Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

З позовної заяви, що надійшла до суду 04 квітня 2016 року, усних пояснень позивача [PERSON] в судовому засіданні 26 квітня 2016 року вбачається, що сторони з 25 липня 2004 року перебувають у шлюбі, від шлюбу мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. З часом їх сімейні стосунки зіпсувалися, тому не проживають разом, дитина проживає разом з позивачем та знаходяться лише на її утриманні, відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки на даний час працює медсестрою та отримує заробітну плату в розмірі 1500 грн., значна частина якої витрачається на харчування та інші витрати, тому на утримання дитини не вистачає коштів. Відповідач інших дітей немає, про місце роботи та його заробіток позивачу невідомо, однак він їздить за кордон на заробітки і отримує не малу заробітну плату. Позивач вважає, що мінімальний розмір аліментів, який визначений законом, є недостатнім для того, щоб відповідач міг вважатись таким, що належно виконує обовязок утримувати свою дитину. У звязку роботою відповідача закордоном, курс національної валюти вважає, що розмір аліментів має бути визначений в сумі 2800 грн. в місяць, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дочки. В такому розмірі відповідач відмовляється сплачувати аліменти, тому позивач звернулася до суду. Позивач також зазначила, що відповідач з червня 2015 року перебуває у США. В назване судове засідання позивач не зявилася, згідно поданих суду заяв просить проводити розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи. За зазначеною у позовній заяві адресою місця проживання відповідача судом неодноразово направлялись судові повістки, однак такі повернуті до суду з відмітками працівників відділу поштового звязку, що адресат тимчасово вибув. У відповідності до ч. 3 ст. 76 ЦПК України на адресу органу місцевого самоврядування направлявся лист з проханням вручити судову повістку відповідачу і згідно отриманої 02 червня 2016 року відповіді Хоростківської міської ради Гусятинського району Тернопільської області повістка вручена матері [PERSON], яка повідомила, що син перебуває за кордоном. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до вимог ч. 5 ст. 74, ч. 3 ст. 76 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомлений про розгляд справи. До суду від відповідача письмові заперечення на позовну заяву, заява про розгляд справи за його відсутності, не надходили. Враховуючи те, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення судом проведено заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 191 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У статті 182 СК України зазначено та у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей; непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, згідно свідоцтва про шлюб серія 1-БВ № 074766, виданого повторно 06 квітня 2010 року, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 25 липня 2004 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Летичівського районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №46, прізвище дружини після одруження «Саванчук». Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народилася 14 січня 2005 року, її батьками є [PERSON], [PERSON]. Із довідки Летичівської селищної ради Летичівського району Хмельницької області від 23 березня 2016 року вбачається, що на утриманні [PERSON] перебуває її дочка [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки про доходи, що видана Державною установою «Інститут травматології та ортопедії НАМН України» 29 березня 2016 року, [PERSON] працює медсестрою з 14 травня 2013 року, її дохід з жовтня 2015 року по березень 2016 року склав 13220,08 грн. Матеріали справи не містять даних про те, що відповідач не спроможний утримувати дитину, має на утриманні інших дітей або непрацездатних осіб, тому з урахуванням досліджених доказів суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі, оскільки відсутні відомості про його офіційне працевлаштування. Визначаючи розмір аліментів суд виходить з наступного. У ч. 2 ст. 182 СК України вказано, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» у 2016 році встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2016 року - 1330 гривень, а з 01 травня 2016 року 1399 грн., а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року 1455 грн., а з 01 травня 2016 року 1531 грн. Отже, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів з 01 січня 2016 року становить 436,50 грн. (1455/30%), а з 01 травня 2016 року 459,30 грн. (1531/30%). Позивач звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів в розмірі 2800 грн. посилається на те, що відповідач працює закордоном і має можливість сплачувати визначений нею розмір аліментів. Однак, на підтвердження позовних вимог нею надана лише довідка селищної ради про те, що дитина знаходиться на її утриманні. Будь-які докази, що обґрунтовують спроможність відповідача сплачувати аліменти в розмірі 2800 грн., позивачем суду не надані. Враховуючи фактичні обставини справи суд вважає, що розмір аліментів має бути визначений ближче до мінімально встановленого мінімуму і тому визначає такий в сумі 600 грн. На думку суду вказаний розмір аліментів буде справедливим по відношенню як до позивача, так і до відповідача. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави необхідно стягнути суму судового збору в розмірі 551,20 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial