Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

з врахуванням уточнення позовних вимог позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №910.17875, укладеним між ПАТ «Ідея банк» та [PERSON] в сумі 232\~769,54 грн.; звернення стягнення в рахунок погашення кредитних зобов'язань за кредитним договором № 910.17875 на предмет застави, який належить ПСП «Комишанське», а саме на автомобіль «Ford Transit», 2012 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) WF0SХХТТFSСD09217, реєстраційний №ВМ 4059 ВС, шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ «Ідея Банк» будь-якій третій особі покупцю від імені власника за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним суб'єктом оціночної діяльності, для чого надати ПАТ «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника, які пов'язані з продажем автомобіля тощо). Позов мотивує тим, що між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачу було надано позивачем кредитні кошти на купівлю автомобіля із сплатою річної процентної ставки та визначенням строку користування коштами у відповідності до графіку. Позивач кошти відповідачу надав, свої обовязки за договорами виконав. Проте, всупереч умовам договору та положенням законодавства, відповідач свої обовязки не виконує, не забезпечив своєчасне повернення коштів у відповідності до графіку повернення коштів, внаслідок чого утворилась заборгованість. В забезпечення виконання зобовязань [PERSON] між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки від 11.02.2015 року. Відповідно до умов вказаного договору, поручитель солідарно відповідає перед банком в межах суми 50 грн. у випадку прострочення позичальником сплати чергових платежів більше ніж на 30 днів. Окрім цього, в забезпечення виконання зобовязань між ПАТ «Плюс Банк» та відповідачем [PERSON] також укладено договір застави транспортного засобу - автомобіль «Ford Transit», 2012 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) WF0SХХТТFSСD09217. У звязку із порушенням зобовязань забезпечених заставою, позивач надіслав відповідачу повідомлення про виникнення заборгованості, проте таке було залишене останнім без належного реагування. Разом з тим, вказаний автомобіль було неодноразово відчужено, на момент розгляду справи власником такого є ПСП «Комишанське». Зазначає, що реалізація (продаж) майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє застави, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст. 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Оскільки заставодавцем є інша особа, ніж позичальник, тому позивач також заявляє вимогу про стягнення заборгованості разом з звернення стягнення на предмет застави, що не буде вважатись подвійним стягненням. Оскільки зобовязання відповідачів перед банком не виконанні, заборгованість не погашена, позивач просить позов задоволити. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, дала пояснення аналогічні наведеним в позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась повторно, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялась у встановленому законом порядку. Оскільки відповідач повторно не зявився і причин неявки суду не повідомила, заперечення проти позову не представила, заяви про відкладення розгляду справи також не подала, тому суд вважає, що справу слід розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] у судові засідання також не з'явилась, представник відповідача подав до суду клопотання про розгляд справи без їх участі (а.с.121). Представник відповідача ПСП «Комишанське», провадження в частині вимог до якого було закрите ухвалою від 21.12.2016 року, в судовому засіданні проти позову заперечив, зазначив, що відповідач набув право власності на спірний автомобіль у відповідності до вимог закону, про існування жодних обтяжень при купівлі автомобіля йому відомо не було, відповідачем жодним чином не доведено існування на даний час таких, автомобіль було придбано у власника, який жодних зобовязань перед позивачем не мав як і саме ПСП «Комишанське», а тому він є добросовісним набувачем і підстав для витребування спірного автомобіля немає. Дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №910.17875 від 07.09.2012 року (а.с.26-27), відповідно до умов якого, позивач зобовязався надати позичальнику кредитні кошти на купівлю автомобіля за умови погашення заборгованості у відповідності до графіку щомісячних платежів із сплатою річної процентної ставки. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що позивачем були надані позичальнику кошти на придбання автомобіля та страховий платіж. Разом з тим, судом також встановлено, що відповідачем свої обовязки за договором виконані не були, кошти у відповідності до графіку щомісячних платежів банку не надані, останній платіж було здійснено 10.04.2016 року, що стверджується випискою з особового рахунку. Відповідно до положень ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Окрім цього, у відповідності до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Як вбачається із розрахунків заборгованості (а.с.40), загальна сума заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем за вказаними вище договорами становить 232\~769,54 грн. та складається із: основного боргу 117\~250,44 грн., простроченого боргу 38\~690,24 грн., прострочених процентів 58\~129,69 грн., строкових процентів 1607,34 грн, пені - 11\~792,15 грн., дебіторської заборгованості - 444,15 грн., інших штрафних санкцій 4\~855,53 грн. Таким чином, оскільки судом встановлено, що відповідач допустив утворення заборгованості, суд приходить до висновку, що позивачем підставно заявлено вимогу про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 232\~769,54 грн. Як вбачається із матеріалів справи, 28.09.2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу «Ford Transit», 2012 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) WF0SХХТТFSСD09217, на забезпечення виконання зобовязання [PERSON] перед ПАТ Ідея Банк (а.с.28-29). Відповідно до положень ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Оскільки судом встановлено, що відповідачем [PERSON] порушено умови кредитного договору, заборгованість за договорами залишилась непогашена, а тому суд вважає підставними вимоги позивача про звернення стягнення на автомобіль в рахунок погашення заборгованості. Разом з тим, в результаті витребування судом доказів органи МВС України надано інформацію, що новим власником автомобіля є ПСП «Комишанське», реєстрація якого відбулась 26.11.2015 року (а.с.55, 196). Як вбачається із уточнення позовних вимог, на час реалізації заставленого майна обтяження позивачем припинено не було, згоди на відчуження заставного майна позивач не надавав.. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу», застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених у законі, майно або майнові права, що становлять предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу й у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги. Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобовязань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо іншого не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжував дав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі- продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», взаємні права та обовязки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо іншого не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах із третіми особами, якщо іншого не встановлено цим законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є нечинним у відносинах із третіми особами, якщо іншого не встановлено цим законом. За таких обставин реалізація (продаж) майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє застави, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст. 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Аналогічну позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 03.04.2013 р. у справі №6-7цс13. Як вбачається із витягу з державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с.181), станом на 24.10.2016 року обтяження заставного майна транспортного засобу «Ford Transit», 2012 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) WF0SХХТТFSСD09217 є чинним та не вилученим. За змістом ст.ст. 9, 10, 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження предмета обтяження боржником без згоди обтяжувача обтяження рухомого майна, що є предметом обтяження, зберігає свою силу для нового власника (покупця) в разі, якщо воно зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Судом встановлено, що обтяження проданого автомобіля було внесено до такого реєстру з 2012 року та на даний час не скасовувалось, а тому застава зберігає свою силу і для нового власника, банк і надалі має право звернути стягнення на предмет застави. Положення закону про добросовісність набуття права власності до вказаних правовідносин не застосовуються, оскільки сторони не оспорюють договір купівлі-продажу автомобіля, предметом дослідження є саме звернення стягнення на заставне майно, право власності на яке перейшло до відповідача ПСП «Комишанське» разом із правом банку на звернення на таке. З врахуванням наведеного, суд вважає підставною вимогу позивача про звернення стягнення на заставне майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Положеннями ст.25 Закону України «Про забезпечення права вимоги кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються, окрім іншого, заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні, спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Відповідно до положень ст.26 вказаного закону, обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зокрема продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Аналогічне положення задеклароване сторонами у пункті 5.2 договору застави. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач на свій розсуд підставно обрав спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження - продаж автомобіля шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. В п.9 Постанови Пленуму ВСС України від 30.03.2012 р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», визначено позицію, згідно якої право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки. належні іпотекодавию, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ППК). З врахуванням правової позиції, викладеної в листі Верховного Суду України від 07.10.2010 р. «Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин (2009-2010 роки)» та на п. 9 Постанови Пленуму ВСС України від 30.03.2012 р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суд вважає, що одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави в одному позові є підставним і правомірним, оскільки заставодавцем є інша особа, ніж позичальник, тому поєднання позовних вимог про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави не буде вважатись подвійним стягненням. З врахуванням наведеного вище, суд вважає, що слід позов задоволити, стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №910.17875 від 07.09.2012 року та звернути стягнення на предмет застави транспортний засіб «Ford Transit», 2012 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) WF0SХХТТFSСD09217в рахунок погашення кредитних зобовязань відповідача перед ПАТ «Ідея Банк» за кредитним договором №910.17875 від 07.09.2012 року, укладеним між ПАТ «Плюс Банк» та відповідачем [PERSON], шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Також слід надати позивачу всі права та повноваження на відчудження транспортного засобу, в тому числі проводити всі необхідні дії в органах ДАІ МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу власника, які повязані з продажем автомобіля тощо). При цьому, задовольняючи позов, у відповідності до\~ст.88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 2\~327,7 грн. (а.с.7)

Outcome: approved