overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

З даним позовом позивач звернувся до суду у серпні 2015 року, вказуючи, що 4 жовтня 2011 року між ними та [PERSON] було укладено кредитний договір №BlaЖГА00083382 відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 40000 гривень, термін повернення якого 29 вересня 2014 року зі сплатою процентної ставки на рівні 10% річних, щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом в розмірі 1,75%від суми кредиту. Посилаючись на те, що [PERSON]М не виконує належним чином умови договору та взяті на себе зобовязання щодо погашення кредиту, не в повному обсязі вносить платежі до банку, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитом станом на 31 липня 2015 року в сумі 28863 гривні 05 копійок, прострочені проценти за користування кредитом 8144 гривні, прострочена комісія за управління кредитом 16800 гривень, пеню за несвоєчасне погашення кредиту 173834 гривні 86 копійок. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Судом встановлено, що 4 жовтня 2011 року між [PERSON] та ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» був укладений кредитний договір про надання грошових коштів в розмірі 40000 гривень зі сплатою процентної ставки на рівні 10% річних і щомісячної плати у вигляді комісії за управління кредитом в розмірі 1,75% від суми кредиту. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (ст..625 ЦК України). Погоджуючись з умовами кредитного договору [PERSON] власноручно підписав його і зазначив, що згодний із Умовами надання грошового кредиту фізичним особам. Отже, відповідач зобовязаний виконувати договір про надання кредиту відповідно до його умов та законодавства, а кредитор (ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]») вправі вимагати сплати основного боргу, процентів, пені та штрафних санкцій у випадку невиконання боржником своїх зобовязань за договором кредиту. Заперечення відповідача про безпідставність нарахувань прострочки комісії за управління кредитом і застосування позовної давності по пені є безпідставними і не ґрунтуються на умовах договору і діючого законодавства. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки вказаної в позовній заяві з врахуванням всіх інших обставин справи до 38000 гривень.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

З даним позовом позивачка звернулася до суду 26 листопада 2013 року, вказуючи, що у відповідача працювала головним бухгалтером до 31 липня 2013 року. На день звільнення відповідачем заборгованість по заробітній платі виплачена не була і сума заборгованості становить 23626 гривень 05 копійок. Позивачка також просила стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку в сумі 11180 гривень 22 копійки, а також судовий збір на користь держави. Свої позовні вимоги позивачка в судовому засіданні підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Згідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У відповідності до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно довідки розрахунку позивачки слідує, що заборгованість по заробітній платі становить 23626 гривень 05 копійок з відрахуванням всіх належних платежів, тобто нарахування проведено з відрахуванням всіх належних платежів /а.с. 4/. Визначаючи суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку суд виходив, що з 27 липня 2013 року по 10 січня 2014 року буде становити 116 днів робочих, із яких 113 робочих * 98 грн. 94 коп. (середньоденний заробіток) = 11180 гривень 22 копійки. При виплаті даної суми необхідно провести всі належні платежі і до виплати буде підлягати чиста сума /а.с. 16-18/. Дані розрахунки не оспорені, проведені на даних бухгалтерії, а тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

З даним позовом прокурор Малинського району звернувся до суду 2 жовтня 2013 року, вказуючи, що вказані вище рішення є не законними, так як порушують права неповнолітніх і підлягають до скасування. Прокурор Володарсько - Волинського району Кутлиєв Б.Н. позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача Рак А.Б. позов не визнав, вказуючи, що неповнолітні [PERSON] на момент вирішення питання про спірне житло там не проживали з 2007 року. В даний час за ними закріплене житло в гуртожитку, а після досягнення ними 16-ти річного віку вони будуть поставлені на чергу для отримання житла. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Відповідно до ст.127 ЖК України гуртожитки для проживання надаються робітникам, службовцям, учням, а також іншим громадянам у період роботи або навчання. Батьки неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] в трудових відносинах з відповідачем не перебували і з 2007 року в гуртожитку не проживали, що підтверджується довідкою Іршанської селищної ради №3216 від 3 грудня 2007 року /а.с. 23/. Позбавлення батьківських прав батьків неповнолітніх відбулося у вересня 2008 року, що також підтверджує той факт, що батьки і неповнолітні проживали за межами Володарсько - Волинського району. Відповідно до рішення виконавчого комітету Іршанської селищної ради №16 від 31 січня 2014 року /а.с. 87/ неповнолітні [PERSON], [PERSON] та [PERSON] при досягненні 16 років будуть поставлені на квартирну чергу при виконкомі Іршанської селищної ради. Підстави для скасування п.5 рішення виконавчого комітету Іршанської селищної ради Володарсько - Волинського району№207 «Про виділення кімнати в гуртожитку відсутні, так як [PERSON] не надав відповідачу достовірно неправдивих документів і є добросовісним набувачем спірної житлової площі в гуртожитку. За таких обставин суд приходить до переконання, що примусового виселення сім`ї [PERSON] не було, на час прийняття рішення №166 від 26 липня 2011 року останні в гуртожитку не проживали і їх права не були порушені, а тому позов в повному обсязі необхідно залишити без задоволення за безпідставністю.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

З Дзержинського міського суду Донецької області до Добропільського міськрайонного суду Донецької області за підсудністю надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого позивач зазначила, що 17.04.2010 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що з відповідачем вони перестали мешкати разом з 2015 року, відповідач повернувся мешкати до м. Донецька, а позивач з сином залишилися проживати в м. Покровську. Також позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, в зв`язку з чим позивач вважає, що примирення між сторонами неможливе і позивач прийшла до висновку, що сім`я розпалася та просила розірвати шлюб. Також позивач просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 16 вересня 2020 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено до підготовчого судового засідання, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. В строк, встановлений судом, відповідачем не було подано відзиву на позовну заяву. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 листопада 2020 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлялись належним чином. В матеріалах справи міститься заява позивача з проханням проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Окрім того, позивач надіслала до суду заяву, в якій просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Від відповідача жодних заяв або доказів поважності неявки до суду не надходило. З урахуванням ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

З Диканівської виправної колонії №12 надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якій позивач просить суд шлюб з відповідачем розірвати. Зазначив, що шлюб між ними був укладений 22 серпня 1998 року у відділі реєстрації актів громадянського стану реєстраційної служби м. Красний Луч Луганської області, актовий запис №336. Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачкою не склалось через несхожість характерів і поглядів. Між сторонами постійно виникали суперечки, внаслідок того, що кожний мав різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Почуття поваги та взаєморозуміння втрачені. З квітня 2002 року позивач та відповідач сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач надав клопотання, в якому просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з'явилась, надала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила шлюб розірвати. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 22 серпня 1998 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] Відділу реєстрації актів громадянського стану м. Красний Луч Луганської області, актовий запис №336. Від шлюбу подружжя має двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серія [NUMBER], та [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серія [NUMBER]. В судовому засіданні встановлено, що причиною розірвання шлюбу стали відсутність взаєморозуміння, різне відношення до сімейного життя, шлюбу та ведення спільного господарства. Сторони з квітня 2002 року шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, та не мають бажання зберегти сім'ю. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 197 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

З Дніпровського районного суду м. Києва до Добропільського міськрайонного суду Донецької області за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] , який було розірвано рішенням Артемівського міського суду Донецької області від 05 червня 2019 року. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем та навчається у СЗШ 1-3 ступеня № 258 м. Києва. Позивач зазначає, що добровільної домовленості з відповідачем про сплату аліментів досягнуто не було, відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не надає матеріальної допомоги, будь-яки спроби переговорів з відповідачем стосовно вирішення цього питання не призводять до жодних результатів, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , на свою користь аліменти в розмірі 4500 грн. на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , починаючи з лютого місяця 2020 року. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20 травня 2020 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. В строк, встановлений судом, відповідачем не було подано до суду відзиву на позовну заяву. Сторони в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, в матеріалах справи міститься заява позивача з проханням проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Від відповідача жодних заяв або доказів поважності неявки до суду не надходило, відзиву на позовну заяву вдіповідачем також не було подано. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

Зеленківська сільська рада звернулася до суду із заявою про визнання спадщини [PERSON] відумерлою вказуючи, що останній помер 03.11.2003 р., до смерті мешкав в с. Тойбік Чутівського району Полтавської області. Померлий на підставі державних актів на право приватної власності на землю серії Р3 № 659162 та Р3 № 659399 мав в приватній власності земельні ділянки, що знаходиться на території Зеленківської сільської ради Чутівського району Полтавської області, площею 3,50 та 0,27 гектарів. Після смерті [PERSON] заяв про прийняття спадщини не надходило, спадщина не відкривалася, у звязку з чим, заявник просить визнати спадщину відумерлою та передати у власність територіальної громади Зеленківської сільської ради Чутівського району Полтавської області. Представник заінтересованої особи відділу Держгеодкадастру у Чутівському районі Полтавської області в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи надав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: згідно державних актів на право приватної власності на землю серії Р3 № 659162 та Р 3 № 659399 (а.с. 30-31) [PERSON], [INFO] належали земельні ділянки площею 3,50 та 0,27 гектарів передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкоємців немає. Так, відповідно до актового запису про смерть від 04.11.2003 р. № 29 (а.с.28) [PERSON], помер 03.11.2003 р. Згідно повідомлення Чутівської державної нотаріальної контори спадкова справа після померлого [PERSON] в Чутівській ДНК не заводилась. Заяв про прийняття та відмову від спадщини не надходило. Відповідно до ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом або за законом, неприйняття ними спадщини, а також неприйняття спадщини, суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Враховуючи, що після смерті [PERSON] спадкоємці за заповітом та законом відсутні, спадщина не прийнята, з часу відкриття якої минуло більше одного року, суд вважає, що є підстави для визнання спадщини відумерлою та передачі її у власність територіальної громади Зеленківської сільської ради. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

Зеленківська сільська рада звернулася до суду із заявою про визнання спадщини [PERSON] відумерлою вказуючи, що остання померла 23.07.2003 р., до смерті мешкала в с. Тойбік Чутівського району Полтавської області. Померла на підставі державних актів на право приватної власності на землю серії Р3 № 659007 та Р3 № 659294 мала в приватній власності земельні ділянки, що знаходиться на території Зеленківської сільської ради Чутівського району Полтавської області, площею 3,50 та 0,27 гектарів. Після смерті [PERSON] заяв про прийняття спадщини не надходило, спадщина не відкривалася, у звязку з чим, заявник просить визнати спадщину відумерлою та передати у власність територіальної громади Зеленківської сільської ради Чутівського району Полтавської області. Представник заінтересованої особи відділу Держгеодкадастру у Чутівському районі Полтавської області в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи надав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: згідно державних актів на право приватної власності на землю серії Р3 № 659007 та Р 3 № 659294 (а.с. 30-31) [PERSON] Андрівїіні, [INFO] належали земельні ділянки площею 3,50 та 0,27 гектарів передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкоємців немає. Так, відповідно до актового запису про смерть від 23.07.2003 р. № 21 (а.с.28) [PERSON], померла 18.07.2003 р. Згідно повідомлення Чутівської державної нотаріальної контори спадкова справа після померлої [PERSON] в Чутівській ДНК не заводилась. Заяв про прийняття та відмову від спадщини не надходило. Відповідно до ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом або за законом, неприйняття ними спадщини, а також неприйняття спадщини, суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Враховуючи, що після смерті [PERSON] спадкоємці за заповітом та законом відсутні, спадщина не прийнята, з часу відкриття якої минуло більше одного року, суд вважає, що є підстави для визнання спадщини відумерлою та передачі її у власність територіальної громади Зеленківської сільської ради. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Зеленківська сільська рада Чутівського району Полтавської області звернулась до суду із заявою про визнання спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], відумерлою, вказуючи, що остання проживала в с. Тойбік Зеденківської сільської ради Чутівського району Полтавської області та померла у 2007 р. У власності померлої були земельні ділянки площею 3, 50 га та 0, 27 га, які належали їй відповідно до Державних актів. Після її смерті заяв до нотаріальної контори про прийняття спадщини не надходило, спадщина не відкривалася, у звязку з чим, заявник просить визнати спадщину відумерлою та передати її у власність територіальної громади Зеленківської сільської ради Чутівського району Полтавської області. Представник Зеленківської сільської ради надав суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутності, заяву підтримала та просила її задовольнити. Заінтересована особа відділ Держгеокадастру у Чутівському районі Полтавської області, надав заяву, в якій просив справу розглянути без участі їх представника. При вирішення справи покладається на розсуд суду. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне. Згідно державних актів на право приватної власності на землю серії Р3 № 659163 та Р3 № 659400 [PERSON], [INFO], належали земельні ділянки площею 3, 50 га та 0, 27 га, які були передані їй для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до актового запису про смерть від 22.11.2007 р. № 32 [PERSON] померла 22.11.2007 р. Після її смерті відкрилась спадщина. Згідно повідомлення нотаріальної контори від 20.09.2016 р. спадкова справа після померлої не заводилась, заяв про прийняття та відмову від спадщини не надходило, інформація щодо прийняття спадщини у Спадковому реєстрі відсутня. Відповідно до ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом або за законом, неприйняття ними спадщини, а також неприйняття спадщини, суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Враховуючи, що після смерті [PERSON] спадкоємці за заповітом або законом відсутні, спадщина не прийнята, з часу відкриття спадщини минув 1 рік, суд вважає, що є підстави для задоволення заяви і визнання спадщини, яка відкрилась після померлої [PERSON], відумерлою та передачі її у власність територіальної громади Зеленківської сільської ради Чутівського району Полтавської області.

Outcome: approved