Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

З позовною заявою до суду 14 грудня 2016 року звернувся [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору довічного утримання, укладеного 11.08.2016 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Юдіною О.С. за р. № 1641. В ході судового розгляду позивач подав уточнену позовну заяву до [PERSON], третя особа - приватний нотаріус ХМНО Юдіна О.С., про визнання недійсними договір довічного утримання, укладеного 11.08.2016 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Юдіною О.С. за р. № 1641; та заповіт від 03.06.2013 року від імені [PERSON] на ім'я [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Юдіною О.С. за р. № 1292 (а.с.69). В обґрунтування позовних вимоги, в ході судового розгляду уточнених, позивач посилається на те, що його рідній сестрі [PERSON] належала на праві власності квартира [ADDRESS]. [INFO] його сестра [PERSON] померла. При її житті вони підтримували добрі сімейні стосунки, коли вона потребувала допомоги, його родина завжди їй допомагала. Після смерті сестри він з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно дізнався, що за два місяці до смерті, а саме, 11.08.2016 р. його сестра уклала договір довічного утримання з [PERSON], та відповідно до умов цього договору передала у власність відповідачу належну їй квартиру [ADDRESS], а [PERSON] зобов'язалась довічно утримувати [PERSON], надавати їй продукти харчування, побутові послуги, сплачувати комунальні послуги, забезпечувати її лікувальними засобами, вартість щомісячної допомоги була встановлена не нижче мінімальної пенсії за віком. Позивач вважає, що відповідач не виконували умови договору, який носив удаваний характер, оскільки відповідач розуміла, що за станом здоров'я його сестрі залишилось недовго жити та скористалась цим. Крім того, 03.06.2013 року [PERSON] склала заповіт, яким заповідала належну їй квартиру [ADDRESS] [PERSON]. Позивач вважає, що відповідач скористалась тяжким становищем померлої та змусила її підписати заповіт на свою користь. 16.02.2017 року відповідач надала до суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначає, що померла [PERSON] була її хрещеної матір'ю. [INFO] помер чоловік [PERSON] - [PERSON], та [INFO] помер син [PERSON] - [PERSON] Після смерті сина вона, [PERSON] фактично взяла на себе опіку над [PERSON], допомагала їй матеріально, купувала ліки, їжу, допомагала по господарству. За життя [PERSON] 03.06.2013 р. склала заповіт, яким заповідала належну їй квартиру їй - [PERSON] Крім того, 11.08.2016 р. між нею та [PERSON] був укладений договір довічного утримання, умови якого вона, [PERSON] виконувала. За життя [PERSON] жодних нарікань до неї за договором довічного утримання не мала. При укладенні договору вони досягли згоди щодо всіх умов договору, реально виконали пункти угоди, обумовлених нею, сам правочин сторонами не оскаржувався. Вона, відповідач, займалась похованням померлої та організацією поховання та несли всі пов'язані з цим витрати (а.с.49-52). Представник позивача адвокат [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги та юридичних послуг, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.67,68), в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача адвокат [PERSON], яка діє на підставі ордеру, договору про надання правової допомоги та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.53-55), проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на те, що обставини, викладені у позовних заявах, не відповідають дійсності, оскільки позивач не доглядав та не піклувався за померлою, [PERSON] не мала наміру передавати у власність своєму брату належну їй квартиру, просила у задоволенні позову відмовити через недоведеність. . Представник третьої особи [PERSON] - адвокат [PERSON], який діє на підставі ордера, угоди про надання правової допомоги та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.211,212), в судовому засіданні зазначив, що [PERSON] позовні вимоги не визнає у повному обсязі через недоведеність їх позивачем, про що виклав у письмових поясненнях. Третя особа приватний нотаріус ХМНО Юдіна О.С. просила розглядати справу без її участі та постановити рішення на розсуд суду, про що зазначила у письмовій заяві (а.с.140). В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що вони є родичами померлої, а саме, [PERSON] є її двоюрідною сестрою, а [PERSON] є її племінником. Після смерті свого чоловіка та сина [PERSON] проживала сама, почала споживати алкоголь та потребувала сторонньої підтримки, лікування, хворіла на цукровий діабет, перенесла інсульт, вони, а також позивач, допомагали їй по господарству, привозили продукти харчування, допомагали грошима, їй також допомагав її сусід, він купував їй продукти харчування, допомагав по дому. Відповідач [PERSON] належного догляду та утримання [PERSON] не надавала. Про наявність оскаржуваного заповіту та договору довічного утримання вони не знали, а також не були сповіщені про смерть [PERSON] та про її поховання. Свідок [PERSON] зазначила, що помітила у квартирі [PERSON] пральну машину, але хто її придбав, не знає. В судовому засіданні відповідач [PERSON], як свідок показала, що померла [PERSON] є її хрещеною матір'ю, після смерті свого сина у 2012 році [PERSON] у 2013 році склала заповіт на її, [PERSON] ім'я. Вона, [PERSON], опікувалась над [PERSON], допомагала грошима, продуктами харчування, одягом, медичною допомогою. У травні 2016 року [PERSON] перенесла інсульт, та її лікування відбувалось за її, відповідача, рахунок, в лікарню, де перебувала [PERSON], приходила тільки вона, відповідач, годувала її та лікувала, займалась її похованням. Вона купила в квартиру померлої пральну машину, відвозила її по справам, у тому числі і на дачу [PERSON] [PERSON] сама запропонувала їй оформити договір довічного утримання. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], як свідки показали, що померла [PERSON] є хрещеною матір'ю [PERSON] Після смерті свого чоловіка та сина [PERSON] склала заповіт на ім'я відповідача, а потім вони уклали договір довічного утримання. Відповідач доглядала та піклувалась за померлою, відвідувала [PERSON] у лікарні, де і ночувала, а також вдома, забезпечувала їжею, ліками, купила пральну машину, пилосос, вивозила на дачу, вони були дуже близькі. Позивач свою сестру у лікарні не відвідував, відповідач займалась похованням померлої, позивача на похованні не було. [PERSON] дійсно мала намір залишити належну їй квартиру [PERSON] Суд, заслухавши учасників справи, показання свідків, та дослідивши письмові докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.24). При житті [PERSON] хворіла на ряд хвороб, а саме, цукровий діабет, дифузний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба, церебральний атеросклероз, також перенесла інсульт (а.с.131-132, 174, 175), в зв'язку з чим потребувала допомоги, лікування та догляду. На праві особистої приватної власності [PERSON] належала квартира [ADDRESS]. 03.06.2013 року [PERSON] уклала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Юдіною О.С. за р. № 1292, яким заповідала на випадок своє смерті належну їй квартиру [ADDRESS] [PERSON] (а.с.108). 11.08.2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання (догляду), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Юдіною О.С. за р. № 1642, за умовами якого [PERSON] передала у власність [PERSON] належну їй на праві особистої приватної власності квартиру [ADDRESS], а [PERSON] зобов'язалась забезпечувати відчужувача довічним утриманням та доглядом, надаючи необхідні продукти харчування, шляхом організації їх доставки за місцем її проживання та оплати їх вартості; надання побутових послуг за необхідності (лагодження одягу та взуття, надання перукарських послуг, прибирання квартири), виконання різних видів ремонтних робіт (поточний ремонт квартири - не рідше одного разу на 5 років), забезпечення меблями та побутовою технікою за необхідністю; сплачувати комунальні послуги, забезпечувати її, згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами за кошти набувача та відчужувача за додатковою домовленістю сторін; відвідувати відчужувача у випадку влаштування її до лікарні; забезпечувати житлом для проживання - квартирою, яка їй передана за цим договором, довічно та безоплатно. Вартість щомісячної матеріальної допомоги сторони встановили у розмірі не нижче мінімальної пенсії за віком. Набувач також зобов'язалась поховати відчужувача у разі її смерті та самостійно нести витрати щодо поховання (а.с.4-5). Після смерті [PERSON] відповідач набула право власності на вищезазначену квартиру на підставі договору довічного утримання, іза договором купівлі-продажу квартири від 18.11.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Горішнім Є.В. за р. № 2216, [PERSON] передала у власність [PERSON], від імені якого діяв [PERSON], належну їй на праві приватної власності на підставі договору довічного утримання від 11.08.2016 року, квартиру [ADDRESS] (а.с.202). В зв'язку з чим ухвалою суду від 20.11.2017 р. до участі в справі в якості третьої особи було залучено [PERSON]. (а.с.203). Спадкоємці першої черги за законом після смерті [PERSON] - її чоловік [PERSON] та її син [PERSON] померли ще за її життя, [INFO] та [INFO], відповідно (а.с.25,26). Позивач - брат померлої 20.02.2017 року звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], на підставі його заяви була заведена спадкова справа № 103/2017, більше із заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався, свідоцтва на спадщину не видавалось, що підтверджується відповіддю Шостої Харківської державної нотаріальної контори та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с.147-151). Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Стаття 203 ЦК України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: 1.Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2.О соба, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3.В олевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4.П равочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5.П равочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6.П равочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановляє наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач посилається на те, що договір довічного утримання носив удаваний характер, а при складанні заповіту відповідач скористалась тяжким становищем [PERSON] та змусила її підписати заповіт на свою користь. Відповідно до ч.1 ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Відповідно до положень ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до положень ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; на вимогу набувача. Відповідач зазначає, що умови договору довічного утримання виконувала належним чином, доглядала та піклувалась [PERSON], як до укладення договору так і після цього, відвідувала її, лікувала, купувала все необхідне. Ці обставини також підтверджуються також зібраними у справі письмовими доказами, а саме, копіями квитанцій про сплату за лікарські препарати, за комунальні послуги (а.с.16,17, 20, 38-40); показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та показаннями відповідача, як свідка. Організацією поховання [PERSON] займалась [PERSON] (а.с.21-23). Доказів того, що відчужувач [PERSON] зверталась з вимогою про розірвання договору довічного утримання в зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов'язків за договором, суду не надано. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до положень ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Згідно ч.2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, дієздатність громадянина, що звернувся за вчиненням нотаріальної дії, перевіряється нотаріусом на підставі наданих документів, передбачених статтею 43 Закону, що підтверджують його вік, а також на підставі переконаності нотаріуса в результаті проведеної розмови та роз'яснення наслідків вчинення нотаріальної дії у здатності цієї особи усвідомлювати значення цієї нотаріальної дії, її наслідків та змісту роз'яснень нотаріуса, а також відповідності волі і волевиявлення особи щодо вчинення нотаріальної дії. Як при посвідчення заповіту, а також при посвідченні договору довічного утримання нотаріусом дієздатність особи, а також відповідність її волі і волевиявлення щодо вчинення нотаріальної діїбуло перевірено нотаріусом, доказів зворотного суду не надано. Та обставина, що [PERSON] 03.06.2013 року заповідала належну їй квартиру [PERSON], та після чого 11.08.2016 року, більш ніж через три роки, передала у власність [PERSON] за договором довічного утримання цю квартиру, свідчить про те, що волевиявлення [PERSON] було вільним, відповідало її волі, та вона дійсно бажала настання таких наслідків. Ці обставини також підтверджуються письмовими доказами, показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та показаннями відповідача, як свідка. Оцінюючи докази в їх сукупності, показання свідків, суд критично оцінює показання свідків [PERSON] та [PERSON], які є родичами померлої, щодо неналежного виконання відповідачем своїх обов'язків на договором довічного утримання, ці показання спростовуються зібраними у справі матеріалами та показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], показаннями відповідача, як свідка. Таким чином, посилання позивача є безпідставними та не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і не підтверджені зібраними у справі доказами. Підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (а.с.3). Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у разі залишення позову без задоволення, позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed