Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 16 квітня 2021 року до суду надійшла вказана позовна заява [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої донька [PERSON] до Херсонського академічного ліцею імені О.В. Мішукова Херсонської міської ради при Херсонському державному університеті про визнання протиправним та скасування наказу про відрахування з загальноосвітнього навчального закладу, стягнення моральної шкоди, у якому представник позивача просив визнати протиправним та скасувати наказ директора Херсонського академічного ліцею імені О.В. Мішукова Херсонської міської ради при Херсонському державному університеті №88 від 29.03.2021 «Про затвердження рішень науково-педагогічної ради» в частині відрахування учениці 9 ПМВ класу [PERSON] з Херсонського академічного ліцею імені О.В. Мішукова Херсонської міської ради при Херсонському державному університеті (далі по тексту - ліцей); стягнути з відповідача на користь позивача завдану моральну шкоду у розмірі 50000, 00 грн.; судові витрати покласти на відповідача. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] є ученицею 9 ПМВ класу ліцею. Відповідно до витягу із наказу №88-г від 29.03.2021 року на підставі ухваленого рішення науково-педагогічної ради, протокол №9 від 29.03.2021 року, директором ліцею [PERSON] наказано за порушення обов`язків здобувачів освіти, визначених ст. 53 ЗУ «Про світу», Статуту та правил внутрішнього розпорядку ліцеїстів ліцею щодо дотримання етичних норм, поваги, гідності, прав, свобод та законних інтересів усіх учасників освітнього процесу, відрахувати учнів 9 ПМВ класу [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з ліцею. Зазначений наказ позивач вважає таким, що підлягає скасуванню, оскільки порушує фундаментальне право [PERSON] на освіту. Крім того, виключний перелік підстав для відрахування учнів із державних та комунальних закладів освіти визначений Порядком зарахування, відрахування та переведення учнів до державних та комунальних закладів освіти для здобуття повної загальної середньої освіти, затвердженим наказом МОН України №367 від 16.04.2018 року (далі по тексту - наказ №367) і порушення навчальної дисципліни не є такою підставою. Сторона відповідача неправомірними діями та рішенням завдала [PERSON] моральну шкоду, яку позивачем оцінено на суму 50 000, 00 грн. Вказані обставини стали підставою для позивача звернутися до суду з позовом про захист порушеного права на освіту та відшкодування моральної шкоди. ІІ. Виклад позиції відповідача. 05 травня 2021 року директор ліцею Бібік Г.В. надала відзив на позовну заяву, у якому у задоволенні позову просила відмовити у повному обсязі. Вказала, що 25.03.2021 року під час онлайн уроків у класній групі в мобільному додатку вайбер учні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] поширювали неетичні та нецензурні висловлювання відносно однокласників та вчителів. Того ж дня батькам повідомлено про неприпустимість такої поведінки дітей, а з учнями проведено бесіду штатним психологом школи. Крем того, курівництво ліцею звернулося до поліції за фактом булінгу, вчиненого відносно дітей, які повідомили вчителів про переписку у вайбер. 26.03.2021 року [PERSON] у вайбер групі нецензурно висловлювалася на адресу класного керівника, ймовірно, образившись за виклик до директора ліцею її матері. За обставин, що склалися, з метою врегулювання ситуації в 9 ПМВ класі та припинення порушення прав учасників освітнього процесу, керівництвом ліцею прийнято рішення про виключення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з ліцею. ІІІ. Виклад позиції позивача у відповіді на відзив. 24.05.2021 року представник позивача за ордером адвокат Кравцов С.І. подав відповідь на відзив, у якому просив задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позові. Вказав, що відповідач жодними належними та допустимими доказами не обґрунтував підстави прийнятого рішення та викладених у відзиві доводів. ІV. Виклад заперечень відповідача на відповідь на відзив. 18 червня 2021 року директор ліцею Бібік Г.В. надала заперечення на відповідь позивача, у якому у задоволенні позову просила відмовити у повному обсязі. Вказала, що з метою безпеки учнів, прізвища батьків, які надали інформацію про переписку, не розголошується. Стороною позивача не заперечується факт нецензурних висловлювань [PERSON] на адресу однокласників та вчителів. Заява класного керівника пройшла відповідну реєстрацію у школі, на підставі чого проведено розслідування та прийнято відповідне рішення у вигляді наказу.. V. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19.04.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 05 травня 2021 року директор ліцею Бібік Г.В. надала клопотання про розгляд справи з викликом сторін. 05 травня 2021 року директор ліцею Бібік Г.В. надала відзив на позовну заяву. 24.05.2021 року представник позивача за ордером адвокат Кравцов С.І. подав відповідь на відзив. 18 червня 2021 року директор ліцею Бібік Г.В. надала заперечення на відповідь позивача. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.07.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи з викликом сторін. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Учасники справи наданими їм правом скористалися та подали до суду заяви по суті справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. VІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Рішенням Херсонської міської ради від 21.06.1994 року №288 «Про відкриття ліцею при Херсонському педагогічному інституті» відкрито з 15 серпня 1994 року ліцей при Херсонському державному педагогічному інституті. 24 червня 2019 року [PERSON] зарахованого до 8 ПМВ класу ліцею, про що свідчить запис в особовій справі №Т/191 учениці [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серійний номер [NUMBER] виданого 23.03.2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського обласного управління юстиції, матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . У заяві від 07.06.2019 року [PERSON] своїм підписом засвідчила, що ознайомлена зі статутом ліцею та зобов`язується неухильно виконувати вимоги до батьків та учнів у ЗУ «Про освіту» та Статуті ліцею. З заяви [PERSON] (класний керівник 9 ПМВ класу) від 25.03.2021 року встановлено, що 25.03.2021 року учні 9 ПМВ класу під час проведення онлайн уроків поширювали неетичні, нецензурні висловлювання щодо однокласників та окремих вчителів у класній групі вайбер. Один із батьків учня надіслав скріншоти цього спілкування, у яких учні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] нецензурно висловлювалися по відношенню до однокласників, образливо коментуючи їх сімейне життя та членів їх родити. З заяви [PERSON] до в.о. керівника управління освіти і науки Херсонської міської ради Журженко Н.С. встановлено, що [PERSON] не заперечується факт нецензурних висловлювань на адресу класного керівника мотивоване неналежним виконанням свої обов`язків. Відповідно до витягу з протоколу бесіди психолога ліцею [PERSON] з учнями 9 ПМВ класу щодо використання та поширення ними в класній вайбер групі ненормативної лексики в адресу вчителів та класного керівника, виходячи зі змісту бесіди засвідчено визнання з боку [PERSON] та [PERSON] факту написання в вайбер групі образ у нецензурній формі та використання образливих стікерів в бік учителя і свого однокласника під час навчальних занять, що відбувалися в он-лайн форматі. Відповідно до наказу від 25.03.2021 року №25 «Про створення службової комісії з розслідування за фактом звернення класного керівника 9 ПМВ класу [PERSON] » створено службову комісію для проведення розслідування до 29 березня 2021 року. Актом розслідування службової комісії ліцею щодо фактів викладених в заяві класного керівника 9 ПМВ класу №Я-1 від 25.03.21 встановлено, що 25.03.2021 року учні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] нецензурно висловлювалися у класному чаті у вайбер по відношенні до учасників освітнього процесу під час дистанційного уроку алгебри. Учні в образливому вигляді коментували дії вчителів та класного керівника з використанням ненормативної лексики. Учениця 9 ПМВ класу [PERSON] факт вчинення вищеозначених дій не визнала. У ході розмови батьки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] власноручно взяли телефони дітей для ознайомлення зі змістом переписки, після чого були вражені поведінкою своїх дітей та переконалися у правдивості наведених фактів. З пояснювальної [PERSON] встановлено, що вживання ненормативної лексики серед учнів класу є систематичним, незважаючи на постійну роботу виховного змісту з цього питання. Згідно витягу з протоколу №9 засідання науково-педагогічної ради ліцею від 29 березня 2021 року, окремі батьки учнів 9 ПМВ класу виявили, що у класній вайбер групі тривалий час порушуються права учнів на повагу людської гідності, на захист від приниження честі та гідності, будь-яких форм насильства та експлуатації, дискримінації за будь-якою ознакою та право педагогічних працівників на захист професійної честі та гідності. Відповідні права порушені шляхом вживання та розповсюдження ненормативної лексики, образливих висловлювань та стікерів на адресу учнів та вчителів ліцею. Представники батьківської громади звернулися до закладу з проханням притягнути до відповідальності учнів 9 ПМВ класу [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . На підставі ч. 3 ст. 40 ЗУ «Про повну загальну середню освіту» директор ліцею запропонувала притягнути до відповідальності за невиконання обов`язків учнів 9 ПМВ класу [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] шляхом їх відрахування з академічного ліцею. 52 голосами «за» («проти» - 0, «утрималось» - 1) ухвалено за порушення обов`язків здобувачів освіти, визначених ст. 53 ЗУ «Про світу», Статуту та правил внутрішнього розпорядку ліцеїстів ліцею щодо дотримання етичних норм, поваги, гідності, прав, свобод та законних інтересів усіх учасників освітнього процесу, відрахувати учнів 9 ПМВ класу [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з ліцею. Згідно витягу із наказу від 29 березня 2021 року №88-г «Про затвердження рішень науково-педагогічної ради» за порушення обов`язків здобувачів освіти, визначених ст. 53 ЗУ «Про світу», Статуту та правил внутрішнього розпорядку ліцеїстів ліцею щодо дотримання етичних норм, поваги, гідності, прав, свобод та законних інтересів усіх учасників освітнього процесу, відраховано учнів 9 ПМВ класу [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з ліцею. За інформацією з розділу «VІ. Результати навчальних досягнень учня (учениці)» в особовій справі №Т/191, [PERSON] у 2019/2020 навчальних роках мала середній рівень оцінок. За інформацією з табелю навчальних досягнень за 2020/2021 навчальний рік [PERSON] має середній рівень оцінок. Згідно Характеристики, наданої ліцеєм 08.04.2021 року, [PERSON] за період з 01 вересня 2019 року по 29 березня 2021 року продемонструвала достатній рівень навчальних досягнень з більшості предметів. За характером стримана та спокійна, серед учнів авторитетом не користувалася, ініціативи до загально ліцейських заходів не проявляла, підтримувала дружні стосунки з двома однокласницями. Вихованням дитини займається мати, яка фрагментарно підтримувала зв`язок з навчальним закладом. Останнім часом не відвідувала батьківські збори, про результати навчання доньки дізнавалася від класного керівника. Згідно характеристики сусідів та квартального комітету, [PERSON] за місцем проживання: [ADDRESS] характеризується позитивно. Відповідно до довідки №56, виданої 25.03.2021 року [PERSON] , 2006 р.н. звільнена від занять у зв`язку з СВВД, ацетонемічним синдромом, головними болями. За інформацією з ЄДРЮОФОПГФ станом на 17.03.2021 року ліцей є комунальною організацією (установою, закладом). VІІ. Оцінка Суду. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Право на освіту - це право людини на здобуття певного обсягу знань, культурних навичок, професійної орієнтації, які необхідні для нормальної життєдіяльності в умовах сучасного суспільства. Освіта - це цілеспрямований процес виховання і навчання з метою набуття встановлених державою освітніх рівнів. За положеннями статті 53 Конституції України право на освіту гарантовано кожному (частина перша); держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах (частина третя). Право на освіту гарантується кожній людині на принципах рівності, визначених статтею 24 Конституції України. Визнання права кожної людини на освіту відповідає, зокрема, Загальній декларації прав людини (стаття 26), Міжнародному пакту про економічні, соціальні та культурні права (стаття 13). Перше речення статті 2 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує загальне особисте право на освіту. Друге речення цієї статті 2 гарантує право батьків забезпечувати освіту дітей відповідно до своїх релігійних і світоглядних переконань. Стаття 2 Протоколу №1 є одним цілим з домінуючим першим реченням, а право, гарантоване другим реченням, спирається на основоположне право на освіту. Проте, право на освіту не є абсолютним, оскільки може підпадати під очевидно дозволені обмеження, беручи до уваги, що це право «за своїм характером потребує регламентування з боку держави» (ibidem, § 5, стор. 32; див. також, mutatis mutandis, Golder проти Сполученого Королівства, § 38; Fayed проти Сполученого Королівства, § 65). Право на освіту не виключає застосування дисциплінарних заходів, зокрема, тимчасового або остаточного виключення з навчального закладу за списування (Sulak проти Туреччини (dec.)) або за погану поведінку (Whitman проти Сполученого Королівства (dec.)). Проте обмеження права на освіту хоча існують, однак такі обмеження не повинні порушувати суті права на освіту і позбавляти його ефективності. Ці обмеження повинні бути передбачені законом і мають переслідувати законну мету, незважаючи на те, що у сфері дії статті 2 Протоколу №1 не існує вичерпного переліку «законних цілей» (Leyla Єahin проти Туреччини, § 154). Вирішуючи питання чи було обмеження [PERSON] , інтереси якої представляє мати, у праві на освіту шляхом відрахування з ліцею здійсненне згідно з Законом і переслідувало законну мету, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЗУ «Про освіту» право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ЗУ «Про освіту» здобувачі освіти зобов`язані, окрім іншого: поважати гідність, права, свободи та законні інтереси всіх учасників освітнього процесу, дотримуватися етичних норм; дотримуватися установчих документів, правил внутрішнього розпорядку закладу освіти, а також умов договору про надання освітніх послуг (за його наявності. Здобувачі освіти мають також інші права та обов`язки, передбачені законодавством та установчими документами закладу освіти. Правові, організаційні та економічні засади функціонування і розвитку системи загальної середньої освіти в Україні визначає ЗУ «Про повну загальну середню освіту». Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЗУ «Про повну загальну середню освіту» порядок зарахування, відрахування та переведення учнів до державних і комунальних закладів освіти для здобуття повної загальної середньої освіти затверджується центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки. Відповідно до ч. 4 ст. 38 ЗУ «Про повну загальну середню освіту» керівник закладу загальної середньої освіти зобов`язаний, окрім іншого, здійснювати зарахування, переведення, відрахування учнів, а також їх заохочення (відзначення) та притягнення до відповідальності відповідно до вимог законодавства. Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЗУ «Про повну загальну середню освіту» педагогічна рада, окрім іншого, приймає рішення щодо переведення учнів на наступний рік навчання, їх відрахування, притягнення до відповідальності за невиконання обов`язків, а також щодо відзначення, морального та матеріального заохочення учнів та інших учасників освітнього процесу. Відповідно до Розділу «ІV. Відрахування учнів із закладів освіти» наказу №367: 1. із закладу освіти відраховуються учні, які: здобули повну загальну середню освіту та отримали відповідний документ про освіту; зараховані до іншого закладу освіти для здобуття повної загальної середньої освіти; переводяться до іншого закладу освіти відповідно до розділу ІІІ цього Порядку; вибувають на постійне місце проживання за межі України. Відрахування із зазначених підстав здійснюється шляхом видання відповідного наказу керівником закладу освіти. Про відрахування учнів з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, з причин, визначених підпунктами 3, 4 цього пункту, заклад освіти, з якого переводиться (відраховується) учень, не пізніше наступного робочого дня з дня видання наказу повідомляє відповідну службу у справах дітей; 2. за рішенням педагогічної ради та відповідно до наказу керівника можуть бути відраховані (чи переведені на іншу (крім денної) форму здобуття загальної середньої освіти у цьому самому чи іншому закладі освіти) учні 9 класу, яких було зараховано до закладу за результатами конкурсу і які здобули початковий результат (1, 2 чи 3 бали) чи не здобули жодного результату річного оцінювання та (або) державної підсумкової атестації з одного з предметів, що ними вивчалися поглиблено відповідно до освітньої програми та навчального плану закладу освіти чи індивідуального навчального плану учня. Про можливе відрахування батьки дитини та орган управління освітою за місцем проживання учня повинні бути письмово поінформовані у двотижневий строк до дня засідання педагогічної ради щодо можливого відрахування. Рішення про відрахування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, приймається лише за згодою органів опіки та піклування; 3. особи, які не завершили здобуття повної загальної середньої освіти та не отримали відповідний документ про освіту після завершення останнього класу ліцею, відповідно до рішення педагогічної ради можуть бути відраховані із закладу освіти або переведені на іншу (крім денної) форму здобуття освіти в цьому самому або іншому закладі освіти. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 33 ЗУ «Про повну загальну середню освіту» установчими документами закладу загальної середньої освіти є рішення засновника (засновників) про його утворення та статут, а також у випадках, визначених цим Законом, засновницький договір, укладений між засновниками. Статут може містити інші положення з питань, передбачених цим Законом та/або з питань, що не врегульовані законодавством, у тому числі щодо особливостей утворення і діяльності закладу загальної середньої освіти. Положення статуту не повинні суперечити законодавству. Відповідно до п. 1.1. Статуту ліцею, ліцей є загальноосвітнім навчальним закладом ІІ, ІІІ ступеня з профільним навчанням і допрофесійною підготовкою. Відповідно до п. 1.10. Статуту, у своїй діяльності ліцей керується: Конституцією України, законами України «Про освіту», «Про загальну середню освіту», Положенням «Про загальноосвітній навчальний заклад», затвердженим постановою КМУ від 27.08.2010 №778, Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», наказами, інструкціями та іншими нормативними документами КМУ та МОН України в питаннях загальної середньої освіти, рішеннями його засновників, внутрішніми документами Ліцею (Концепцією діяльності Ліцею, Колективним договором, структурою управління Ліцеєм, інструкціями, положеннями тощо), цим статутом та іншим чинним законодавством України. Відповідно до п. 5.4. Статуту учні ліцею, окрім іншого, зобов`язані: з належною повагою та шаною ставитися до інших учнів, учителів, наставників, старших колег Ліцею та професорсько-викладацького складу університету; бути дисциплінованими, не допускати негідних вчинків та утримувати від цього інших; виконувати вимоги педагогічних та інших працівників Ліцею відповідно до Статуту і правил внутрішнього розпорядку Ліцею; дотримуватися вимог законодавства, моральних та етичних норм. За невиконання учасниками навчально-виховного процесу своїх обов`язків, порушення Статуту, правил внутрішнього розпорядку на них можуть накладатися стягнення (попередження, догана, зняття дисциплінарного балу із загального рейтингу тощо). Батьки та особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, їхнє виховання і зобов`язані, окрім іншого, виховувати в дітях повагу до законів, прав, основних свобод людини; забезпечувати дотримання дітьми вимог Статуту Ліцею ( п. 5.14. Статуту). Відповідно до п. 6.4.1. Статуту Директор Ліцею, окрім іншого, забезпечує права учнів (вихованців) на захист їх від будь-яких форм фізичного або психічного насильства; видає у межах своєї компетенції накази та розпорядження і контролює їх виконання. За пунктом 6.6.1. Статуту, науково-педагогічна рада розглядає питання, зокрема, щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності учнів (вихованців), працівників Ліцею за невиконання ними своїх обов`язків у встановленому законом порядку, та вирішує інші питання, пов`язані з діяльністю Ліцею. Преамбулою закріплено, що Правила внутрішнього розпорядку ліцеїстів ліцею (далі по тексту - Правила), складено у відповідності до чинного законодавства, зокрема Конституції України, Цивільного та Кримінального кодексів України, Закону України «Про захист суспільної моралі», Статуту Ліцею. Відповідно до п. 1.8. Правил, кожен учень має турбуватися про честь ліцею, підтримувати його традиції і авторитет, як в стінах навчального закладу так і за його межами. Пунктом 1.10. Правил, встановлено, що фізична конфронтація, залякування і знущання над людиною або твариною є неприпустимими формами поведінки учнів у ліцеї та за його межами. За пунктом 1.11. Правил, забороняється вживання непристойних виразів і жестів. Згідно до п. 1.12. Правил, ліцеїсти повинні бути ввічливими, з повагою ставитися до усіх учасників освітнього процесу, проявляти пошану по старших, піклуватися про молодших. Відповідно до п. 1.17. Правил, за грубе або систематичне порушення Правил учень відраховується з ліцею. За положенням пункту 2.8. Правил, спілкування зі старшими, однолітками має бути виваженим, привітним і доброзичливим. Учень не повинен вживати ненормативну лексику, принизливі й образливі вислови тощо. Означені правила внутрішнього розпорядку є обов`язковими для виконання всіма учнями ліцею. З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази судом встановлено, що [PERSON] притягнуто до відповідальності за невиконання обов`язків учнів шляхом відрахування з академічного ліцею. Підставою такого рішення стало порушення нею обов`язків здобувачів освіти, визначених ст. 53 ЗУ «Про світу», Статуту та правил внутрішнього розпорядку ліцеїстів ліцею щодо дотримання етичних норм, поваги, гідності, прав, свобод та законних інтересів усіх учасників освітнього процесу. Зокрема, неодноразове допущення [PERSON] грубих, лайливих та образливих висловлювань на адресу учасників освітнього процесу (однокласники та вчителі дівчини), що суперечить принципам діяльності ліцею, закладеним у його Статуті та Правилах, а також ЗУ «Про освіту» та ЗУ «Про повну загальну середню освіту». Актом розслідування службової комісії ліцею встановлено, що учениця визнала факт неетичних висловів, однак висновків щодо своєї неналежної поведінки не зробила та продовжила чинити психологічне насильство із застосуванням засобів електронних комунікацій (вайбер група) стосовно інших учасників освітнього процесу. Конституція України проголошує життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпеку як найвищу соціальну цінність (частина перша статті 3), наголошуючи, що кожен має право на повагу до його гідності, оскільки вказане право є природним та не може бути обмежене або порушене іншими особам, або ставитися на противагу правам інших. Суд вважає, що дії, вчинені [PERSON] по відношенню до однокласників та вчителів, які проявилися у крайній мірі неповаги та приниженні їх честі, гідності та достоїнства, правомірно сприйняті керівництвом ліцею як грубе порушення Правил, за обставин, що склалися. При цьому, застосований керівництвом ліцею захід дисциплінарного стягнення у вигляді відрахування є очікуваним і прийнятним у світлі практики ЄСПЛ щодо дотримання права на освіту, яке може бути обмежено за погану поведінку (див. Whitman проти Сполученого Королівства). Щодо зазначеного стороною позивача про те, що перелік підстав для відрахування є вичерпним, у зв`язку із чим відповідач неправомірно видав спірний наказ про відрахування [PERSON] , суд зазначає, що з урахуванням вище викладених норм діючого законодавства про освіту, центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки вирізняє суб`єкта та форму прийняття рішення про відрахування учнів із закладів освіти (наказ керівника закладу освіти, рішення педагогічної ради, рішення педагогічної ради та наказ керівника) в залежності від підстав відрахування. При цьому, перелік підстав, з яких може бути відраховано із закладу освіти осіб, які не завершили здобуття повної загальної середньої освіти та не отримали відповідний документ про освіту після завершення останнього класу ліцею, відповідно до рішення педагогічної ради (п. 3 Розділу ІV. наказу №367) є невизначеним. Тому твердження сторони позивача щодо вичерпності підстав для відрахування учнів із закладів освіти, є хибними. Не гуртуються на вимогах закону і твердження позивача про те, що заклад освіти повинен письмово проінформувати у двотижневий строк до дня засідання педагогічної ради щодо можливого відрахування, оскільки такий обов`язок покладено на заклад освіти у випадку відрахування учнів 9 класу, яких було зараховано до закладу за результатами конкурсу і які здобули початковий результат (1, 2 чи 3 бали) чи не здобули жодного результату річного оцінювання та (або) державної підсумкової атестації з одного з предметів, що ними вивчалися поглиблено відповідно до освітньої програми та навчального плану закладу освіти чи індивідуального навчального плану учня. А відтак, при відрахуванні учнів з інших підстав такого обов`язку для закладу освіти наказом №367 не передбачено. Як вбачається з матеріалів справи, відрахування [PERSON] відбулося не з підстав, передбачених п. 2 Розділу ІV. наказу №367, з огляду на що ліцей не мав обов`язку попереджати батьків учениці про її можливе відрахування. А тому, доводи позивача у цій частині є неприйнятними. Беручи до уваги викладене та за встановлених обставин, суд приходить до висновку, що оскаржуваний наказ директора Херсонського академічного ліцею імені О.В. Мішукова Херсонської міської ради при Херсонському державному університеті №88 від 29.03.2021 «Про затвердження рішень науково-педагогічної ради» в частині відрахування учениці 9 ПМВ класу [PERSON] з Херсонського академічного ліцею імені О.В. Мішукова Херсонської міської ради при Херсонському державному університеті є таким, що не суперечить діючому законодавству та прийнятий у відповідності до законодавства, що регулює спірні правовідносини. Крім того, за наявності розгалуженої системи закладів освіти, які надають можливість громадянам здобути базову/ профільну середню освіту (гімназії, ліцеї), можливості зарахування на вільні місця впродовж навчального року - у порядку надходження заяв про зарахування (відповідно до п. 6 Розділу І наказу №367) суд доходить висновку, що право [PERSON] на освіту не є порушеним та може бути реалізовано за бажання у іншому навчальному закладі. З огляду на відсутність підстав для визнання спірного наказу протиправним та його скасування у задоволенні позовних вимог в цій частині позову слід відмовити. Враховуючи, що заявлені позивачем позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача є похідними від позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу про відрахування з загальноосвітнього навчального закладу позов у цій частині позовних вимог також задоволенню не підлягає. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене у задоволенні позовних вимог суд відмовляє у повному обсязі. VІІІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. ХІХ. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, підстави для стягнення судового збору з відповідача на користь позивача відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed