, суд приходить до висновку, що вимоги в частині стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних збитків за неналежне виконання умов договорів, відповідають приписам ст. 625 ЦК України з огляду на що вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Частиною першою ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. У відповідності до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Приймаючи до уваги звільнення позивача від сплати судового збору за подання позову до суду, ураховуючи ціну позову, з відповідача в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір визначений за ставками встановленими ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру у розмірі 4\~508, 05 грн.

Outcome: partial