Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Звертаючись до суду, позивачка [PERSON] в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що вона згідно свідоцтва про право власності від 14.01.2021 року є власником квартири [ADDRESS] . Після того як вона стала власником квартири, вона дізналася, що в квартирі зареєстрований відповідач по справі [PERSON] . Відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає, його особистих речей в квартирі немає. На підставі зазначеного позивач просила: визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням (квартирою), за адресою: [ADDRESS] , що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку. В судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку та винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Заяву про слухання справи за його відсутністю не надав. Про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином - у відповідності до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7 ст.\~128, ч. 9 ст.\~130 ЦПК України, судовими повістками про виклик за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання та оголошенням на сайті. Представник третьої особи - відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без їх участі. Враховуючи вищенаведене і прийняття судом ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач не надав ні відзиву, ні заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними. Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва від 14.01.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Жидковим В.Ю. зареєстрованого в реєстрі за № 10, [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] (ар.с.8). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за номером витягу: 240415753 від 14.01.2021 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2268869512104, квартира за адресою: [ADDRESS] належить на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер 10, виданий 14.01.2021, видавник: Жидков В.Ю. приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу, на праві приватної власності [PERSON] (ар.с.9). Факт реєстрації відповідача [PERSON] в квартирі [ADDRESS] підтверджено довідкою з відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради від 08.02.2021 року №19/2039 (ар.с.12) та довідкою № 001066021 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, наданої ТОВ «Абонент ХХІ» від 28 січня 2021 року (ар.с.7). Відповідно до акту № 23 про підтвердження факту проживання (не проживання) особи/осіб від 15.02.2021 року затвердженого директором КП КМР «Добробут» [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , фактично не проживає з 2015 року (ар.с.31). Відповідно до ч. 1\~ст. 319 Цивільного кодексу України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений й його здійсненні. Відповідно до\~статті 163 Житлового кодексу України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою\~статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім`ї не звільняє їх від виконання обов`язків за договором найму жилого приміщення. Згідно з\~ст. 71 Житлового кодексу України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігаються жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно з\~ст. 72 Житлового кодексу України\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За таких обставин, слід вважати доведеними факти, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, у тому числі факт не проживання відповідача у вказаному житловому будинку з 2015 року. Відповідно до вимог ч. 2 ст.\~64, ч. 3 ст.\~156 ЖК України, відповідач не є членом сім`ї позивача. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним судом України в постанові від 05 листопада 2014 року під час розгляду справи № 6-158цс14, право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Отже після переходу права власності на будинок припинилося і право користування будинком відповідача. Право користування квартирою виникло у відповідача як у власника. Після того, як він втратив право власності на квартиру, а право власності набула інша особа, у відповідача відповідно припинилось право користування цією квартитою, але він досі зареєстрований у цій квартирі, що створює для позивача перешкоди у вільному користуванні власністю. Втрата права користування житловим приміщенням колишнього власника є наслідком припинення його права власності на це приміщення (ст. 346 ЦК). Відповідно до ст. 7 Закону від 11 грудня 2003 р. № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі Закон № 1382-ІV) зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; інших документів, які свідчать про припинення: підстав на право користування житловим приміщенням. Таким чином, як випливає із зазначеної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон № 1382-ІV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК; ст. 405 ЦК). Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 р. (справа № 6-57цс11) За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги заявлені обґрунтовано та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved