Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Звертаючись до суду, позивачка в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що їй на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 02 грудня 2005 року державним нотаріусом Другої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори, реєстр № 5066, та 23 грудня 2005 року зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно, належить будинок № 20 по вул. Кізлярська в м. Камянське. 12 листопада 1993 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], про що відділ ЗАГС Баглійського райвиконкому м. Дніпродзержинська Дніпропетровській області в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зробив відповідний актовий запис за № 416. 30 червня 2011 року з її згоди відповідач був зареєстрований у вказаному будинку № 20 по вул. Кізлярській в Камянське, в якому вони проживали сімєю. Проте подружнє життя у них не склалося і 05 лютого 2014 року їхній шлюб було розірвано, про що Баглійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис за № 14. Після розірвання шлюбу відповідач деякий час проживав в її будинку, періодично зникав, потім знову зявлявся і користувався житловою площею будинку. А 15 лютого 2015 року відповідач забрав всі свої особисті речі, вибрався з будинку, переїхав в інше місце проживання, і з цього часу житловою площею будинку він не користується. Місце проживання відповідача [PERSON] їй невідоме. Вона ніяким чином не чинила відповідачу ніяких перешкод в користуванні житловою площею зазначеного будинку. З цього приводу він не звертався до Південного відділенні поліції з заявою про усунення перешкоди в користуванні житловою площею будинку. Він добровільно залишив житлову площу даного будинку і перебрався в інше місце проживання, забравши з собою всі свої особисті речі. Тобто, відповідач не проживає в місці реєстрації більше року без поважних причин. Але добровільно з реєстрації з зазначеної адреси не знімається. Реєстрація відповідача [PERSON] в її будинку порушує її права власника. Вона не може на свій розсуд розпоряджатися належним їй на праві власності будинком. Крім того, із-за реєстрації відповідача в зазначеному будинку вона змушена сплачувати комунальні послуги в більшому розмірі, які нараховуються з розрахунком і на відповідача, не може оформити субсидію з оплати комунальних послуг. На підставі зазначеного позивачка просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловою площею будинку № 20 по вул. Кізлярська у м. Камянське. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку та винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судовому засіданні був відсутній. Про час і місце судового засідання повідомлений належним чином - у відповідності до вимог ст. 74,76 ЦПК України - шляхом оголошення в газеті, а також судовими повістками. Відповідач заяви про розгляд справи за його відсутністю не надав, причини неявки до суду не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позивачка проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник третьої особи - відділу реєстрації фізичних осіб та місця їх перебування адміністрації Південного району Камянської міської ради у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутністю, ніяких заперечень на позов не надано. Враховуючи вищенаведене і прийняття суддею ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, наданих сторонами. В судовому засіданні досліджені всі докази, надані сторонами. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі доказів, наданих сторонами і досліджених під час судового засідання. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана, довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними. Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що будинок № 20 по вул. Кізлярська в м. Камянське належить позивачці [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 02 грудня 2005 року державним нотаріусом Другої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстр № 5066 (ар.с.5), та 23 грудня 2005 року зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно (ар.с.6). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, [PERSON], 12.11.1993 року зареєструвала шлюб з [PERSON], шлюб зареєстрований ЗАГС Баглійського райвиконкому м. Дніпродзержинська Дніпропетровській області за актовим записом за № 416 (ар.с.11). Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 05 лютого 2014 року, про що складено актовий запис № 14 (ар.с.12). Факт реєстрації відповідача в будинку № 20 по вул. Кізлярська в м. Камянське підтверджено довідкою з адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС Дніпропетровської області від 09.10.2017 року (ар.с.22). Відповідно до акту про не проживання від 19.11.2017 року, зазначено, що в будинку № 20 по вул. Кізлярська в м. Камянське Дабіжа [PERSON], [INFO] не проживає з 15.02.2015 року, його особистих речей в квартирі не має (ар.с.15,39). Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений й його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. За таких обставин, слід вважати доведеними факти, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, у тому числі факт не проживання відповідача у вказаному будинку понад року при відсутності поважної причини. Тому, в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням позов підлягає задоволенню . Однак вимоги позивача щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню, так як вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням згідно з нормами житлового і цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК України; стаття 405 ЦК України). Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи викладене, за наявності рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням окремого рішення суду щодо зняття особи з реєстрації місця проживання не потребується.

Outcome: partial