Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Звернувшись з даним позовом, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. В обґрунтування предявлених позовних вимог вказала, що з 02 серпня 2013 року вона з відповідачем перебуває у шлюбі. Від шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Батьком дитини є відповідач. Сімейні стосунки припинили, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Вважає, що відповідач зобовязаний та у змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у встановленому законом розмірі. Просить позов задовольнити. Позивачка в судове засідання не зявилась. Подала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги змінила. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу). Відповідач в судове засідання не зявився. Подав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі. Позовні вимоги у розмірі 1/4 частини свого заробітку (доходу) визнав. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 466750 (а.с. 6). Сторони сімейні відносини припинили, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Позивачка вважає, що відповідач зобовязаний та у змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у встановленому законом розмірі. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходів її матері, батька. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів не може бути менший ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини добровільно не надає, є працездатним, але не працює, інших неповнолітніх дітей та утриманців не має. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини, від дня пред'явлення позову до досягнення нею повноліття, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Задовольняючи позов, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved