Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Звернувшись до суду з заявою, [PERSON] просить встановити факт смерті [PERSON], посилаючись на те, що 20 серпня 2016 року в м. Макіївка Донецької області внаслідок ішемічного інфаркту лівої напівкулі головного мозку на фоні церебрального атеросклерозу та гіпертонічної хвороби помер його батько [PERSON]. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Заявник [PERSON] у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Представник заінтересованої особи\~Костянтинівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління\~ юстиції у Донецької області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився. Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків. У відповідності до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України (ч.1). Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду (ч.2). Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню (ч.4). \~Заявником у даній справі є громадянин України [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [INFO], що підтверджується копією паспорту громадянина України серії ВК 360486, виданим\~ 30 липня 2011 року Центрально-Міським РВ Макіївського МУ ГУМВС України в Донецькій області (а.с.5-6). Заявник [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження\~ [PERSON] серії ІІ-НО №477976 від 06 жовтня 1975 року (а.с.7). За твердженням заявника, 20 серпня 2016 року в Україні в м. Макіївка Донецької області помер\~ його батько [PERSON], [INFO]. На підтвердження факту смерті [PERSON] заявником надані: - копія довідки про причину смерті [PERSON] № 890 від 20.08.2016 року (а.с.9); - копія паспорту громадянина України на імя [PERSON] (а.с.11-14); - фототаблиця із зображенням могили [PERSON] (а.с.15); - дублікат лікарського свідоцтва про смерть [PERSON] № 890 від 20 серпня 2016 року, виданий міським патологоанатомічним бюро м. Макіївки (а.с.21); - довідка № 47 від 14.09.2016 року про поховання [PERSON], видана ДП «Ритуал»(а.с.22). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Даючи оцінку допустимості дублікату медичного свідоцтва про смерть [PERSON], як документу, що виданий установою на тимчасово окупованій території України, суд керується ч.2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Крім того, суд враховує норму статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» якою встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки вищезазначеного доказу, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Loizidou v.Turkev», «Cyprus v.Turkev», а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v.the Republik of Moldova and\~ Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПО наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди маж бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. \~\~\~\~Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті [PERSON] для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника [PERSON] суд, як виняток, приймає до уваги дублікат медичного свідоцтва про смерть № 890 від 20 серпня 2016 року та оцінює його в сукупності з фототаблицею могили [PERSON] та свідоцтвом про поховання, та вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити, встановивши факт смерті [PERSON],\~ 20 серпня 2016 року у м. Макіївка Донецької області Україна, що надасть можливість отримати заявником видане державним органом України свідоцтво про смерть батька. За таких обставин, заяву [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved