Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

З даним позовом прокурор Володарсько - Волинського району звернувся до суду 30 вересня 2014 року, вказуючи, що 25 червня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування житлового будинку, який розташований у [ADDRESS] і договір дарування земельної ділянки. Дані договори посвідчені приватним нотаріусом [PERSON] Прокурор вважає дані договори недійсними, так як вони укладені всупереч діючому законодавству. [PERSON] і третя особа на стороні позивача позов підтримали, вказуючи, що вони мали намір на укладення договору довічного утримання. Приватний нотаріус [PERSON] просила суд розглядати справу у її відсутності. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд приходить до слідуючого. Відповідно до ст.717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдарованого вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3 ст.203 ЦК України). З роз'яснень, які викладені в п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» слідує, що правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обстановки є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також, що вона має істотне значення. Представник третьої особи [PERSON], свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що [PERSON] мала намір відчужити своє майно на умові, що її будуть доглядати і утримувати до її смерті. Передавати майно у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди [PERSON] не мала наміру. Після укладення договору дарування [PERSON] припинила доглядати за [PERSON], крім того [PERSON] вважає, що їй чиняться перешкоди у користуванні житлом у вигляді попереджень про майбутнє виселення з будинку. [PERSON] до укладення оспорюваних договорів проживала одинокою людиною, близькі або інші особи, які могли б до їх укладення роз'яснити можливі майбутні наслідки дарування у неї відсутні. Намірів комусь віддати своє майно попередньо не висловлювала, тому фактичне відчуження єдиного житла суперечить її попередній поведінці. Позивачка, як особа похилого віку, яка за станом здоров'я потребує стороннього догляду та матеріальної допомоги, погоджувалась на передачу нерухомого майна у власність [PERSON] лише за умови довічного утримання й укладаючи спірні договори, помилялась щодо правової природи правочину, прав та обов'язків, які виникнуть після його укладення між нею та відповідачем. За таких підстав, що [PERSON] не мала віддати своє майно без взаємної вигоди, вказані вище договори дарування нерухомого майна повинні бути визнані недійсними, а тому позов прокурора району є обґрунтованим і підлягає до задоволення.

Outcome: approved