Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

Звертаючись до суду, позивачка зазначила, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 10 вересня 2005 року. Шлюб зареєстрований Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 226. Подружні відносини з відповідачем припинені з вересня 2016 року, оскільки відповідач залишив родину, дітей та став проживати з іншою жінкою у цивільному шлюбі. Відновлювати подружні відносини з відповідачем позивачка не збирається. Вважає, що сім'я розпалась остаточно і шлюб необхідно розірвати. Від даного шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Діти знаходяться на утриманні позивачки, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Інших аліментних зобов'язань відповідач немає. Спору щодо розподілу майна та місця проживання дітей поки що не мають. Позивачка просила суд: розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн., щомісячно, до повноліття дітей. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей, в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дітьми віку повноліття. Справу просила розглянути за її відсутності. Не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач у судовому засіданні був відсутній. Про час і місце судового засідання повідомлений належним чином - у відповідності до вимог ст. 74, 76 ЦПК України, судовою повісткою. Повістку було направлено відповідачу відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України за зареєстрованим його місцем проживання. Відповідач заяви про розгляд справи за його відсутністю не надав, причини неявки до суду не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позивач проти заочного розгляду справи не заперечував. Враховуючи вищенаведене і прийняття суддею ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, наданих сторонами. В судовому засіданні досліджені всі докази, надані сторонами. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі доказів, наданих сторонами і досліджених під час судового засідання. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана, довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, при цьому приймає до уваги наступні обставини: Згідно з п.1 ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з п.2 ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до п.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 10 вересня 2005 Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 226. Подружні відносини між сторонами припинені з вересня 2016 року. За таких обставин подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача у справі. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Свідоцтвами про народження дітей: [PERSON], [INFO] (ар.с.5), [PERSON], [INFO] (ар.с.4), [PERSON], [INFO] (ар.с.6), підтверджено, що відповідач у справі є їхнім батьком. Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходів її матері, батька. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів не може бути менший ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів визначається з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та інші, що мають істотне значення. Позивачем не наведено жодних обставин, які б суд міг взяти до уваги при визначенні розміру аліментів. Оскільки відповідачем жодна з обставин, зазначених за текстом позовної заяви не оспорюється, їх наявність слід вважати доведеною. Беручи до уваги те, що відповідач є людиною працездатного віку, слід вважати, що аліменти у тому розмірі, про який просить позивач, будуть відповідати інтересам дітей та не будуть погіршувати матеріальне становище відповідача проти межі, встановленої діючим законодавством. Судовий збір в сумі 640 грн., відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved