Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

Згідно з вироком Святошинського районного суду м. Києва від 26 грудня 2019 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та засуджено до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України суд звільнив [PERSON] від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік та поклавши на нього обов`язки, передбачені законом. Цим же вироком суд частково задовольнив цивільні позови [PERSON] та [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди та стягнув з [PERSON] та КП «Київпастранс» солідарно на користь [PERSON] в рахунок відшкодування майнової шкоди 10000 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 200000 грн., а також на користь [PERSON] в рахунок відшкодування майнової шкоди 10000 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 грн. Крім того, суд стягнув з ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування майнової шкоди 80408 грн. 71 коп. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн. та на користь [PERSON] в рахунок відшкодування майнової шкоди 45294 грн. 72 коп. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн. Цивільний позов ТОВ «ВІТО-ТУР» про відшкодування майнової шкоди задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] та КП «Київпастранс» солідарно на користь ТОВ «ВІТО-ТУР» в рахунок відшкодування майнової шкоди 458346 грн. 29 коп. Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» на користь ТОВ «ВІТО-ТУР» в рахунок відшкодування майнової шкоди 100000 грн. В іншій частині цивільних позовів відмовлено. Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, представник цивільного відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» - адвокат Квятківський О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Святошинського районного суду м. Києва від 26.12.2019 року в частині, що стосується вирішення цивільних позовів потерпілих, відмовивши у задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] до ПрАТ «СК «Універсальна» в повному обсязі. За наслідком апеляційного розгляду Київським апеляційним судом 09 грудня 2020р. вирішено апеляційну скаргу представника ПрАТ «СК «Універсальна» - адвоката Квітківського О.В. задовольнити частково, вирок Святошинського районного суду м. Києва від 26 грудня 2019 року, ухвалений щодо [PERSON] , в частині вирішення цивільних позовів, заявлених в інтересах потерпілих [PERSON] , [PERSON] та ТОВ «ВІТО-ТУР» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди скасувати та призначити в цій частині новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства. У решті вирок суду залишити без змін. 26.01.2021р. до Святошинського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ТОВ «Віто-Тур» про стягнення з [PERSON] , КП «Київпастранс», ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» майнової шкоди, в якій позивач просив стягнути солідарно з [PERSON] та КП «Київпастранс» майнову шкоду у розмірі 581 137,33 грн., та стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» майнову шкоду у розмірі 100 000, 00 грн. Ухвалою суду від 01.02.2021 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження та призначено судове засідання (а.с. 30). Представник позивача в судовому засіданні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у заяві обставинам. Представник відповідача КП «Київпастранс» в судовому засіданні пояснення, що позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти задоволення майнової шкоди у розмірі 352 024, 81 грн., в іншій частині просив відмовити за необґрунтованістю, Представник відповідача [PERSON] надав суду заяву, в якій просив відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення суми відшкодування збитку з [PERSON] в повному обсязі. Відповідач ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» відзив до суду не подав, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, приходить до наступного. 02.03.2018 приблизно о 06 год. 15 хв., відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Mersedes-Benz Sprinter, під керуванням [PERSON] та пасажирського автобуса МАЗ 107467, державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який відповідно до наказу КП «Київпастранс» №94-к від 01.06.2013р. прийнятий на роботу у якості водія. У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] , були заподіяні такі тілесні ушкодження: відкрита травма правого стегна та коліна - рана (визначена клінічними лікарями як рвано-забійна, довжиною 15 см) в ділянці правого колінного суглобу по передній поверхні, яка сполучається з ділянкою уламкового перелому медіального виростка правої стегнової кістки; розрив медіального меніска правого колінного суглобу; крововиливи у оточуючі м`які тканини; відкрита травма лівого колінного суглобу - рана (визначена клінічними лікарями як рвано-забійна, довжиною 15х5 см) в ділянці лівого колінного суглобу по передній поверхні, яка має сполучення з повздовжнім крайовим переломом лівого наколінника; рана (визначена клінічними лікарями як забійна) 2 пальця правої кісті; садна та синці голови, тулуба, обох верхніх кінцівок (без опису морфології), які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Крім цього, у результаті даної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] були заподіяні такі тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма: садна голови (ліва половина); рана (визначена клінічними лікарями як забійна) вилицевої ділянки зліва, (4x0,5 см); крововиливи у м`які тканини лобної ділянки; втиснутий перелом зовнішньої стінки лобної пазухи зліва; перелом лівої носової кістки (без зміщення уламків), яке відноситься до тілесного ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Крім цього, у результаті даної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] були заподіяні такі тілесні ушкодження: забійна рани голови, садна м`яких тканин обличчя (встановити кількість саден за наявною медичною документацією не є можливим), параорбітальна гематома зліва з субкон`юктивальним крововиливом, закрита травма правового стегна у вигляді уламкового перелому правої стегнової кістки в проксимальній та дистальній третинах зі зміщенням уламків, які у сукупності відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я понад 21 день. Також внаслідок ДТП автомобіль Mersedes-Benz Sprinter, державний номер [NUMBER] , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] від 27.09.2017р. належить позивачу ТОВ «ВІТО-ТУР», зазнав механічні пошкодження. Вироком Святошинського районного суду міста Києва від 26.12.2019 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбачено ч.1 ст.286 КК України. Відповідно до правил ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене, вирішуючи заявлені позивачем у справі позовні вимоги, суд приймає до уваги вирок Святошинського районного суду міста Києва від 26.12.2019 р, яким визнано винним [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди 02.03.2018 року, оскільки останній має законну силу, ним же встановлено час та місце дій внаслідок яких було пошкоджено автомобіль позивача у справі, а також особу, що їх вчинила. Згідно з висновком експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 12.10.2018р. № 12-2/777 ринкова вартість автомобіля Mersedes-Benz Sprinter, номерний знак [NUMBER] , на момент ДТП - 02 березня 2018р. становить 666 137, 33 грн., розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mersedes-Benz Sprinter, номерний знак [NUMBER] , становить 666 137, 33 грн., (т.2, а.с.95-106) За даними висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи від 04.07.2019 р. №12167/19-54 ринкова вартість не пошкодженого автомобіля Mersedes-Benz Sprinter, номерний знак [NUMBER] , на момент пошкодження - дату ДТП складала 757 458,81 грн.; ринкова вартість пошкодженого автомобіля Mersedes-Benz Sprinter, номерний знак [NUMBER] , після дорожньо-транспортної пригоди складає 214112,52 грн. (т.3, а.с.12-20) На момент ДТП відповідач КП «Київпастранс» мав чинний страховий поліс № АК/7554987 від 14.10.2015р. , з встановленим лімітом відповідальності страхової компанії по страховим виплатам за шкоду майна в розмірі 100 000, 00 грн. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року: «Володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії, відшкодовують шкоду за правилами відповідальності володільців джерел підвищеної небезпеки, а коли цьому сприяла винна поведінка володільця (не була забезпечена належна охорона і т.п.), відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, що протиправно заволоділа цим джерелом, і на його володільця відповідно до ступеня вини кожного з них». Згідно вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (абз. 4 п. 4 Постанови). За правилами ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична особа або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що завдану позивачу шкоду з вини [PERSON] має відшкодувати КП «КИЇВПАСТРАНС», яке є власником транспортного засобу, яким керував [PERSON] , перебуваючи у трудових правовідносинах із власником транспортного засобу на момент дорожньо-транспортної пригоди. Статті 979, 980 ЦК України визначають, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). Згідно статті 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховики зобов`язані укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір «Зелена картка») відповідно до цього Закону та чинного законодавства України. Судом встановлено, що на момент ДТП відповідач КП «Київпастранс» мав чинний страховий поліс № АК/7554987 від 14.10.2015р. , з встановленим лімітом відповідальності страхової компанії по страховим виплатам за шкоду майна в розмірі 100 000, 00 грн. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено порядок та підстави відшкодування страховиком оціненої шкоди, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Так згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чинної на момент виникнення правовідносин, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Стаття 1194 ЦК України визначає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача КП «Київпастранс» на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 443 346,29 грн. та стягнення з ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» на користь позивача 100 000,00 грн. Крім того, позивач просив стягнути витрати на правову допомогу в сумі 28000,00 грн., на що слід зазначити наступне. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підставі викладеного, враховуючи те, що позивач не надав суду опису робіт (правових послуг), доказів їх надання, порядку визначення їх вартості суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача у цій частині.

Outcome: partial