Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, [PERSON] просить стягнути з відповідача на його користь суму 96820 грн. в якості заборгованості по оплаті лікарняних у звязку з нещасним випадком, повязаним з виробництвом та 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої неоплатою лікарняних, посилаючись на те, що він з 16 січня 2006 року перебуває у трудових правовідносинах з ВП «Шахта «Північна» ДП «Макіїввугялл», де працює робочим підземної шахтної професії. 13 червня 2014 року під час його роботи під землею з ним трапився нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму, що підтверджується актами форми Н-1 та Н-5 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом. У звязку з нещасним випадком на виробництві він з 13 червня 2014 року по 03 лютого 2015 року безперервно перебував на лікарняному. В порушення вимог діючого законодавства, роботодавець не оплатив йому вказані лікарняні листи, посилаючись на брак коштів. Відповідно до абз. 3 ч.4 ст. 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» допомога у звязку з тимчасовою непрацездатністю, повязаною з нещасним випадком на виробництві, виплачується в розмірі 100% середнього заробітку (оподатковуваного доходу) за місцем роботи потерпілого. Згідно до довідки відповідача б/н його середньоденний заробіток для оплати лікарняного складає 421,01 грн. Відповідно до вимог чинного законодавства, на весь період тимчасової непрацездатності до відновлення хворого або до встановлення групи інвалідності медико соціальною експертною комісією видається лікарняний, що обраховується в календарних днях. Тому вважає, що має право на оплату лікарняного (всього періоду тимчасової непрацездатності) за календарні дні з 13 червня 2014 року по 03 лютого 2015 року це 235 днів по 412,01 грн. щоденно, що в підсумку складає 96820 грн. Заподіяння йому моральної шкоди, завданої не оплатою лікарняного він повязує з такими обставинами. Внаслідок виробничої травми він понад 7 місяців був на лікарняному, який не було оплачено роботодавцем, тому він переносив, переносе та продовжує переносити особливі моральні страждання у звязку з самим фактом його неоплати. Через тривалу, понад півроку неоплату лікарняного він не мав та не має можливості купляти необхідні йому ліки та лікуватися, не має змоги і в рівних прав з іншими громадянами України здійснювати, реалізовувати своє право на охорону здоровя та лікування через брак грошей. Зазначені негативні явища та наслідки від зазначеного ушкодження здоровя в сукупності вкрай негативно відображаються на його душевному й психічному стані, заподіюючи щодня йому моральні страждання, тобто моральну шкоду, розмір якої він оцінює у 10000 грн. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про повне підтримання заявлених позовних вимог та про розгляд справи у його відсутність. В наданій суду заяві позивач не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.43). Представник відповідача ДП «Макіїввугілля», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, тому суд на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (ухвалює заочне рішення). Представник третьої особи за довіреністю [PERSON] у судове засідання не зявився, надавши суду письмові заперечення, у яких зазначив, що ВВД ФССНВ у Совєтському районі м. Макіївки не погоджується з позовними вимогами [PERSON], оскільки підприємство ДП «Макіїввугілля» не є перереєстрованим на території, підконтрольній Україні. Не є перереєстрованим на зазначеній території і позивач, тому вирішити питання взаємодії між Фондом та підприємством на даний час не має можливості. Просив справу розглянути у його відсутність. Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває у трудових правовідносинах з ВО «Шахта Північна» ДП «Макіїввугілля» з 16 січня 2006 року ( а.с.5-7). 13 червня 2014 року о 09 год. 35 хв. на ВП «Шахта «Північна» ДП «Макіїввугілля» з [PERSON] стався нещасний випадок, внаслідок якого позивач отримав трудове каліцтво. [PERSON] № 26 від 18 червня 2014 року про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом (форма Н-1), причиною нещасного випадку є невиконання потерпілим вимог п. 1.10 «Інструкції з охорони праці для прохідника», що виразилося в тому, що не стежив за власною безпекою при виконанні робіт у розвантажувальній ямі конвеєрного штрека західної панелі пласта (а.с.9). Внаслідок отриманої виробничої травми, позивач з 13 червня 2014 року по 03 лютого 2015 року перебував перебував на лікарняному у звязку з тимчасовою непрацездатністю (а.с.14-20). Висновком МСЕК від 03.02.2015 року [PERSON] первинно була встановлена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 25% у звязку з виробничої травмою 2014 року (а.с.11). Статтею 46 Конституції України гарантовано, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ч.2 ст. 2 КЗпП України працівники мають право, зокрема, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби, повної або часткової втрати працездатності. Відповідно до абз.3 ч.3 ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) допомога по тимчасовій непрацездатності виплачується в розмірі 100 відсотків середнього заробітку (оподатковуваного доходу). При цьому перші пять днів тимчасової непрацездатності оплачуються власником або уповноваженим ним органом за рахунок коштів підприємства, установи, організації. Відповідно до п.2.3 Порядку призначення, перерахунку та проведення страхових виплат, затвердженого постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27.04.2007 року № 24, допомога у звязку з тимчасовою непрацездатністю, повязаною з нещасним випадком або професійним захворюванням на виробництві, призначається та виплачується страхувальником за місцем роботи потерпілого, де стався страховий випадок, у розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати. Відповідач, в порушення вищезазначених вимог діючого законодавства, не призначив та не виплатив позивачу допомогу у звязку з тимчасовою непрацездатністю, повязаною з нещасним випадком на виробництві. [PERSON] довідками відповідача (а.с.12,13) середньоденний заробіток [PERSON] для нарахування допомоги з тимчасової втрати працездатності складає 412,01 грн. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути допомогу у звязку з тимчасовою непрацездатністю, повязаною з нещасним випадком на виробництві за період з 13 червня 2014 року по 03 лютого 2015 року, тобто за 235 днів, що в підсумку становить 96820 грн. (235 днів х 412,01 грн. = 96820 грн.). Суд також вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про відшкодування відповідачем на підставі ст. 237-1 КЗпП України моральної шкоди за мотивів доведеності факту спричинення такої шкоди. Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, суд враховує характер та ступінь душевних страждань [PERSON], яких останній зазнав у звязку із неоплатою лікарняних листів, та виходячи з засад розумності та справедливості, суд вважає, що моральна шкода, завдана позивачу, підлягає відшкодуванню у розмірі 1000,00 грн. Тож, позов слід задовольнити частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в частині вимог майнового характеру у розмірі 1452,30 грн. та судовий збір в частині вимог немайнового характеру у розмірі 1218,00 грн.

Outcome: partial