Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

І. Виклад позиції заявника. 16.09.2020 року заявник звернувся до суду з вказаною заявою, у якій просив встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 15.01.1998 р., а саме квартири [ADDRESS] , виданого на ім`я [PERSON] . Заява мотивована тим, що 16.09.2020 року заявнику та членам його родини на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого Управлінням обліку і використання комунального майна м. Херсона виконкому Херсонської міської ради народних депутатів від 15.01.1998 року на праві приватної, спільної сумісної власності належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] . При видачі свідоцтва про право власності на житло, у документі допущено помилку, яка перешкоджає заявнику володіти, користуватися та розпоряджатися власністю на свій розсуд, а саме, у свідоцтві про право власності на житло прізвище заявника записано, як « [PERSON] » і не збігається із записом прізвища у паспорті громадянина України, що був виданий Дніпровським РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області, 05.03.1997 року, де прізвище зазначене, як « [PERSON] ». При цьому, на стор. 8 Паспорту, зроблено запис щодо права на безоплатну приватизацію житлової власності за № 7790 від 19.01.1998р. 25.08.2020, з метою проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, заявник звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] із відповідною заявою. Проте, Рішенням про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 5326537 від 31.08.2020, розгляд заяви зупинено та надано роз`яснення щодо необхідності надання державному реєстратору рішення суду про встановлення факту належності заявнику свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 15.01.1998 р. Заявник вважає, що причина неправильного написання його прізвища у одну літеру виникла у зв`язку із неправильним переведенням його прізвища з російської на українську мови. Внаслідок такої помилки, на даний час, виникла певна невідповідність між документом, що посвідчує особу заявника та правовстановлюючим документом, який був виданий на його ім`я. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ ІІ. Заяви(клопотання) учасників справи. 28.10.2020 року заявник [PERSON] через канцелярію суду подав заяву про розгляд заяви без його участі, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. 28.10.2020 року заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] через канцелярію суду подали заяви про розгляд заяви без їх участі, не заперечили проти задоволення заявлених вимог. ІІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.09.2020 року вказану заяву залишено без руху. Заявнику надано 5-денний строк для усунення недоліків. 07.10.2020 року на адресу суду надійшла заява від заявника про усунення недоліків на виконання вимог ухвали про залишення заяви без руху, яку відповідно до Журналу реєстрації вхідної кореспонденції передано судді 08.10.2020 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08.10.2020 року провадження у справі відкрито в порядку окремого провадження, призначено судовий розгляд у справі на 28.10.2020 року. У час призначений для розгляду справи, учасники справи не з`явились у поданих через канцелярію суду заявах просили провести розгляд справи без їх участі. Судом, на підставі частини другої ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Судом встановлено, що 15.01.1998 року за №7790 Управлінням обліку і використання комунального майна м. Херсона виконкому Херсонської міської ради народних депутатів [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] та [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житло, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS] . Право власності на означену квартиру 15.03.1998 року зареєстровано в ХМБТІ в реєстровій книзі №110 за реєстровим №43278. Прізвище [PERSON] змінено на « [PERSON] » на підставі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , про що відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції міста Херсона 11.09.2004 року зроблено актовий запис №401. У зв`язку з тим, що [PERSON] звернувся до державного реєстратора з метою реєстрації права власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 15.01.1998 року, належного [PERSON] , рішенням №53826537 від 31.08.2020 року зупинено розгляд заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Листом від 02.10.2020 року за вих.. № [PERSON] роз`яснено, що відповідно до архівних даних управління обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради, квартира [ADDRESS] приватизована на підставі розпорядження начальника управління обліку і використання комунального майна м. Херсона виконкому міської ради народних депутатів від 15.01.1998 №7790-ж на ім`я [PERSON] та членів його сім`ї [PERSON] , [PERSON] . З огляду на надану копію громадянського паспорту [PERSON] виданого 05.03.1997, вбачається різночитання прізвища, а саме « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Управління обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради не має правових підстав для внесення змін до свідоцтва про право власності, яке видане іншим органом приватизації. Паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий Дніпровським РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області 05.03.1997 року, громадянину [PERSON] , [INFO] V. Оцінка Суду. Правилами ч. 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частинами третьою, четвертою, шостої статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За приписами ЦК України юридичні факти це факти з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. У статті 315 ЦПК України наведено перелік, які саме факти можуть бути встановленні в судовому порядку, проте він не є вичерпним. Вказана норма передбачає встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом пунктів 1 та 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи: про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядається, якщо такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Пунктом 12 зазначеної Постанови роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК (на час розгляду справи - ст. 315 ЦПК України) факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. За правилами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Ушаков та Ушакова проти України» від 18.06.2015 року (остаточне - 18.09.2015 року), в пункті 78 зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою…». Суд звертає увагу, що встановлення факту, про який просить заявник, має для нього юридичне значення, а саме право здійснити реєстрацію нерухомого майна, що прямо передбачено цивільним законодавством та не порушує прав та інтересів інших осіб, в тому числі прав заінтересованих осіб. Як встановлено судом, помилку у прізвищі заявника зазначеному у Свідоцтві про право власності на житло допущено при написанні і переведенні прізвища із російської мови на українську, і виправити таку помилку інакше як у судовому порядку неможливо, а отже вимоги заявника підлягають задоволенню. Аналізуючи в сукупності обставини справи в контексті законів, інших норм права, надані сторонами докази, виходячи з стандарту доказування «баланс вірогідностей» (BENDERSKIY v. Ukraine 15.11.2007 р., J.K. AND OTHERS v. SWEDEN 23.08.2016 р.), враховуючи наявні в матеріалах справи докази, з яких вбачається, що в написанні прізвища заявника має місце помилка, що пов`язана з його перекладом з російської мови, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що не викликають сумніву і є достатніми для встановлення факту належності заявнику правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] . VI. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VII. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved