Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

Згідно позову, що надійшов до суду 17.02.2016 року, позивач зазначив, що 04.02.2005 року він вступив у зареєстрований шлюб з відповідачкою, [PERSON]. Шлюб був зареєстрований у ВРАЦС Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 12. Під час сумісного проживання у шлюбі у них народилися спільні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З квітня 2009 року він та відповідачка стали проживати окремо один від одного, і фактично їхня сім'я розпалася, хоча вони продовжували знаходитися у зареєстрованому шлюбі. Підставою того, що він припинив шлюбні відносини з відповідачкою, стало те, що він побачив відповідачку з іншим чоловіком у їхній квартирі, коли раніше звичного повернувся з роботи. З квітня 2009 року він з відповідачкою спільно не проживає і у статевих стосунках жодного разу не знаходився. Вже тривалий час він проживає однією сім'єю без реєстрації шлюбу з іншою жінкою, а відповідачка також проживає однією сім'єю без реєстрації шлюбу з іншим чоловіком. [INFO] відповідачка народила сина, [PERSON], який згідно відповідного актового запису № 131 зробленого 29.06.2010 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровською області, записаний як його дитина. При цьому він ні яким чином не міг вплинути на те, щоб його не записували батьком малолітнього [PERSON], оскільки на час народження цієї дитини він та відповідачка вже більше п'яти років знаходилися у зареєстрованому шлюбі, а відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Зазначений випадок походження дитини народженою у шлюбі від батька з яким знаходиться у шлюбі мати дитини є нічим іншим як закріпленням у законі інституту презумпції батьківства. Така презумпція виходить з того, що батьком дитини, що народилася в шлюбі або до спливу 10 місяців після його розірвання є чоловік, який перебуває (перебував) з матір'ю дитини у зареєстрованому шлюбі. Згідно ст. 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини. У випадку презумпції батьківства, чоловік дружини записується батьком дитини, незалежно від того, бажає він цього чи ні. Хоча закон не позбавляє його права оспорити своє батьківство в судовому порядку (ст. 136 СК України). Згідно частини 1 ст. 136 Сімейного кодексу України, особа яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього, як батька із актового запису про народження дитини. Він впевнено стверджує, що [PERSON], не є його сином, оскільки на час, коли відповідачка завагітніла цією дитиною, він з нею не підтримував сімейні та статеві стосунки вже протягом більше півроку. Доказами того, що він, на час початку вагітності відповідачки [PERSON], не проживав спільно з нею, будуть показання свідків, про виклик яких він подасть окрему заяву до суду, і крім цього він вважає, що цей факт визнає сама відповідачка. Відповідно до ч.6 ст. 136 СК України, не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком. Однак ця норма не розповсюджується на реєстрацію дитини в порядку передбаченому ч.1 ст. 122, ст. 133 СК України, коли батьківство зазначається на підставі свідоцтва про шлюб, і згода чи не згода батька на таку реєстрацію правового значення не мають, оскільки дані про його батьківство вносяться до реєстрації автоматично. Норма визначена у ч.6 ст. 136 СК України, стосується випадків передбачених ст.ст. 125,126 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини. Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. У цей час згідно рішення суду з нього стягуються аліменти у розмірі 2/5 частини його щомісячного доходу на користь відповідачки на утримання двох інших старших спільних дітей, і він не бажає у подальшому утримувати ще і дитину з якої не має кровної спорідненості, і батьком якої не бажав бути записаним. Згідно п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», № 3 від 15.05.2006 року, - Судам слід ураховувати, що, відповідно до ст. 136 СК, оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорюваних відомостей з актового запису про народження дитини. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено. У разі, коли відповідачка сама не визнає в судовому засіданні, що він не є батьком [PERSON], [INFO], він буде наполягати на проведенні судово-генетичної експертизи, висновки якої докажуть відсутність кровного споріднення та споріднення на генетичному рівні між зазначеною дитиною та ним.

Outcome: approved