Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

Згідно позову, що надійшов до суду 18.09.2014 р., та змінам до нього від 09.12.2014 р. (а.с.92), позивач зазначив, що він працював на посаді помічника машиніста екскаватора дільниці гірничих робіт № 2 копальні № 7 ГВ філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ПрАТ «Кримський ТИТАН», яка розташована в м. Вільногірську Дніпропетровської області по вул. Степовій, 1. 21 серпня 2014 року близько 06 години ранку, в м. Кривий Ріг, де він знаходився у своїх родичів, він отримав побутову травму у вигляді розриву зв'язок лівого гомілково-ступневого суглобу, в зв'язку з чим, 23 серпня 2014 року, коли зміг частково самостійно пересуватись після отриманої травми, він звернувся за медичною допомогою до КЗ «Криворізька міська лікарня № 17», що підтверджується довідкою лікарні (копія додається), де йому було накладено гіпсову пов'язку, після чого він лікувався амбулаторно за місцем свого постійного проживання в м. Вільногірську. 26 серпня 2014 р. Вільногірською міською лікарнею ДОР йому було видано листок непрацездатності, який було закрито в зв'язку із закінченням лікування 12 вересня 2014 р. із можливістю стати до роботи з 13.09.2014 р. В зв'язку його травмуванням та перебуванням на лікуванні, до оформлення на його ім'я листка непрацездатності від 26.08.2014 р. Вільногірською міською лікарнею, він не зміг вийти на роботу на підприємство відповідача та пропустив три робочі зміни за графіком, за яким він мав працювати: 21.08.2014 р. з 09.00 год.; 22.08.2014 р. з 21.00 год.; 25.08.2014 р. з 09.00 год. З метою повідомити про причини неявки на роботу, він 27.08.2014 р. з'явився до свого безпосереднього керівництва за місцем своєї роботи в управлінні гірничого виробництва, звідки його було направлено до особи, яка безпосередньо займається обліком робочого часу в управлінні ГВ філії «Вільногірський ГМК», оскільки його керівник заявив, що відсутність в нього листка непрацездатності з 21.08.2014 р. - по 25.08.2014 р., включно, буде розцінюватись керівництвом філії як прогул, скоєний ним без поважної причини, за що його і буде звільнено з усіма наслідками, передбаченими колективним договором, тобто без виплат та компенсацій, та трудовим законодавством, і що документи відносно нього пішли вже до «вищої» інстанції для подальшого звільнення за прогули. На його запитання, як можливо звільнитись без формування - звільнення за прогули, йому було роз'яснено, що це можливо зробити лише при його звільненні за згодою сторін і йому було запропоновано тут же подати відповідну заяву. При цьому, він розповів про причину свого невиходу на роботу в зв'язку з травмуванням та можливість надати ним відповідну довідку з медичного закладу, на що він знову отримав категоричну відповідь, що єдиним підтвердженням поважності причини невиходу на роботу в зв'язку із хворобою є відкритий листок непрацездатності, але у нього він відкритий лише 26.08.2014 р., тобто до цієї дати він не вийшов на роботу без поважної причини, тобто здійснив прогул, за що, у разі незгоди написати заяву про звільнення за згодою сторін, його і буде звільнено без відповідних виплат та компенсацій. Зрозумівши, що його дійсно звільнять за прогул, якого насправді в нього не було, злякавшись за наслідки такого звільнення з підприємства відповідача, фактично перебуваючи під тиском працівника відділу кадрів підприємства відповідача, будучи переконаним працівником відділу кадрів у невідворотності та правомірності його звільнення відповідачем за прогули, фактично будучи введеним в оману, стосовно відсутності поважних причин з його боку, внаслідок яких він не вийшов на роботу, він і змушений був написати заяву про своє звільнення з підприємства відповідача за згодою сторін з 01 вересня 2014 р. 02 вересня 2014 р., перебуваючи на лікарняному, він отримав запрошення від відповідача з'явитись до відділу кадрів «Вільногірського ГМК» та отримати там свою трудову книжку і ознайомитись із наказом про його звільнення. 02 вересня 2014 р. він на підприємстві відповідача отримав свою трудову книжку, в якій містився запис про те, що його звільнено на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін, згідно з наказом керівника підприємства відповідача № 238 від 28.08.2014 р. Однак, він вважає, що його звільнення відповідачем було здійснено незаконно та протиправно, виходячи з наступних обґрунтувань. Працівники відповідача невмисне, як він вважає, не роз'яснили йому той факт, що підтвердженням поважності причини невиходу на роботу в зв'язку з хворобою є не тільки листок непрацездатності, а й будь-який інший медичний документ, виданий відповідно до вимог чинного законодавства, в тому числі й довідка з медичного закладу, яку він мав можливість надати та яку надає суду (копія додається). Про це він дізнався від адвоката, до якого звернувся за роз'ясненням вже після свого звільнення з підприємства відповідача. Написати добровільно, без примусу свою заяву про звільнення за згодою сторін в нього не було ані суб'єктивних, ані об'єктивних підстав - він не мав та не має іншої роботи та змінювати місце роботи на інше наміру не мав, на підприємстві відповідача він отримував досить високу та стабільну заробітну плату, він на час подання заяви та на час свого звільнення перебував на амбулаторному лікуванні за місцем свого постійного проживання і його звільнення було здійснено під час його тимчасової непрацездатності, в нього на утриманні знаходиться сім'я, яка складається з дружини та трьох неповнолітніх дітей, а він був єдиним джерелом доходів своєї багатодітної сім'ї. Написати заяву про своє звільнення він фактично був змушений, знаходячись під психологічним та моральним тиском працівників відповідача, які фактично погрожували йому звільненням за прогули у разі відмови написати заяву про звільнення за згодою сторін. Таким чином, він вважає, що його звільнення відповідачем було здійснено незаконно, на підставі заяви про його звільнення, яку він написав вимушено та без дійсного наміру звільнитися з підприємства відповідача, так само як і наказ відповідача про його звільнення за п. 1 ст. 36 КЗпП України є незаконним та протиправним. Крім того, своїми незаконними, протиправними діями, відповідач завдав йому також і моральної шкоди, яка, зокрема полягає в наступному: його незаконним звільненням відповідачем було грубо порушено гарантовані йому Конституцією України та чинним законодавством України його права як працівника та громадянина; з вини відповідача він та його багатодітна сім'я втратили свій єдиний заробіток та єдине джерело для свого існування, що порушило звичний йому перебіг життя, значно ускладнило його існування та існування його сім'ї, яка залишилась без джерел доходу та свого існування; за захистом своїх прав та інтересів він змушений звертатися до адвокатів та до суду, що є незвичним для нього проведенням свого часу; з вини відповідача він змушений витрачати свій вільний час не на організацію відпочинку та свого дозвілля, а на судовий спір з відповідачем. Все перелічене вище, значно погіршило його звичний життєвий ритм, погіршило його загальне самопочуття та знизило загальний життєвий тонус, що завдало та продовжує завдавати йому додаткових моральних страждань. Для відшкодування завданої йому відповідачем моральної шкоди, йому знадобляться значні додаткові витрати фізичних та духовних сил, а також додаткові майнові витрати, пов'язані із судовим процесом розгляду його позову. Таким чином, виходячи з обгрунтувань, наведених вище, завдану йому відповідачем моральну шкоду він оцінюю на загальну суму 5000 (п'ять тисяч) гривень. Згідно з довідкою розрахунку його середньої заробітної плати за період з 02.09.2014 р. по 03.12.2014 р. за № 1656, середньоденна заробітна плата з урахуванням підвищення на 15 % з 01.10.2014 р. для розрахунку склала 26 грн. 44 коп., сума нарахованої заробітної плати за вказаний період склала 13592 грн. 24 коп., обов'язкові утримання із заробітної плати: єдиний соціальний внесок (ЄСВ) в розмірі 3,6 % в сумі 489 грн. 31 коп., податок на доходи фізичних осіб (ПДФО) в розмірі 15% на суму 1965 грн. 44 коп., військовий збір в розмірі 1,5% на суму 203 грн. 88 коп., заробітна плата до виплати - 10933 грн. 61 коп., що і є заборгованістю відповідача перед позивачем по заробітній платі, яку слід стягнути з відповідача згідно з його позовними вимогами. На підставі викладеного вище та відповідно до вимог ст. 27, 31, 44 ЦПК України, позивач прохає: 1. Визнати незаконним та скасувати з підстав, викладених вище, наказ відповідача за № 238 від 28.08.2014 року про звільнення його з підприємства відповідача за п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. 2. Поновити його на підприємстві відповідача на посаді, яку він займав до звільнення - помічником машиніста екскаватора одноківшевого 5-го розряду дільниці гірничих робіт № 2 одноківшевих екскаваторів копальні № 7 філії «Вільногірський ГМК» ПрАТ «Кримський ТИТАН». 3. Стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за вимушений прогул в розмірі 13592 грн. 24 коп., з яких відповідачу слід утримати єдиний соціальний внесок в сумі 489 грн. 31 коп., податок на доходи фізичних осіб в сумі 1965 грн. 44 коп., військовий збір в сумі 203 грн. 88 коп. 4. Стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за завдану йому незаконними діями відповідача моральну шкоду в розмірі 5000 (п'яти) тисяч грн. 5. Стягнути з відповідача на користь позивача всі зазнані ним судові витрати, пов'язані з розглядом цієї справи в суді. В судове засідання позивач не з'явився та надав заяву про розгляд справи за його відсутності, з участю його представника, адвоката [PERSON], де зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с.58) Разом з тим, раніше, в судовому засіданні, [PERSON] надав пояснення, з яких витікає, що з 2012 р. він працює в філії Вільногірський ГМК ПрАТ «Кримський Титан» 21.08.2014 р. він перебував в м. Кривому Розі у родичів. В цей день йому слід було вийти на роботу у зміну з 09.00 годин. О 6 годині ранку він хотів виїхати на автомобілі, проте автомобіль не завівся, тому вирішив їхати мопедом («Дельта» чи «Альфа») зі своїм товаришем [PERSON], який і керував мопедом. Проїхати слід було близько 200 км. Поблизу с. Новомалинівка Широківського району вони впали і він отримав травму ноги , із-за чого не міг нормально рухатися. Після чого перебував в [ADDRESS], належному його батькам. Швидку допомогу не викликали, про дорожню пригоду в міліцію не повідомляли. По телефону на роботу не міг повідомити про пригоду, оскільки телефон вийшов із ладу. 22.08.2014 р. [PERSON] за його проханням поїхав на місце ДТП і найшов його телефон, який був справний. З цього телефону він близько 8-9 години 22.08.2014 р. повідомив свого керівника [PERSON] про отриману травму. [PERSON] сказав, що у нього буде прогул за 21.08.2014 р., що якщо не буде заяви про звільнення за згодою сторін, то буде звільнення за прогул. Це чув [PERSON], який був з ним. 23.08.2014 р. він звернувся в Криворізьку міську лікарню № 17, де була заведена тимчасова медична картка. В лікарню його відвозив кум, [PERSON]. 26.08.2014 р. він звернувся до травматолога Вільногірської міської лікарні, і йому було оформлено лікарняний лист з 26.08.2014 р. по 12.09.2014 р. 28.08.2014 р. він розповів про всі обставини в.о. начальника [PERSON], [PERSON], який йому повідомив, що документи на його звільнення за прогул подані вище по інстанції, що нічого неможна змінити і запропонував написати заяву про звільнення за згодою сторін. Ніяких письмових пояснень він не надавав і таких пояснень від нього не вимагали. 28.08.2014 р. табельщиця повідомила йому, як написати заяву про звільнення, а також заяви про надання відпусток за свій рахунок за пропущені ним робочі зміни. Фактично, він не мав реального наміру звільнятися з роботи, оскільки має на утриманні дружину та трьох дітей, із яких двоє - їхні власні, а третя дитина перебуває під їх опікою, на роботі зауважень не було, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Представник позивача, адвокат [PERSON], який не обмежений в його повноваженнях, в судовому засіданні позовні вимоги та їх обгрунтування підтримав в повному обсязі. З його пояснень витікає, що [PERSON] був звільнений з роботи незаконно, оскільки на роботу не з'явився за поважних причин, отримавши травму ноги, що підтверджується медичною карткою та лікарняним листом, а також у нього не було вільного волевиявлення, оскільки він був введений в оману працівниками відповідача стосовно обставин звільнення. Звільнення було оформлено протягом одного дня, адміністрацією відповідача не були з'ясовані дійсні обставини неявки позивача на роботу. Показання свідків з боку відповідача слід оцінювати критично, оскільки дружина [PERSON] показала, що комісія приходила до неї за місцем проживання 22.08.2014 р., а свідки стверджують, що це відбулося 26.08.2014 р., при цьому комісія будь-яких письмових документів стосовно факту відвідування не складала. [PERSON] внаслідок введення в оману написав дві заяви про надання йому відпусток за власний рахунок, був ознайомлений з наказом про його звільнення ще до виходу цього наказу. Представник відповідача, Савельєв С.Ф., який не обмежений в його повноваженнях, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі. З його заперечень проти позову витікає, що [PERSON] працював в філії ВГМК ПрАТ «Кримський Титан» по графіку позмінно і 21.08.2014 р. повинний був вийти у зміну з 09.00 годин, проте на роботу не вийшов, про причини невиходу не повідомив. Відповідно до встановленого на комбінаті порядку, було проведено комісійне відвідування [PERSON] за місцем його проживання в [ADDRESS]. Дружина [PERSON] повідомила, що він знаходиться в м. Кривий Ріг, де конкретно не повідомила. Член комісії [PERSON] додзвонився до [PERSON], який повідомив, що буде звільнятися і що ця думка у нього виникла давно. Після цього [PERSON] написав дві заяви про надання йому відпусток за власний рахунок за період з 21 по 31 серпня 2014 р. та заяву про звільнення за згодою сторін. До цього часу жодних документів, стосовно ДТП та звернення в лікарню 21 та 23 серпня 2014 р. позивач не надав. Той факт, що [PERSON] отримав травму ноги саме 21.08.2014 р., він не визнає, оскільки докази стосовно цього факту не надані, позивач звернувся в лікарню лише 23.08.2014 р., в медичній картці запис про отримання травми 21.08.2014 р. зроблено зі слів самого позивача. Законом не заборонено звільнення працівника за згодою сторін під час перебування працівника на лікарняному. Із показань свідка [PERSON], дружини [PERSON], витікає, що [PERSON] поїхав у м. Кривий Ріг у вихідний день 18 чи 19 серпня 2014 р. і повинний був повернутися 20 чи 21 серпня 2014 р., для виходу на роботу, проте він не повернувся. По телефону з ним не було зв'язку. Додзвонилася тільки 22.08.2014 р. і чоловік повідомив, що отримав травму ноги 21.08.2014 р. внаслідок падіння з мопеду. З місця роботи чоловіка до неї приходили три чоловіка та жінка, які сказали, що чоловіка буде звільнено з роботи за прогул. Чоловік додому приїхав 25.08.2014 р. та повідомив, що не знав про те, що лікарняний лист можливо було оформити в іншому місті. Коли чоловік звернувся на роботу, щоб його поновили на роботі, йому повідомили, що тільки можуть звільнити за згодою сторін. Чоловік їй повідомив, що писав заяви про відпустки за власний рахунок та звільнення з роботи за згодою сторін, щоб не було запису в трудовій книжці про звільнення за прогули. Із показань свідка [PERSON], начальника Мотронівського кар'єру, витікає, що [PERSON] працює в ГТП філії ВГМК ПрАТ «Кримський Титан» з травня 2013 р., до дисциплінарної та адміністративної відповідальності не притягувався, за півтора року підвищив робочий розряд з 3 по 5. 21.08.2014 р. [PERSON] не з'явився на роботу у зміну з 09.00 год. до 21.00 год., в нічну зміну з 22 на 23. 08.2014 р. та після вихідних з 25.08.2014 р. Тому 26.08.2014 р. комісійно, він, з участю [PERSON], [PERSON], [PERSON] відвідали [PERSON] за місцем його проживання. Його вдома не було, була сестра його дружини, яка викликала по телефону дружину. Дружина [PERSON] повідомила, що не знає, де знаходиться її чоловік, припустила, що можливо в м. Кривому Розі у матері. 26.08.2014 р. близько 10.30-11.30 год. по телефону [PERSON] повідомив, що буде звільнятися. Він йому нічого не відповів, оскільки зв'язок по телефону він відключив. 27.08.2014 р. [PERSON] появився в Рудоуправлінні з пошкрябаним обличчям і на милицях, звертався до вищестоящого керівництва. В зв'язку з закінчення місяця потрібно було в пропущених робочих змінах ставити відмітки, що вони відпрацьовані, чи це були прогули. Вони пішли до табельщиці, де [PERSON] написав заяви про відпустки за власний рахунок та заяву про звільнення за згодою сторін. Заяви складалися на бланках. Про лікарняний листок [PERSON] не повідомляв і не пред'являв його. Із показань свідка [PERSON], заступника голови цехового комітету профспілки ГТП, витікає, що він особисто з [PERSON] не знайомий. 26.08.2014 р. він у складі комісії з участю голови цехового комітету [PERSON], начальника ГТП [PERSON], табельщика [PERSON] виїзжали за місцем проживання [PERSON], щоб з'ясувати причину його неявки на роботу з 21.08.2014 р. Двері відкрила сестра дружини [PERSON], яка викликала дружину. Дружина повідомила, що не знає, де знаходиться її чоловік, що по телефону він не відповідає, дзвінків від нього не було. Вона також дзвонила чоловікові в їх присутності. Акт про перевірку не складався, оскільки наступного дня [PERSON] прийшов на роботу та звільнився. Із показань свідка [PERSON], табельщика, витікає, що вона знає [PERSON] як працівника. [PERSON] не з'являвся на роботу з 21.08.2014 р. по 26.08.2014 р. В складі комісії вона виїзжала за місцем проживання [PERSON] Сестра його дружини та дружина не знали, де перебуває [PERSON]. 27.08.2014 р. [PERSON] прийшов до старшого табельщика [PERSON]. Мова йшла про те, що він хоче звільнитися за згодою сторін. Вона надала бланки і він написав заяву про звільнення за згодою сторін. Чи складався акт комісії, вона не знає, його не підписувала. Старшими в комісії були [PERSON] і [PERSON]. Із показань свідка [PERSON], старшого табельщика, витікає, що вона знає [PERSON] як працівника. Зі слів начальника ГТП [PERSON] їй відомо, що [PERSON] не виходив на роботу з 21.08.2014 р. по 26.08.2014 р. за місцем проживання [PERSON] виїзжала комісія в складі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Зі слів комісії їй відомо, що [PERSON] вдома не було. 27.08.2014 р. в першій половині дня до неї прийшов [PERSON] і сказав, що буде звільнятися за згодою сторін. Вона дала йому зразки заяви. Ніяких виправдувальних документів він не надавав і сказав, що їх не буде. За ті дні, що він не виходив на роботу, він попросив надати відпустку за свій рахунок. Заяву він писав в її присутності, вона надавала зразки заяви. Звільнився [PERSON] з 01.09.2014 р. Відмітки в табелі про вихід на роботу робиться на підставі рапорту змінного майстра про вихід чи невихід працівника на роботу. За проханням [PERSON] були внесені зміни до табеля. Директор ГТП [PERSON] був в курсі цих подій. Із показань свідка [PERSON], табельщика, витікає, що вона знає [PERSON] по роботі. 27.08.2014 р. [PERSON] прийшов до табельщиків та повідомив, що прийшов звільнятися. На її запитання повідомив, що виправдувальних документів за 21-24 серпня 2014 р. немає. Щоб не було прогулів він написав заяву про відпустку за свій рахунок. Про прогули їй стало відомо 27.08.2014 від старшого табельщика [PERSON] і начальника [PERSON]. Табель на [PERSON] веде вона, проте сама була на лікарняному і табель вели інші табельщики. Табелі ведуться в електронному виді і паперовому. На паперовому табелі відмітки про прогули на [PERSON] були зроблені олівцем. Ці відмітки вона видалила, коли було вирішене питання про звільнення [PERSON], та поставила відмітки про відпустки за 21,22,23,25 серпня 2014 р. на підставі заяв [PERSON] про відпустки з резолюцією директора про надання відпусток. Із показань свідка [PERSON], голови цехового комітету профспілки ГТП, витікає, що [PERSON] він знає по роботі. 26.08.2014 р. від [PERSON] йому стало відомо, що [PERSON] з 21.08.2014 р. не виходить на роботу. Тому в складі комісії, він, [PERSON], [PERSON], [PERSON], виїхали за місцем проживання [PERSON]. Двері квартири відкрила сестра дружини [PERSON]. Коли викликали дружину [PERSON], то вона повідомила, що не знає де знаходиться [PERSON] протягом 3-4 днів. Стосовно поїздки складався акт, проте, коли [PERSON] попросив звільнити його за згодою сторін, то акт в хід не пустили. 27.08.2014 р. [PERSON] на милицях прийшов до нього на роботу та сказав, що буде писати заяву на звільнення, тому що немає виправдувальних документів. Він порадив йому підійти до табельщиків. Скарг від [PERSON] до профспілки не надходило. Вислухавши сторони та дослідивши надані у справі докази, в тому числі письмові документи, а саме: копію медичної довідки № 148 від 15.09.2014 р. Криворізької міської лікарні № 17, згідно якої [PERSON] 23.08.2014 р. був на прийомі у лікаря травматолога; травму отримав 21.08.2014 р., упав з мотоцикла; діагноз: розрив зв'язок лівого гомілковостопного суглобу; проведено: рентген, огляд, гіпсова пов'язка; рекомендовано амбулаторне лікування за місцем проживання (а.с.4); копію листка непрацездатності, виданого Вільногірською ЦМЛ на ім'я [PERSON] на період з 26.08.2014 р. по 12.09.2014 р. (а.с.5); копію трудової книжки на ім'я [PERSON], в якій під записом № 15. від 01.09.2014 р. є відмітка: звільнений за згодою сторін п.1 ст.36 КЗпП України, наказ № 238 від 28.08.2014 р. (а.с.6); копію повідомлення філії Вільногірського ГМК ПрАТ Кримський Титан» на адресу [PERSON] від 02.09.2014 р. з пропозицією прибути до відділу кадрів комбінату для ознайомлення з наказом про звільнення та отримання трудової книжки (а.с.7); копію довідки від 18.09.2014 р. про середню заробітну плату [PERSON] за період з березня по серпень 2014 р. (а.с.8); копію акта № 887 від 17.09.2014 р., складеного депутатом Вільногірської міської ради Шаповаловою О.П. з участю двох свідків про обстеження родини [PERSON], згідно якого на утриманні [PERSON] перебуває троє дітей - двоє власних і одна дитина під опікою (а.с.9); копію аркушів паспорту громадянина України на ім'я [PERSON], зареєстрованого за місцем проживання по [ADDRESS] (а.с. 10); копію квитанції № 2014106 від 18.09.2014 р. про оплату [PERSON] адвокату [PERSON] 250.00 грн. за юридичну допомогу (а.с.12); копію наказу № 238 від 28.08.2014 р. про звільнення [PERSON], помічника машиніста екскаватора, з роботи по п.1 ст. 36 КЗпП України, за згодою сторін, з 01.09.2014 р. (а.с.39); копію заяви [PERSON] від 27.08.2014 р. про звільнення з роботи за згодою сторін з 01.09.2014 р. (а.с.41); копію розпорядження по філії Вільногірського ГМК ПрАТ «Кримський Титан» від 28.08.2014 р. № 2600 про надання відпустки без збереження заробітної плати ряду працівників, в тому числі [PERSON] на: 21,22,23,25,26,27,29,30,31, серпня 2014 р. (а.с.44-45); копію заяви [PERSON] про надання відпустки без збереження заробітної плати на 26, 27, 29, 30, 31, серпня 2014 р. (а.с.46); копію заяви [PERSON] про надання відпустки без збереження заробітної плати на 21, 22, 23, 25 серпня 2014 р. (а.с.47); копію витягу із табелю обліку робочого часу [PERSON] (а.с.48); копію графіку змінності з зазначенням робочих змін помісячно (а.с.49); копію списку працівників, ознайомлених з графіком змінності, в тому числі за порядковим номером 38 зазначений [PERSON] (а.с.51-52); довідку № 1656 про розрахунок середньої заробітної плати [PERSON] (а.с.78); копію розпорядження від 09.08.2006 р. № 404 та копію наказу від 08.08.2006 р. № 357 про створення постійно діючої комісії для перевірок фактів захворювання працівників, місця їх перебування та дотримання установленого лікарем режиму на період тимчасової непрацездатності (а.с.79,80-83); копію витягу із колективного договору на 2006 р., додатку № 2 « Правила внутрішнього трудового розпорядку працівників» (а.с.84-89); оригінал тимчасової медичної картки на [PERSON], складеної в Криворізькій міській лікарні № 17, в якій , зокрема, зазначено запис травматолога: прийнятий по першому зверненню; травму отримав 21.08.2014 р. - упав з мотоцикла (зі слів хворого), побутова; не лікувався; діагноз: розрив зв'язок лівого гомілковостопного суглобу; 28.08.2014 р. на прийом не з'явився; 15.09.2014 р. видана довідка на вимогу хворого - та оцінивши зазначені докази в їх сукупності та взаємозв'язку,

Outcome: dismissed