Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. 08.10.2020 року позивач через свого представника звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів про стягнення заборгованості в якому просив стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит №115 від 13 серпня 2018 року в розмірі 23181 грн. 46 коп. та 2102 грн. 00 коп. сплаченого судового збору. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 13.08.2018 року між відповідачем-1 та ХОКС «Єдність» укладено договір про споживчий кредит №115 на суму 20\~000, 00 грн. Договір укладено строком на 24 місяці від дати отримання позичальником кредиту, тобто з 13 серпня 2018 року по 13 серпня 2020 року. Незважаючи на вимоги кредитного договору відповідач-1 не дотримується графіку погашення кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом. З метою забезпечення виконання умов кредитного договору між ХОКС «Єдність», відповідачем-1, відповідачем-2 укладено договір поруки №115 від 13 серпня 2018 року. За змістом укладених між сторонами договорів поруки поручитель та боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 29 жовтня 2020 року по справі №766/9333/19 з боржників солідарно стягнуто заборгованість у розмірі 7073 грн. 87 коп. Відповідно до розрахунку розмір заборгованості, що підлягає стягненню станом на 21 вересня 2020 року становить 23\~181, 46 грн. з яких: основна сума боргу 10\~639, 19 грн.; штраф 12\~542, 27 грн. Оскільки відповідачі ухиляються від виконання своїх зобов`язань позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. Відповідачі відзиву на позов не подали, були належним чином повідомлені про судовий розгляд справи. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06.11.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням викликом сторін. Судове засідання призначено на 03.12.2020 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, 01.12.2020 року подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідачі не з`явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем проживання, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. У зв`язку з неявкою відповідачів розгляд справи відкладено на 19.01.2021 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, 19.01.2021 року подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідачі повторно не з`явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем проживання, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «Вячеслав Корчагін проти Росії» №12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки є таким, що належним чином повідомлений про судовий розгляд справи. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Як передбачено п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. З матеріалів справи вбачається, що виклик відповідачів у судове засідання здійснювався за підтвердженою адресою місця реєстрації проживання відповідачів та у інші способи встановлені цивільно-процесуальним законодавством України, тож з урахуванням практики Європейського суду відповідачі є такими, що повідомлені належним чином. З наявного в матеріалах справи поштового повідомлення №7300309527894, №7300309527886 вбачається, що судова кореспонденція (позов та додатки), спрямована судом на адресу відповідачів, повернулася на адресу суду з відміткою про причини повернення «за закінченням строку зберігання». Тож, у встановлений процесуальним законодавством строк, відповідачі будучи повідомленими належним чином, відзиву на позов не подали про причини неможливості вчинення процесуальних дій суду не повідомлено. У судові засідання, призначені на 03.12.2020 року та 19.01.2021 року відповідачі не з`явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Про причини неприбуття у судове засідання не повідомили. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, враховуючи згоду представника позивача про розгляд справи у його відсутності у заочному порядку із ухвалення рішення при заочному розгляді справи на підставі поданих позивачем документів та повторної неявки у судове засідання належним чином повідомлених про день, час та місце судового розгляду справи відповідачів і відсутності будь-яких заяв від них, суд постановив розглянути справу за відсутності учасників справи із ухваленням заочного рішення, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Судом встановлено,\~що 13\~серпня 2018 року між [PERSON] та ХОКС «Єдність» укладено договір про споживчий кредит №115 на суму 20 000 грн. Згідно п.2.1 кредитного договору строк користування кредитом становить 24 місяці від дати отримання Позичальником кредиту. У відповідності до умов п. 3.1 кредитного договору за користування кредитом нараховуються проценти в розмірі 42 % річних від залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання дня отримання кредиту та включаючи дату його повернення. Відповідно до умов кредитного договору погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється згідно графіка розрахунків (п.3.5 Договору). Прострочення сплати\~кредиту та/або\~процентів за\~користування кредитом\~(згідно\~графіку платежів)\~не зупиняє\~нарахування процентів\~та неустойки\~(штрафу) (п.3.6 Договору). Згідно п. 3.7 даного Договору у разі несвоєчасного надходження планового платежу повністю або частково, цей кредит визнається кредитом з підвищеним ризиком. Протягом цього терміну плата за користуванням кредитом (проценти) становить 84 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до пункту 7.4 договору про споживчий кредит - у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов`язань, встановлених договором, що полягають у неповернені кредиту до закінчення строку, визначеного у договорі, [PERSON] зобов`язаний сплатити кредитодавцю штраф у розмірі 50% ( п`ятдесят відсотків) від суми неповернутого кредиту та не сплачених процентів на дату нарахування штрафу. В забезпечення виконання умов вищевказаного договору між кредитною спілкою і відповідачами [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки №116 від 13 серпня 2018 року, згідно якого [PERSON] взяла на себе зобов`язання перед позивачем відповідати за кредитним договором №115 від 13 серпня 2018 року. З наданого суду розрахунку заборгованості [PERSON] вбачається, що станом на 21.09.2020 року заборгованість становить 25\~084, 54 грн., з яких 12\~363, 91 грн. - заборгованість за основною сумою кредиту, 12\~720, 63 грн. - заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом, 12\~542, 27 грн. штраф за невиконання зобов`язань. За рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 29.10.2019 року стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Херсонської обласної Кредитної спілки «Єдність» заборгованість за кредитним договором №115 від 13.08.2018 року, що утворилась станом на 06.05.2019 року у розмірі 7073,87, 06 грн., яка складається із: суми боргу в розмірі 2506,29 грн. та проценти за користування кредитом 4567,58 грн.. ІV. Оцінка Суду. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Положеннями ч. 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Вимогами статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін і погоджених ними умов, у яких закріплюються їхні права та обов`язки, а також умов, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, що встановлює обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України). Статтею 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом укладеного між сторонами договору поруки №115 від 13.08.2018 року поручитель [PERSON] , та боржник [PERSON] , відповідають перед ХОКС «Єдність» як солідарні боржники. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз досліджених судом доказів, наданих позивачем, які є належними, допустимими та достатніми, свідчить про обґрунтованість та доведеність позовних вимог на предмет існування заборгованості відповідачів перед позивачем. Суд враховує, що відповідачами відзиву на позов та доказів на спростування позовних вимог суду не надано, не виконано належним чином зобов`язання за договором №115 від 13 серпня 2018 року. Отже, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а розрахунки доведеними позивачем, та приходить до висновку про задоволення позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за договором про споживчий кредит №115 від 13 серпня 2018 року в розмірі 23181 грн. 46 коп. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. Зокрема, згідно платіжного доручення №450 від 25 вересня 2020 року позивачем сплачено 2102,00 грн. судового збору, який підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в рахунок відшкодування судових витрат у розмірі 1051, 00 грн. з кожного.

Outcome: approved