Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, ТОВ «Бахмут-Енергія» просить стягнути з відповідача [PERSON] суму основного боргу за теплову енергію за період з січня 2014 року по липень 2017 року у розмірі 12714,48 грн., а також судовий збір у розмірі 1762 грн., посилаючись на те, що ТОВ «Бахмут-Енергія» у період з січня 2014 року по липень 2017 року постачало [PERSON] теплову енергію. Відповідач є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач несвоєчасно і не в повному обсязі сплачувала вартість послуг за використану теплову енергію квартири, в результаті чого за вказаний період часу утворилась заборгованість у зазначеному розмірі. У зв`язку із зміною складу суду 11 червня 2019 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Посилається на те, що розрахунок заборгованості за спожиту теплову енергію є неналежним доказом, а також пропущено трирічний строк для стягнення заборгованості. Крімтого, вважає, що позивач повинен довести, що відповідач [PERSON] взагалі споживала послуги ТОВ «Бахмут-Енергія», оскільки вона зареєстрована і фактично проживає у с. Клинове Бахмутського району Донецької області, тому не є абонентом ТОВ «Бахмут-Енергія». Також зазначив, що не згоден з тим, що між відповідачем та позивачем укладено договір, і йому не зрозуміло, за яку опалювальну площу квартири позивач бажає стягнути з нього існуючу заборгованість, оскільки він не є одноосібним власником квартири за вказаною адресою, йому належить тільки одна житлова кімната і Ѕ частина загальної площі (т.с. 2, а.с. 3-4). 01 лютого 2021 року від позивача ТОВ «Бахмут-Енергія» надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено, що інформацію про площу будинку та опалювальну площу квартири, яка відображається у розрахункових документах товариства, передано товариству з Бюро технічної інвентаризації до 2007 року та є актуальною станом на день вводу будинку в експлуатацію. У позивача відсутній обов`язок уточнювати цю інформацію у будь-яких організацій. Натомість у споживачів товариства (відповідача) є право письмово звернутися до позивача та надати актуальну інформацію щодо загальної та опалювальної площі їхніх квартир (у випадку, коли інформація про опалювальну площу квартири, яка є у товариства, є неактуальною). Оскільки відповідач не скористався своїм правом на звернення до товариства, то у товариства відсутня актуальна інформація про розмір опалювальної площі, а відтак і рахунки виставляються на підставі наявної у товариства інформації про опалювальну площу квартири відповідача. Рішенням Бахмутської міської ради від 13 липня 2016 року № 150 ТОВ «Бахмут-Енергія» визначено як виконавець послуги з технічного обслуговування та поточного ремонту. Будь-яких рішень щодо передачі внутрішньобудинкових систем опалення, у тому числі, тих систем, які розташовані у будинку [ADDRESS] , не існує, а самі внутрішньо будинкові системи опалення ніколи не стояли на балансі ТОВ «Бахмут-Енергія». Отже, саме житлово-експлуатаційна організація несе обов`язки з утримання внутрішньобудинкових систем опалення. Щодо наданого представником відповідача альтернативного розрахунку, він вважає його суперечливим, оскільки його виконано без урахування постанови КМУ № 1037 від 30 жовтня 2015 року «Про запровадження перерахунку вартості послуги з централізованого опалення залежно від температури зовнішнього повітря», якою визначено конкретну формулу перерахунку плати за тепло в залежності від температури зовнішнього середовища, у разі, якщо будинок не оснащено лічильником теплової енергії. Після прийняття у жовтні 2015 року вказаної постанови позивач перераховував плату за теплопостачання для всіх своїх споживачів відповідно до постанови КМУ № 1037. Однак представник відповідача у своїх альтернативних розрахунках взагалі не приймає до уваги зазначену постанову КМУ № 1037, а тому його розрахунок взагалі не ґрунтується на нормативно-правових актах України і його не можна використовувати як доказ. Позивачем також зазначено, що рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29 грудня 2020 року у справі № 219/3157/18 позовні вимоги позивача до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію задоволено частково. Обставини вказаної справи є такими ж самими, як і в цивільній справі за позовом до [PERSON] , а представником відповідача подано такі ж заперечення та твердження, як у цій справі. Однак суддя [PERSON] при ухваленні рішення врахувала позиції позивача та застосувала лише позовну давність. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив позовну заяву задовольнити у повному обсязі. Щодо доводів про погану ізоляцію зазначив що існує точка розподілу енергії - до загальнобудинкового лічильника, а інше - це не є їхньою компетенцією та за це вони відповідальності не несуть. Він знає, що у будинку відповідача протягом спірного періоду лічильника енергії не було, і нарахування здійснювалися за площею квартири. Згідно з їх відомостями, площа квартири зазначена як 34,85 м?, а звідки відповідач взяв площу 33,13 м? йому невідомо, різниця становить 1,72 м?. Пояснив, що не погоджується з альтернативним розрахунком, виконаним відповідачем, оскільки він не відповідає постанові КМУ № 1037. Зазначив, що площа квартири [PERSON] передана їм з БТІ, а відповідач із заявами не звертався до ТОВ «Бахмут-Енергія» та не повідомляв позивача про зміну площі квартири. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилася. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, тобто тільки за фактично надані послуги у межах його розрахунків. Просив застосувати строк позовної давності до позовних вимог, оскільки позивач звернувся до суду з позовом 13 квітня 2018 року, а просить стягнути заборгованість з 01 січня 2014 року. Тому у межах позовної давності перебуває заборгованість за період з 13 квітня 2015 року по 13 квітня 2018 року. Зазначив, що площа квартири [PERSON] зазначена у розрахунку невірно як 34,85 м? замість вірної - 33,13 м?. Пояснив, що розрахунок, виконаний інженером на його ім`я та який міститься в іншій справі щодо стягнення заборгованості з [PERSON] , містить інші дані щодо об`ємів фактично наданих послуг. Посилався на те, що у нього є фотоматеріали і документи, надані [PERSON] , листування з ТОВ «Бахмут-Енергія», де зазначається у відповідях про погану теплоізоляцію і зайві витрати. Квартира по [ADDRESS] була комунальною квартирою, потім одну кімнату купила [PERSON] (особовий рахунок № [NUMBER] ), а дві кімнати - [PERSON] (особовий рахунок № [NUMBER] ). Також зазначив, що раніше вже були ухвалені рішення суду щодо нього з приводу цієї квартири на всю площу квартири, хоча йому належить тільки 2/3 частини квартири. Також були ухвалені рішення і щодо [PERSON] . Зазначив, що альтернативний розрахунок виконаний самим підприємством ТОВ «Бахмут-Енергія», проте, виконаний неправильно, оскільки невірно розраховані температурні коефіцієнти, які є завищеними. Пояснив, що така ж справа є і в провадженні судді [PERSON] , де у нього такі ж заперечення проти позовних вимог, проте, враховано лише позовну давність, а інші заперечення до уваги не бралися. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою відповідача [PERSON] . Зазначила, що заборгованість у неї виникла через надання ТОВ «Бахмут-Енергія» неякісних послуг. Лічильник було встановлено, однак, труби не утеплені, розрахунок невірний, немає ізоляції труб. Нарахування на приміщення, де встановлено лічильник, були неспівмірні. Вони зверталися до різних інстанцій. Була утворена комісія, яка повністю оглянула всі комунікації і у будинку, і у квартирах. Ізоляція труб була на 5 відсотків у підвалі та на горищі. Представники ТОВ «Бахмут-Енергія» сказали, що ізоляцію труб повинна робити Бахмутська житлова управляюча компанія, а Бахмутська житлова управляюча компанія - що ТОВ «Бахмут-Енергія». Після цього вони звернулися до голови Бахмутської міської ради, після чого він дозволив відключити будинок від теплопостачання, і з 2018 року по теперішній час їхній будинок відключено від теплопостачання ТОВ «Бахмут-Енергія». Лічильник теплової енергії було встановлено у жовтні 2017 року, тобто вже після спірного періоду, за який у відповідача утворилася заборгованість. Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що пред`явлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ТОВ «Бахмут-Енергія» у період з 01 січня 2014 року по 01 липня 2017 року було постачальником послуг з теплової енергії відповідачу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить особовий рахунок № [NUMBER] (т.с. 1, а.с. 4) і за що відповідач зобов`язана своєчасно вносити плату згідно з встановленими тарифами. Згідно з довідкою Бахмутської міської ради, яка надійшла до суду 19 квітня 2018 року, інформація про реєстрацію місця проживання фізичної особи [PERSON] , [INFO] , відсутня (т.с. 1, а.с. 18). Відповідно до ч. 3 ст. 162 ЖК України, строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Згідно з розрахунком заборгованості за спожиту теплову енергію, підписаним начальником АТ Калинич Т.А., за період з 01 січня 2014 року по 01 липня 2017 року по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] , утворилася заборгованість у розмірі 12714,48 грн. (т.с. 1, а.с. 4). Відповідно до розшифровки нарахувань по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , площа опалення складає 34,85 м?. За період з 01 січня 2014 року по 01 липня 2017 року по особовому рахунку № [NUMBER] утворилася заборгованість у розмірі 12714,48 грн. У вказаний період відповідач жодного разу не здійснювала сплату нарахувань за спожиті послуги з теплопостачання (т.с. 1, а.с. 160-161, т.с. 2, а.с. 32-33). Згідно з наданою представником відповідача довідкою-технічною характеристикою № 1381 від 13 листопада 2018 року, виданою станом на 31 грудня 2012 року, квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , має три жилих кімнати, загальна площа квартири 77,12 м ?, житлова площа 50,50 м?. Власниками квартири зазначені [PERSON] (на підставі договору купівлі-продажу квартири від 16 січня 1991 року за № 2-200, посвідченого Першою Артемівською державною нотаріальною конторою) та [PERSON] (на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15 травня 2000 року за № 2-1643, посвідченого Першою Артемівською державною нотаріальною конторою). У примітках зазначено, що довідки видана до органу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно для внесення поточних змін. Одна жила кімната в трикімнатній квартирі, загальною площею 33,13 м?, житловою 21,9 м?, належить [PERSON] , зміна площі відповідно до п. 6 Інструкції № 127 від 24 травня 2001 року (неврахована площа балкону - 10). Дві жилі кімнати у трикімнатній квартирі, загальною площею 43,99 м?, житловою площею 28,6 м?, належать [PERSON] (т.с. 2, а.с. 157). З урахуванням загальної площі 33,13 м?, яка належить [PERSON] , представником відповідача складено альтернативний розрахунок у вигляді таблиці № 1, відповідно до якого представник відповідача визнав, що за період з жовтня 2015 року по квітень 2017 року у відповідача [PERSON] існує заборгованість у розмірі 6746,74 грн. (т.с. 2, а.с. 158). Проте суд вважає альтернативний розрахунок представника відповідача суперечливим та не бере його до уваги, оскільки його виконано без урахування вимог постанови Кабінету Міністрів України № 1037 від 30 жовтня 2015 року «Про запровадження перерахунку вартості послуги з централізованого опалення залежно від температури зовнішнього повітря», якою визначено конкретну формулу перерахунку плати за тепло в залежності від температури зовнішнього середовища, у разі, якщо будинок не оснащено лічильником теплової енергії. Щодо доводів представника відповідача щодо обов`язку позивача перерахувати відповідачу плату за теплопостачання у зв`язку із тим, що площа опалення квартири [PERSON] складає 33,13 м?, а не 34,85 м?, як вважає позивач, суд зазначає, що інформацію про площу будинку та опалювальну площу квартири, яка відображається у розрахункових документах товариства, передано ТОВ «Бахмут-Енергія» з Бюро технічної інвентаризації до 2007 року та є актуальною станом на день вводу будинку в експлуатацію. У позивача відсутній обов`язок уточнювати цю інформацію у будь-яких організацій. Натомість у споживачів товариства, зокрема, відповідача [PERSON] , є право письмово звернутися до позивача та надати актуальну інформацію щодо загальної та опалювальної площі її квартири у випадку, коли інформація про опалювальну площу квартири, яка є у товариства, є неактуальною. Як встановлено у судовому засіданні, відповідач [PERSON] не скористалася своїм правом на звернення до позивача ТОВ «Бахмут-Енергія» з цього приводу, тому у позивача в наявності актуальна інформація про розмір опалювальної площі, а відтак і рахунки виставлялися на підставі наявної у позивача інформації про опалювальну площу квартири відповідача [PERSON] . Доказів іншого представником відповідача не надано та в матеріалах справи не міститься. На підставі ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Вирішуючи питання про розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивач звернувся до суду з позовною заявою 13 квітня 2018 року, тобто у межах строку позовної давності перебуває заборгованість, яка утворилася за період з 13 квітня 2015 року по 01 липня 2017 року у розмірі 9662,84 грн. (12714,48 - 3051,61 = 9662,84). Таким чином, суд вважає, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт порушення відповідачем обов`язку з оплати за послуги теплопостачання, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума основного боргу за теплову енергію у межах строку позовної давності за період з 13 квітня 2015 року по 01 липня 2017 року у розмірі 9662,84 грн. У задоволенні частини позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 01 січня 2014 року по 12 квітня 2015 року у розмірі 3051,61 грн. слід відмовити у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1339,10 грн.

Outcome: partial