Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Звертаючись до суду із зазначеним позовом позивачка обґрунтовує його наступними обставинами. Відповідно до рішення Дзержинського районного суду від 04 вересня 2012 року було визнано, як ? частина, частки померлих [PERSON] та [PERSON] у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] та встановлено факт володіння на праві власності за життя ? частиною зазначеного майна померлою [PERSON] У подальшому у державній реєстрації права власності позивачці [PERSON] було відмовлено, оскільки вона є неналежною особою на подання заяви про державну реєстрацію прав, а [PERSON] померла [INFO]. За своє життя [PERSON] склала заповіт, в якому заповіла належну їй частку у майні позивачці [PERSON] Після відкриття спадщини після померлої [PERSON] її чоловік [PERSON], оскільки на той момент вже був непрацездатний за віком отримав право на обов'язкову частку у спадщині. Позивачка, в установлені строки звернулась до Третьої державної нотаріальної контори для оформлення права на спадщину за заповітом, однак отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на частку у майні на ім'я спадкодавця. Враховуючи зазначене, позивачка і була змушена звернутись до суду для визнання за нею права власності на частину [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON] В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, її представник у повному обсязі підтримала заявлені позовні вимоги, просила позов задовольнити у повному обсязі, на стягнені судових витрат з відповідачів не наполягала. На запитання суду зазначила, що питання відносно спадкування іншої частини майна, що залишилась після [PERSON] буде вирішуватися шляхом звернення до нотаріуса. Відповідачі проти задоволення позову заперечували, вважають, що [ADDRESS] була надана всій сім»ї за місцем роботи батька, а не придбана за договором купівлі - продажу. Крім того, на думку відповідачів, спадщина повинна бути поділена в рівних частках між усіма спадкоємцями. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до договору від 22 травня 1992 року [PERSON] придбав у власність житлову 2-х кімнатну квартиру, загальною площею 42,2 кв.м., житловою площею 27,9 кв.м. за адресою : [ADDRESS] (а.с. 13). Право власності на це майно було зареєстровано Криворізьким міським бюро технічної інвентаризації, про що 15 червня 1992 року в реєстровій книзі № 18 стор. 252 зроблено запис [NUMBER] (а.с. 13 зворот). За життя [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, про що у Книзі записів актів громадянського стану міститься актовий запис за № 1757 від 30 грудня 1964 року (а.с. 10). У зв'язку із цим, рішенням Дзержинського районного суду від 04 вересня 2012 року (з урахуванням ухвал від 26 грудня 2012 року, 04 лютого 2013 року) було визнано, частки померлих [PERSON] та [PERSON] у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] рівними, по ? частині за кожним із подружжя, та встановлено факт володіння на праві власності за життя ? частиною зазначеного майна померлою [PERSON] (а.с. 6, 7, 17, 18). 12 серпня 2013 року Державним реєстратором було відмовлено у державній реєстрації прав власності на підставі вищевказаного судового рішення, так як із заявою звернулась неналежна особа (а.с. 16). [PERSON] померла [INFO], про що у Книзі реєстрації смерті є актовий запис за № 468 від 29 квітня 2008 року (а.с. 8). [PERSON] помер [INFO], про що у Книзі реєстрації смерті є актовий запис за № 549 від 11 липня 2011 року (а.с. 9). При цьому, за своє життя 23 січня 2004 року [PERSON] залишила заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 1-170, на ім'я позивачки [PERSON], яким заповіла належну їй частину квартири [ADDRESS] (а.с. 14). Після відкриття спадщини померлої [INFO] [PERSON], позивачка, маючи заповіт, звернулась до Третьої Криворізької Державної нотаріальної контори, однак отримала відмову у видачі свідоцтва направо власності на частину квартири по вул. Димитрова 40/15, у зв'язку з тим, що квартира перебувала у спільній сумісній власності подружжя та відсутні документи , які підтверджують право власності спадкодавці на частку у цьому майні (а.с. 15). Стаття 1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Зі ст.ст. 1296, 1297 ЦК України вбачається, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, позивачка [PERSON] має право на звернення до суду для визнання за нею права власності на частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. Задовольняючи вимоги позивачки, суд також враховує вимоги ст. 1241 ЦК України, яка передбачає, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом було встановлено, що на момент відкриття спадщини після померлої [INFO] [PERSON], разом з нею проживав непрацездатний за віком чоловік [PERSON], який мав право на обов'язкову частку у спадщині. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини та по сьогодні є працездатними повнолітніми особами, крім того, [PERSON] є нерідним сином [PERSON], у зв'язку з чим ніхто з відповідачів не має згідно закону права на обов'язкову частку у спадщині при наявності заповіту. Жодних інших доказів на підставі ст. 60 ЦПК України, які б підтвердили право відповідачів на спадкування майна після смерті [PERSON] під час судового розгляду не було надано. Враховуючи зазначене, суд вважає, що за позивачкою [PERSON] може бути визнано право власності на 3/8 частки двокімнатної квартири № 15 загальною площею 42, 2 кв.м., житловою площею 27, 9 кв.м., в будинку [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON], з урахуванням обов'язкової частки у спадщині, на яку за життя мав право померлий [PERSON], який фактично прийняв спадщину після смерті дружини. На стягненні судових витрат з відповідачів позивач та її представник не наполягають.

Outcome: approved