overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Звернувшись до суду, заявник [PERSON] просить встановити факт родинних відносин між ним і [PERSON], яка померла 13 листопада 2013 року, а саме що він є сином останньої. Вимоги обґрунтовані тим, що після смерті його матері [PERSON] відкрилася спадщина, яка знаходиться за адресою: Запорізька область, смт Михайлівка, вул. Привітна, буд. 5, але нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з тим, що в свідоцтві про його народження прізвище матері вказано як «Сидоренко» замість «Подольська». Заявник [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність. Заінтересована особа приватний нотаріус Михайлівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] про час і місце судового розгляду була повідомлена належним чином, заперечень проти заяви не надала. Суд, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився 1 січня 1957 року в с. Михайлівка Запорізької області. Згідно зі свідоцтвом про народження заявника, виданим 27 січня 1957 року райбюро ЗАГС с. Михайлівка Запорізької області, його батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про шлюб, виданого райбюро ЗАГС с. Михайлівка Запорізької області, 27 січня 1957 року був зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO], уродженцем [INFO], та [PERSON], [INFO], уродженкою [INFO]. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «Сидоренко». Відповідно до копії домової книги для прописки громадян, які проживають у [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], були зареєстровані за вказаною адресою. Також судом встановлено, що 13 листопада 2013 року [PERSON] померла в віці 88 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Згідно з наявною в матеріалах справи копією паспорту на ім'я [PERSON] остання народилася 30 вересня 1924 року в с. Малишеве Коврівського району Іванівської області. Аналізуючи досліджені докази по справі в їх сукупності, суд вважає доведеним факт, що заявник є сином [PERSON], яка померла 13 листопада 2013 року. Виходячи з наведеного, заяву можливо задовольнити, встановивши факт, що [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], яка померла 13.11.2013 року, оскільки встановлення такого факту буде мати значення для прийняття заявником спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

Звернувшись до суду, заявник [PERSON] просить ухвалити рішення про усиновлення ними неповнолітнього [PERSON], [INFO], уродженця міста Дніпропетровська, та записати його батьком дитини у Книзі реєстрації народжень без зміни її прізвища, ім'я та по батькові. Заявник зазначає, що з 6 квітня 2012 року перебуває у шлюбі з [PERSON], яка має сина від першого шлюбу [PERSON], [INFO]. З часу укладення шлюбу проживають всі разом однією сім'єю. Також мають спільну дочку [PERSON], 2012 року народження. Між ним та дитиною [PERSON] склалися добрі відносини, останній прив'язався до нього, називає його батьком. Він також турбується про нього, створює належні умови для його розвитку та виховання. Мати та батько дитини, [PERSON], не заперечують проти усиновлення ним неповнолітнього [PERSON] У судовому засіданні заявник [PERSON] свою заяву підтримав. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні дану заяву також підтримала. Заінтересована особа [PERSON] не заперечував проти усиновлення заявником його дитини, про що надав нотаріально посвідчену заяву. Представник органу опіки та піклування - служби у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради Самофал В.М. вважала за доцільне усиновлення неповнолітнього [PERSON] його вітчимом [PERSON] Суд, дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про задоволення заяви за наступних підстав: Судом встановлено, що заявник [PERSON] з 6 квітня 2012 року перебуває у шлюбі з [PERSON], яка має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно довідки про склад сім'ї [PERSON] та [PERSON] разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] проживають родиною за адресою: [ADDRESS]. Заявник [PERSON] позитивно характеризуються, володіє повною дієздатністю та згідно висновку про стан здоров'я не страждає хворобами, які перешкоджають йому бути усиновлювачем. Заявник має щомісячний дохід, який дозволяє йому утримувати дитину та створити належні умови для її розвитку та виховання. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради усиновлення дитини [PERSON] [PERSON] є доцільним і таким, що відповідає інтересам дитини. У судовому засіданні не встановлено мотивів усиновлення [PERSON] неповнолітнього [PERSON], які б суперечили інтересам дитини, або підстав, передбачених статтею 212 СК України, що перешкоджають усиновленню. Отже, суд приходить до висновку, що таке усиновлення повністю відповідає найвищим інтересам дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Батько та мати [PERSON] надали нотаріально посвідчену заяву, в якій не заперечують проти його усиновлення. З урахуванням наведеного, заяву [PERSON] можливо задовольнити, оголосити його усиновлювачем дитини [PERSON] Крім того, відповідно до статей 229, 231 СК України суд вважає можливим задовольнити прохання заявника та записати його батьком [PERSON] у Книзі реєстрації народжень без зміни прізвища, ім'я та по батькові, місця народження останнього, про що внести зміни до актового запису про народження [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

Звернувшись до суду, заявник посилається на те, що 2 березня 2010 року помер її чоловік [PERSON], а 4 червня 2015 року син [PERSON]. Вона є спадкоємцем першої черги після їх смерті, але державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що прізвище сина в свідоцтві про смерть зазначено як Різник, а прізвище чоловіка в свідоцтві про смерть зазначено як Резник. Згідно з витягом з державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію народження прізвище сина зазначено як Резнік, прізвище батька записано також як Резнік. За цих підстав заявник просить встановити факт, що [PERSON], який помер 4 червня 2015 року, є рідним сином [PERSON], який помер 2 березня 2010 року. У судове засідання заявник не з'явилася, надала заяву, в якій свої вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Заінтересована особа - Дніпропетровська міська рада про час і місце судового розгляду була повідомлена, явку свого представника в судове засідання не забезпечила. Суд, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що 2 березня 2010 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданим Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції на підставі актового запису № 354 від 16 березня 2010 року. 4 червня 2015 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданим Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції на підставі актового запису № 606 від 12 червня 2015 року. Згідно з витягом із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON] його батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2016 року встановлений факт, що [PERSON] є матір'ю [PERSON]. Згідно з довідками КВЖ РЕП Індустріального району «Резник Евгений Николаевич» та «Резник Николай Пантелеевич» були зареєстровані за адресою: [INFO] б кв. 73. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2016 року встановлений факт, що свідоцтво про право приватної власності на квартиру [ADDRESS] б в м. Дніпропетровську, видане 9 листопада 1999 року на ім'я Резник Николая Пантелеевича та Резник Евгения Николаевича, належить [PERSON], померлому 02.03.2010 року, та [PERSON], померлому 04.06.2015 року. Аналізуючи досліджені докази по справі в їх сукупності, суд вважає доведеним у судовому засіданні факт, що [PERSON], який помер 4 червня 2015 року, є сином [PERSON], який помер 2 березня 2010 року. Відповідно до п. 1 частини 1 статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Враховуючи наведене, заяву [PERSON] можливо задовольнити, встановивши у судовому порядку факт, що [PERSON] є сином [PERSON], оскільки встановлення такого факту буде мати для заявника юридичне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Звернувшись до суду, заявник просить визнати його бабку [PERSON], [INFO], недієздатною та встановити над нею опіку, призначивши його опікуном, посилаючись на те, що остання не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, потребує стороннього догляду. У судове засідання заявник [PERSON] не з'явився, в матеріалах справи наявна його заява про розгляд справи в його відсутність. Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Індустріальної районної в місті Дніпропетровську ради в особі Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпропетровська ради в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив справу розглянути в його відсутність та заперечував проти призначення [PERSON] опікуном, посилаючись на те, що зазначене питання повинно бути вирішено окремо в разі визнання [PERSON] недієздатною та набранням рішенням суду законної сили. Суд, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню за наступних підстав: Відповідно до\~ст. 39 ЦК України\~фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій і (або) керувати ними. Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 195 від 06.12.2016 року [PERSON] страждає хронічним стійким психічним розладом у формі параноідної шизофренії; за своїм психічним станом на даний час вона не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Враховуючи наведене, є достатні підстави для визнання [PERSON] недієздатною, тому вимоги [PERSON] в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вимог заявника про встановлення над [PERSON] опіки та призначення його опікуном, то в цій частині заяви необхідно відмовити. Відповідно до частини 1 статті 41, статті 55 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів такої особи. Згідно з частиною 1 статті 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Частиною 1 статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Проте матеріали справи не містять подання органу опіки та піклування про доцільність призначення [PERSON] опікуном [PERSON], відповідного подання органу опіки та піклування суду не надано. За таких обставин, суд позбавлений можливості призначити заявника опікуном його бабки [PERSON] Разом із тим, суд звертає увагу, що відповідно до закону зазначене питання може бути вирішено окремо після набрання законної сили рішенням суду про визнання [PERSON] недієздатною. Статтею 65 ЦК України передбачено, що до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. Таким чином, заяву [PERSON] слід задовольнити частково.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

Звернувшись до суду, заявник просить визнати недієздатним його брата [PERSON], [INFO], встановити над ним опіку, призначивши його опікуном, посилаючись на те, що [PERSON]. є інвалідом першої групи з дитинства, перебуває на обліку в лікаря психіатра. Через хворобу [PERSON]. не може керувати своїми діями, потребує постійного стороннього догляду. Заявник [PERSON]. та представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування Індустріальної районної в місті Дніпропетровську ради в особі Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпропетровська ради у судове засідання не з'явилися, надали суду заяви, в яких просили справу розглянути в їх відсутність. Суд, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав: Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій і (або) керувати ними. Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 234 від 17.11.2015 року [PERSON]. страждає хронічним стійким психічним розладом у формі важкої розумової відсталості. За своїм психічним станом на даний час не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. За таких обставин є підстави для визнання [PERSON] недієздатним. Відповідно до ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Статтею 63 ЦК України передбачено, що опікуном може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна. Судом встановлено, що заявник [PERSON] доводиться [PERSON] рідним братом. Обставини, передбачені ст. 64 ЦК України, які перешкоджають призначенню заявника опікуном відсутні. Згідно з висновком органу опіки та піклування Індустріальної районної в місті Дніпропетровську ради є можливим призначення [PERSON] опікуном [PERSON] Отже з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів [PERSON], який за станом здоров'я не може самостійно здійснювати свої права та виконувати обов'язки, суд вважає можливим встановити над ним опіку, призначивши його опікуном брата [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

Звернувшись до суду, заявник просить встановити факт належності їй державного акту на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0333 га, яка розташована на території Самарського району м. Дніпропетровська в садівничому товаристві «Кримське урочище», ділянка № 139-а, посилаючись на те, що в даному акті її прізвище було помилково записано як «Д'яченко» замість правильного «Дьяченко». У судове засідання заявник не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність. Представник заінтересованої особи Головного Управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області в судове засідання також не зявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне: Судом встановлено, що 12 серпня 1998 року на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 22 січня 1998 року № 66 на ім'я [PERSON] був виданий державний акт на право приватної власності на землю - земельну ділянку площею 0,0333 га, яка розташована на території Самарського району м. Дніпропетровська в садівничому товаристві «Кримське урочище», ділянка № 139-а, який зареєстрований за номером № 010128. Як вбачається з копії вказаного державного акту на землю місцем проживання власника земельною ділянки [PERSON] є наступна адреса: м. Дніпропетровськ, пр. ім. газети Правда, 16. Згідно з копією паспорту заявника [PERSON] місцем її реєстрації є також адреса: м. Дніпропетровськ, пр. ім. газети Правда, 16/28. Крім того, з долученої до матеріалів справи копії членської книжки теж вбачається, що заявник [PERSON] є членом садівничого товариства «Кримське урочище» (земельна ділянка № 139-а площею 0,0333 га). Враховуючи наведене, суд вважає доведеним у судовому засіданні факт належності заявнику [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 22 січня 1998 року № 66 на земельну ділянку площею 0,0333 га, яка розташована на території Самарського району м. Дніпропетровська в садівничому товаристві «Кримське урочище», ділянка № 139-а, та зареєстрованого за № 010128 від 12.08.1998 року. За таких обставин заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-24 00:00:00

Звернувшись до суду, заявник просить надати їй права на шлюб, посилаючись на те, що на даний час вона вагітна від [PERSON], [INFO], у зв'язку з чим вони вирішили одружитись. Оскільки у теперішній час вона не досягла шлюбного віку, була змушена звернутись до суду з дійсною заявою та просити суд надати їй право на шлюб з [PERSON], вказуючи при цьому, що це буде відповідати її інтересам та інтересам їхньої майбутньої дитини. У судовому засіданні заявник свої вимоги підтримала із підстав, зазначених у заяві, та просила суд їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні вказала, що вона є матір'ю неповнолітньої [PERSON], та не заперечує проти укладення нею шлюбу з [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, прийшов до висновку про можливість задоволення заяви. Відповідно до оглянутого у судовому засіданні паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого 27.03.2012 року Дзержинським МВ УМВС України у Донецькій області, встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] року в м. Дзержинську Донецької області. Згідно з довідкою №336 від 09.12.2013 року, виданої жіночою консультацією Центральної міської лікарні м. Дзержинська, [PERSON] перебуває на обліку по вагітності, термін вагітності на час судового розгляду становить 17 тижнів. Відповідно до пояснень, наданих сторонами в судовому засіданні, вбачається, що батьки [PERSON] та [PERSON] не заперечують проти реєстрації шлюбу між їхніми дітьми. Статтею 22 СК України встановлено, що шлюбний вік для жінки та чоловіка встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягнути шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. У відповідності до ст.23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. При таких обставинах суд вважає, що надання права на шлюб відповідає інтересами заявника, а тому вважає за необхідне заяву задовольнити. На підставі ст.ст. 22, 23 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

Звернувшись до суду з відповідним позовом, [PERSON] просить визнати [PERSON], таким, що втратив право користування жилим приміщенням у будинку [ADDRESS], посилаючись на те, що на підставі договору дарування від 10.09.2004 р. їй належить будинок, в якому розташоване спірне житлове приміщення. З 30.08.2006 р. по 06.07.2015 р. вона знаходилась у шлюбі з [PERSON]. Відповідач зареєстрований у вказаному будинку, але після розірвання не бажає добровільно знятися з реєстрації, хоча з січня 2015 року у вказаному будинку не мешкає більш ніж один рік, не оплачує вартість нарахованих на нього комунальних послуг, не несе інших витрат по утриманню будинку, та не веде із нею спільний побут. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала за наведених у позовній заяві підстав. Відповідач, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином - в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України за місцем реєстрації, до суду не з'явився, заперечень проти позову суду не надав. Заслухавши позивача, свідків [PERSON], [PERSON], які, допитані в судовому засіданні кожен окремо, підтвердили доводи позивачки про не проживання відповідача у спірному житловому приміщенні без поважних причин близько двох років, дослідивши письмові докази по справі, суд дістає таких висновків: Судом встановлено, що спірне жиле приміщення розташоване у [ADDRESS], який на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 21.09.2004 р. належить на праві власності [PERSON] (а.с.11-12). У спірному житловому приміщенні у відповідності до копії Домової книги (а.с.13) з 29.10.2010 р. зареєстрований на правах члена власника житла відповідач [PERSON], [INFO] 30.08.2006 р. між позивачем та відповідачем зареєстрований шлюб (а.с.9), який 06.07.2015 р. розірвано (а.с.10). Відповідач у спірному житловому приміщенні не проживає і ним не користується більше року, на що вказала у поданій нею позовній заяві позивач, і що підтвердили свідки [PERSON], [PERSON] і не спростовано відповідачем. За вимогами ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню за тих підстав, що відповідач не користується спірним житловим приміщенням понад встановлений діючим законодавством строк без поважних причин, про що свідчить сукупність наданих доказів по справі, у зв'язку з чим на підставі ст.405 ЦК України має бути визнаний таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Звернувшись до суду з відповідним позовом, [PERSON] просить розірвати шлюб з [PERSON], від якого дітей не має, посилаючись на те, що з вересня 2018 року вони з відповідачем не ведуть подружнє життя та спільне господарство, що в свою чергу свідчить про припинення шлюбних відносин. На сьогоднішній день порозуміння не знайдено, і сімейні відносини не відновлені. Вона (позивач) переїхала жити окремо від відповідача. Позивач у судове засідання не зявилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність з посиланням на підтримання позову. Відповідач, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не зявився, відзив на позовну заяву суду не надав. Дослідивши докази у справі, суд дістає таких висновків: Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено: 11 липня 2018 року Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON], про що складено відповідний актовий запис №275 (а.с.4). Подружні стосунки припинені. Про наявність спору з приводу спільного майна сторонами не заявлено. Можливість примирення позивач виключила. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved