Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

Звертаючись до суду, позивачка в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, шлюб з яким було розірвано. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 12.11.2014 року з відповідача стягуються аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини його доходів але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. На теперішній час збільшений мінімальний розмір аліментів на одну дитину до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У позовній заяві позивачка просила збільшити мінімальний розмір аліментів, які стягнуті на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 12.11.2014 року, змінивши мінімальний розмір аліментів з 30% на 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини з моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2015 року № 2037-VII. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, від неї надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу без її участі, на позові наполягає у повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку та винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Заяву про слухання справи за його відсутністю не надав. Про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином - у відповідності до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, судовими повістками про виклик за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно до ст.280 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позивач проти заочного розгляду справи не заперечував. Враховуючи вищенаведене і прийняття судом ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач не надав ні відзиву, ні заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними. Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Свідоцтвом про народження дитини [PERSON], [INFO] (ар.с.9), підтверджено, що відповідач у справі є його батьком. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 12.11.2014 року з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, що підтверджується копією рішення по справі № 209/5669/14-ц (ар.с.12) та копією виконавчого листа № 209/5669/14-ц виданого 16.12.2014 року (ар.с.11). Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходів її матері, батька. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2015 року № 2037-VII внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України, яку викладено в наступній редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». У відповідності до перехідних положень цього Закону він набирає чинності через місяць з дня його опублікування, Закон опубліковано 08.06.2017 року в газеті «Голос України» № 102, тобто він набрав чинності 08.07.2017 року. Статтями 142, 182 СК України передбачено, що діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів: наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на зазначене вище, суд вважає можливим здійснити стягнення аліментів у даній справі у зазначеній позивачем частці, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідатиме внесеним до ч.2 ст. 182 СК України змінам, на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, який набрав чинності 08 липня 2017 року. Ні відзиву, ні заперечень проти позову відповідачем не надано, а тому беручи до уваги всі вище перелічені обставини, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, а отже мінімальний розмір аліментів, визначений рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 12.11.2014 року підлягає збільшенню в порядку ст. 192 Сімейного кодексу України з 30% до 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позовні вимоги задоволено, судові витрати необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: approved