Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом до Комунальної установи «Станція переливання крові м. Макіївки», [PERSON] просить: -стягнути з відповідача на її користь компенсацію заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати в сумі 7161,57 грн.; - середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з дня її звільнення (яке було 02.03.2015 року) по дату складання цього розрахунку (14.01.2016 року) у розмірі 15501,50 грн,- посилаючись на те, що з 14.11.2003 року по 02.03.2015 року вона працювала в установі відповідача завідуючою господарством. Заробітна плата в порушення ч.1 ст.115 КЗпП України виплачувалась їй нерегулярно, заборгованість по заробітній платі за червень 2014 року - лютий 2015 року загалом становить 14984,53 грн. Сума заборгованості із заробітної плати у зв'язку з ростом інфляції частково знецінилась та підлягає компенсації, яка на вересень 2015 року за її підрахунком становить 7161,57 грн. Оскільки відповідач не провів з нею повний розрахунок в день її звільнення 02.03.2015 р. до теперішнього часу, тож з відповідача на її користь має бути стягнутий середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який повинен розраховуватися, виходячи із її середньоденного заробітку у розмірі 72,21 грн. помноженого на кількість робочих днів за період з 02.03.2015 року по день складання цього розрахунку - 14.01.2016 року. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про повне підтримання заявлених позовних вимог та про розгляд справи у її відсутність. В наданій суду заяві позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с.33). Представник відповідача Комунальної установи «Станція переливання крові м. Макіївки», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, тому суд у відповідності до ч.1 ст.224 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (ухвалює заочне рішення). Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала в трудових правовідносинах з Комунальною установою «Станція переливання крові м. Макіївки» з 14.11.2003 р. по 02.03.2015 року, де працювала завідуючою господарством адміністративно-управлінського персоналу. Наказом № 3 (а)-к від 02.03.2015 року була звільнена на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням (копія трудової книжки з відповідними записами №№ 17-19 - на а.с.6). За вимогами ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. На день звільнення [PERSON] належала до сплати від Комунальної установи «Станція переливання крові м. Макіївки» заробітна плата за період з червня 2014 року по лютий 2015 року у розмірі 14984,53 грн., а також заборгованість з компенсації за невикористану відпустку у розмірі 527,76 грн. Дані обставини підтверджені довідкою відповідача від 02.03.2015 року на а.с.7. 20 січня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області видав судовий наказ № 233/165/16-ц про стягнення з відповідача на користь позивача суми нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період часу з 01 червня 2014 року по 28 лютого 2015 року у розмірі 14984,53 грн. (а.с. 48-49). Відповідно до ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 р., підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Згідно із ст. 2 цього Закону, компенсація втрати громадянам частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: заробітна плата (грошове забезпечення) на інші. За ст.34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Таким чином, позивач має право вимагати компенсацію втрати доходів за порушення строків їх виплати. Порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати в зв'язку з порушенням термінів її виплати визначений постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 з наступними змінами. Відповідно до п.4 постанови КМУ № 159 від 21.02.2001 р. сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків та обов'язкових платежів) прирості індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Розмір компенсації розрахований судом за період по вересень 2015 року в межах заявлених позовних вимог, виходячи з такого розрахунку: Рік та місяцьСума заборгованостіКоефіцієнти за вересень 2015 рокуКомпенсація 2014 рік Червень Липень Серпень Вересень Жовтень Листопад грудень 2015 рік Січень лютий Всього 994,16 грн. 1823,54 грн. 1837,14 грн. 1855,41 грн. 1705,60 грн. 2056,38 грн. 1968,00 грн. 1372,00 грн. 1372,00 грн.+ 527,76 грн. 0,547 0,540 0,528 0,485 0,450 0,423 0,382 0,340 0,273 543,97 грн. 984,71 грн. 970,01 грн. 899,87 грн. 767,52 грн. 869,85 грн. 751,78 грн. 466,48 грн. 518,63 грн. 6772,82 грн. Тож, в частині вимог стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати, позов підлягає частковому задоволенню зі стягненням з відповідача на користь позивача компенсації втрати частини заробітної плати в зв'язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 6772,82 грн. Щодо вимог стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, за положеннями ст.117 КЗпП України обов'язковою умовою для покладання на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства. Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року № 405/2014 на території Донецької та Луганської областей розпочато антитерористичну операцію. Судом встановлено, що КУ «Станція переливання крові м. Макіївки» зареєстровано за адресою: 86120, Донецька область, м. Макіївка, вул. Ферганська, будинок 12, тобто на території, тимчасово непідконтрольній владі. Згідно зі статтею 4 КЗпП України законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Відповідно, частина перша статті 9 ЦК України кореспондується з вищевказаною статтею КЗпП України щодо застосування ЦК України до врегулювання відносин, зокрема, до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами. З огляду на неврегульованість трудовим законодавством відносин з приводу відшкодування майнової шкоди, положення цивільного законодавства можуть поширюватися на ці відносини. Враховуючи позовні вимоги у даній справі, зокрема, вимоги щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто свого роду відшкодування завданої майнової шкоди, що регулюється главою 82 ЦК України, застосуванню підлягають положення цивільного законодавства. Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов'язання, за умови що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо. (правова позиція викладена в постановах ВСУ 6-2159цс15; 6-364цс16; 6-365цс16). Загальновідомим фактом, який не потребує доказування є те, що терористичні акти, диверсії, захоплення будівель і споруд, захоплення заручників, блокування і пошкодження об'єктів транспортної системи, відсутність ефективного контролю органів державної влади України в населеному пункті - м. Макіївці Донецької області, де знаходиться установа відповідача, з липня 2014 року і до теперішнього часу унеможливлюють виконання зобов'язань, зокрема, розрахунки по оплаті праці. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відсутність вини відповідача у затримці виплати належних сум при звільнені у зв'язку із обставинами непереборної сили, що об'єктивно унеможливлювали виконання зобов'язань, передбачених умовами договору обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами. Так як підприємство знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції, на території, тимчасово непідконтрольній владі, про що свідчить витяг із реєстру, то затримка виплати належних позивачеві сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, відбулася не з вини відповідача, а через настання обставин непереборної сили, а тому відсутні передбачені законом підстави для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку. Таким чином, оскільки не доведено вини підприємства в затримці виплат позивачу належних при звільненні сум, то і відсутні передбачені трудовим законодавством підстави для стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку. За наведених обставин позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial