Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

З позовної заяви та доданих до неї матеріалів слідує, що сторони перебували у договірних правовідносинах на підставі договору № VIUWSE00000270 від 15 грудня 2006 року. Відповідно до умов цього договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 15 тисяч гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,00 % на місяць на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 15 грудня 2009 року. Відповідач своє зобов`язання за договором кредиту належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 28 квітня 2014 року у нього утворилась заборгованість за кредитом у сумі 17232 гривні 94 копійки, з них 4953 гривні 69 копійок - заборгованість за кредитом, 3288 гривень 45 копійок - заборгованість по процентах за користування кредитом, 1757 гривень 76 копійок - заборгованість по комісії за користування кредитом та 7236 гривень 04 копійки - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. У судовому засіданні 11 червня 2014 року представник позивача Крижановський В.В. позов підтримав із підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач позов не визнав і пояснив, що у 2009 році йому стало відомо, що від його імені у ПАТ КБ «ПриватБанк» ще в 2006 році укладено кредитний договір. Насправді він такий договір не підписував і кошти в ПАТ КБ «ПриватБанк» не отримував. За клопотанням відповідача, ухвалою від 11 червня 2014 року (а.с. 44) було призначено судово-почеркознавчу експертизу та зупинено провадження у справі до отримання експертного висновку. 29 вересня 2014 року судом з експертної установи отримано висновок судово-почеркознавчої та технічної експертизи документів № 1182/1183/14-21 від 08.09.2014 року. Суддею 30 вересня 2014 року відновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 06 жовтня 2014 року (а.с. 87). Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце судового розгляду (а.с. 88-91, 94-95), у судові засідання на 06 та 13 жовтня 2014 року не з'явився, не повідомив про причину неявки та не подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] просив закінчувати розгляд справи за відсутності представника Банку, а в судових дебатах просив суд відмовити в позові і стягнути з позивача судові витрати, які він поніс у зв'язку із проведенням судово-почеркознавчої експертизи у розмірі 1476 гривень. Враховуючи обставину, що в судовому засіданні 11 червня 2014 року було заслухано пояснення сторін, досліджено письмові докази, подані позивачем, а також обставину, що представник позивача вдруге без поважної причини не з'являється в судове засідання і не повідомляє про причину неявки, не просить справу розглянути за його відсутності, судом ухвалено закінчувати розгляд справи за відсутності представника позивача. Розглянувши справу в судовому засіданні, оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] слід відмовити. Так, відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Банк стверджує, що [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» перебували у договірних правовідносинах на підставі кредитного договору № VIUWSE00000270 від 15 грудня 2006 року (а.с. 11-14). Предметом договору був строковий кредит в сумі 15 тисяч гривень, які відповідач отримав готівкою через касу (п. 1.1 Договору). За користування кредитом [PERSON] щомісяця у період сплати зобов'язувався сплачувати відсотки у розмірі 2 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов кредитного договору відповідач допустив заборгованість за кредитом, відсоткам, комісії та іншим витратам згідно умов Договору, у зв'язку з чим Банк 12 травня 2014 року звернувся до суду із заявою про стягнення заборгованості. Із розрахунку заборгованості за договором № VIUWSE00000270 від 15 грудня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] слідує, що станом на 28 квітня 2014 року заборгованість за кредитом становить 17 235 гривень 94 копійки (а.с. 8-10). В судовому засіданні 13 жовтня 2014 року досліджено висновок судово-почеркознавчої експертизи та технічної експертизи документів № 1182/1183/14-21 від 08 вересня 2014 року (а.с. 80-84). Згідно висновку експертів, підпис від імені [PERSON] у кредитному договорі № VIUWSE00000270 від 15 грудня 2006 року у розділі 7 «юридичні адреси сторін» в графі «позичальник» та заяві про надання кредиту від 15 грудня 2006 року в графі «підпис заявника» - виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів, але не [PERSON], а іншою особою (а.с. 80-83). Відповідно до ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України, правочин, яким є кредитний договір, має бути вчинений із врахуванням вільного волевиявлення учасника, зокрема, позичальника, і відповідати його внутрішній волі. Відповідач довів, що не було його волі на укладення кредитного договору із ПАТ КБ «ПриватБанк», він не підписував такого договору. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що у позові ПАТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити повністю, оскільки він не доведений. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Частиною 1 ст. 79 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи. До витрат, пов'язаних із розглядом справи належать, зокрема, витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз (п. 4 ч. 2 ст. 79 ЦПК України). Як вбачається із листа завідувача Вінницьким відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 30.07.2014 року (а.с. 53), вартість експертних послуг становить 1476 гривень. Ця сума послуг була сплачена відповідачем [PERSON] 06 серпня 2014 року, про що свідчать копія квитанції (а.с. 58) та акт здачі-приймання висновку судового експерта від 08 вересня 2014 року (а.с. 85). Враховуючи, що внаслідок необгрунтовних дій позивача, в результататі яких [PERSON], аби довести всою невинуватість, змушений був заявити клопотання про проведення судово-почеркознавчої експертзи, за результатами якої встановлено, що підпис у кредитному договорі виконаний не ним, а іншою особою, суд приходить до висновку що з ПАТ КБ «Приват Банк» на користь [PERSON] необхідно стягнути понесені ним судові витрати в сумі 1476 гривень.

Outcome: approved