Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Згідно штемпеля на конверті 21.08.2018 року ТзОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» звернулося в суд з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості в розмірі 12367 грн. 93 коп. за договором про надання фінансового кредиту № ІФ01-00276 від 21.11.2017 року. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 21.11.2017 року між ТзОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту №\~ІФ01-00276, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 5000,00 грн., зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 17% на місяць з кінцевим терміном повернення 16.11.2018 року. Одержання коштів [PERSON] підтверджується видатковим касовим ордером від 21.11.2017 року. Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконувала, у зв'язку з чим станом на 01.08.2018 року допустила виникнення заборгованості по кредиту в сумі 12367,93 грн., з яких: 5000,0 грн. заборгованості за кредитом; 7067,93 грн. заборгованості по відсотках за період з 21.11.2017 року по 31.07.2018 року; 300,0 грн. штрафні санкції. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І. від 05.09.2018 року вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження. Також даною ухвалою було встановлено відповідачу пятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.23) відповідач [PERSON] отримала вищевказану ухвалу суду та копію позовної заяви з доданими до неї документами 08.09.2018 року, однак, станом на 26.09.2018 року, відзиву на позовну заяву суду не надала, а тому у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У зв'язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов кредитного договору шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 21.11.2017 року між ТзОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір про надання фінансового кредиту № ІФ01-00276 (а.с. 4-5), відповідно до умов якого [PERSON] було надано кредитні кошти в сумі 5000,00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 21.11.2017 року (а.с. 6). Згідно п. 1.4. Кредитного договору за користування кредитними коштами позичальник сплачує кредитодавцю плату в розмірі 17 % за період від суми наданого кредиту. Відповідно до п. 1.6. Кредитного договору кредитні кошти надаються строком на 12 періодів, а саме з 21.11.2017 року по 16.11.2018 року. Кредитні кошти та проценти за користування кредитом повертаються позичальником у касу або на рахунок Кредитодавця у строки відповідно до графіку внесків за кредитним договором єдиним платежем, що становить суму не менше 1002,33 грн. (п. 2.2. Кредитного договору). Згідно з п. 3.4.3 Кредитного договору позивальник зобовязується своєчасно та в повному обсязі виконувати зобовязання за кредитним договором. Відповідно до 4.1 в разі несвоєчасної сплати позичальником «єдиного платежу» більше ніж 1 дня від дати визначеної в п. 2.2. цього договору позичальник сплачує кредитодавцю штраф у розмірі 50 грн. за кожен факт порушення умов договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Із змісту ч. 1 ст. 1054 ЦК України випливає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Нормами частини 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідач одержав та використав за цільовим призначенням кредитні кошти, однак взяті на себе зобов'язання належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 01.08.2018 року допустила виникнення заборгованості по кредиту в сумі 12367 грн. 93 коп., з яких: 5000,0 грн. заборгованості за кредитом; 7067,93 грн. заборгованості по відсотках за період з 21.11.2017 року по 31.07.2018 року; 300,0 грн. штрафні санкції (а.с. 10). 14.08.2018 року на адресу відповідача [PERSON] було надіслано повідомлення претензію № 14/08/18-1, яким вимагалося негайно в тридцяти денний термін з моменту отримання дононого повідомлення, достроково погасити всю заборгованість по кредиту, поцентах та інших штрафних санкціях у повному обсязі, а саме 11694,62 грн. (а.с. 8). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним Кредитним договором, відповідачем по справі суду не представлено. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № ІФ01-00276 від 21.11.2017 року, та те, що відповідач не подала суду відзиву на позовну заяву та жодних письмових чи електронних доказів, які би спростували позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за вищевказаним кредитним договором є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. (платіжне доручення № 432 від 16.08.2018 року, а.с. 1). На підставі викладеного, відповідно 261, 526, 549, 611, 612, 631, 634, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved