Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

З позову [PERSON] вбачається, що 22.05.2010 року померла його мати [PERSON], яка проживала та була зареєстрована на момент смерті за адресою: с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області сама. До складу спадкового майна поряд з іншим входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області площею 2,95 га, яка належала на праві власності [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ПЛ №096303, який був виданий їй за життя 15.07.2004 року. Як вказує позивач, він є спадкоємцем за заповітом, який був складений його матірю [PERSON] 27.11.2008 року та посвідчений секретарем Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, відповідно до заповіту його мати все своє майно заповіла йому її сину [PERSON] Позивач зазначає, що після смерті його матері він хворів та не зміг звернутись із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті його матері в шестимісячний строк. Інших спадкоємців немає. Як зазначає позивач, коли він звернувся до приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, то йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки він пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини. Позивач вказує, що інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті його матері [PERSON] немає. Після смерті матері він знаходиться на диспансерному обліку у лікаря терапевта та невролога з приводу захворювання, після смерті його матері він хворів, діагноз: ІХС дифузний кардіосклероз СН 1 ст., гіпертонічна хвороба ІІІ ступеня, стійкі наслідки перенесених ішемічних інсультів з лівобічним геміпарезом, тому він звернутись до нотаріальної контори не зміг за станом здоровя в шестимісячний строк. Більше ніяких спадкоємців немає, спору про майно немає; позивач вважає, що пропустив строк прийняття спадщини з поважної причини. Посилаючись на вищевикладені обставини та на те, що нотаріус відмовив йому у прийнятті заяви на спадщину через пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] селищної ради Великобагачанського району Полтавської області про визнання пропуску строку для прийняття спадщини з поважних причин та визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Ухвалою суду від 23.04.2018 року відкрито загальне позовне провадження по справі та підготовче засідання призначено на 22.05.2018 року. Витребувано у приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу відомості про те, хто прийняв спадщину (відмовився від прийняття спадщини) та про наявність/відсутність заповіту після смерті 22.05.2010 [PERSON], останнім місцем проживання якої було с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області та чи надходили претензії кредиторів (а.с.18). В підготовчому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, в своїх поясненнях посилалася на обставини, що викладені в позові та просили його задовольнити. До проведення підготовчого судового засідання у справі та до початку розгляду справи по суті від відповідача у справі [PERSON] селищної ради Полтавської області до суду надійшов лист №745/02-23 від 07.05.2018 року про те, що даний відповідач визнає заявлені позовні вимоги позивача [PERSON] і просить провести відповідне засідання у відсутність їх представника (а.с.38). Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 цієї статті, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Відповідач у справі має право визнати позов на будь-якій стадії судового процесу (п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України). За нормою ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення та доводи позивача [PERSON], його представника адвоката [PERSON], допитавши свідків [PERSON] та [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності і давши їм належну оцінку приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] селищної ради Великобагачанського району Полтавської області про визнання пропуску строку для прийняття спадщини з поважних причин та визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (обєкт), щодо якої виник спір. Судом встановлено, що мати позивача по справі [PERSON] [PERSON] (а.с.8), яка проживала та була зареєстрована на момент смерті за адресою: с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області сама, померла 22.05.2010 року в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, про що Устивицькою сільською радою Великобагачанського району 25.05.2010 року видано свідоцтво про смерть серія І-КЕ №160213 (а.с.6). 27.11.2008 року мати позивача по справі [PERSON] склала заповіт, реєстровий номер 455, згідно якого належний їй житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, земельну ділянку та все інше майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось, і, взагалі, все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла сину [PERSON]. Станом на день смерті [PERSON] цей заповіт є чинним, що підтверджується написом на заповіті секретаря Устивицької сільської ради (а.с.7). З Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серія ПЛ №096303 вбачається, що земельна ділянка площею 2,95 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить [PERSON] на праві приватної власності; земельна ділянка передана [PERSON] у приватну власність на підставі розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації Полтавської області від 31.12.2003 року за №656 (а.с.9). Приватний нотаріус Великобагачанського районного нотаріального округу [PERSON] постановою від 21.02.2018 року відмовила позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 2,95 га, що розташована на території Устивицької сільської ради Великобагачанського району після померлої матері [PERSON] у звязку з пропущенням терміну для прийняття спадщини до встановлення додаткового терміну для прийняття спадщини (а.с.10). Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З листа [PERSON] ЦРЛ №205 від 20.02.2018 року вбачається, що [PERSON], [INFO], житель сел. [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку у лікаря терапевта та невролога з приводу захворювання, діагноз: ІХС дифузний кардіосклероз СН 1 ст., гіпертонічна хвороба ІІІ ступеня, стійкі наслідки перенесених ішемічних інсультів з лівобічним геміпарезом. До невролога ЦРЛ звертався в період з 22.05.2010 року по 22.11.2010 року (а.с.11). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] (знайомі та сусіди [PERSON]П.) підтвердили, що після смерті матері [PERSON] у 2010 році - [PERSON], її син [PERSON] захворів на інсульт, був лежачим, а протягом року у нього стався повторний інсульт, він не міг самостійно рухатися, його лікування здійснювалося як за місцем його проживання, так і в умовах [PERSON] ЦРЛ. Згідно повідомлення приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу [PERSON], Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) вбачається, що після померлої [PERSON], [INFO], яка померла 22.05.2010 року, останнє місце проживання якої було с. Устивиця Великобагачанського району, спадкова справа щодо вказаної особи у приватного нотаріуса не заведена (а.с.а.с.25,26). З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) вбачається, що останнім в часі є заповіт [PERSON] від 27.11.2008 року, реєстровий номер 455, посвідчений Устивицькою сільською радою Великобагачанського району Полтавської області, номер у Спадковому реєстрі 46207327 і рахується чинним. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України). У відповідності до вимог ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 цієї статті). Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст.1297 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 3 ст.1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповіт це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто (ст.1234 ЦК). За нормою ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право у будь-яких час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить (ч.2 ст.1254 ЦК). В цьому контексті слід зазначити, що Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11.02.2014 року у справі №1-1/2014 вказав про те, що субєкт права власності, яким є заповідач (спадкодавець), на випадок своєї смерті має право шляхом вчинення заповіту розпоряджатися своєю власністю спадщиною, до складу якої законом віднесені усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті (статті 318,1218,1233,1235,1236 ЦК України); заповідач має право призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин; заповідач має право на визначення обсягу спадщини, що має спадкуватися за заповітом, на заповідальний відказ, на покладення на спадкоємця інших обовязків, а також право на скасування заповіту тощо (частина перша статті 1235, статті 1236,1237,1240,1254 Кодексу). Як вказав Конституційний Суд України, за своєю юридичною природою свобода розпорядження власністю шляхом вчинення заповіту (свобода заповіту) є одним із основоположних принципів спадкового права, при цьому, вона є абсолютною. Також, Кодексом визначені певні обмеження волі заповідача щодо права розпорядження власністю (обмеження принципу свободи заповіту) шляхом установлення права окремої категорії осіб на обовязкову частку у спадщині. З урахуванням сукупності досліджених матеріалів справи, а також виходячи з положень ст.ст.12,13,77,81 ЦПК України вбачається, що в матеріалах даної цивільної справи відсутні докази оскарження будь-якою особою вищевказаного заповіту та докази визнання недійсним даного заповіту, згідно даних Спадкового реєстру, вказаний заповіт від 27.11.2008 року, реєстровий номер 455 [PERSON] є чинним. Крім цього, згідно положень ст.1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт; заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожен новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Тобто, попередній заповіт [PERSON] від 22.05.2007 року, реєстровий номер 141 скасований складанням заповіту [PERSON] від 27.11.2008 року, реєстровий номер 455. Отже, з досліджених матеріалів справи вбачається, що спадкоємцем за заповітом від 27.11.2008 року, реєстровий номер 455 після померлої 22.05.2010 року [PERSON] є її син - позивач у справі [PERSON], інші спадкоємці як за заповітом, так і за законом відсутні. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Аналогічні положення містяться у ч.1 ст.15 ЦК України та ст.4 ЦПК України. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Обґрунтовуючи зміст позовних вимог, [PERSON] посилався у позові на те, що він не може одержати в приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом (земельну ділянку, місцезнаходженням якої є Устивицька сільська рада Великобагачанського району Полтавської області) після смерті матері [PERSON], оскільки через тривалу хворобу лише 21.02.2018 року звернувся до приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] з метою оформлення права власності на майно в порядку спадкування. З матеріалів справи вбачається, що позивач у справі [PERSON] народився 18.03.1959 року і в даний час є пенсіонером (а.с.а.с.13,15), як підтверджено медичним закладом, [PERSON] після смерті матері у 2010 році звертався до лікаря невролога ЦРЛ з приводу відповідного захворювання і з того часу (з 2010 року) знаходяться на диспансерному обліку як у лікаря терапевта, так і у лікаря невролога з приводу перенесених ішемічних інсультів з лівобічним геміпарезом; як підтвердили допитані в судовому засіданні свідки, протягом 2010 року (тобто протягом строку для подання заяви про прийняття спадщини), у [PERSON] мали місце два інсульти, внаслідок чого він не міг самостійно рухатися; при цьому, як було виявлено безпосередньо в судовому засіданні судом, [PERSON] в даний час має вади руху лівої сторони тіла, при цьому, на запитання суду про це [PERSON] пояснив, що вади його руху повязані з наслідками перенесених ним інсультів у 2010 році. Суд оцінив наявні у справі докази, з урахуванням обставин справи та відсутність інших спадкоємців, які претендують на спадщину (що вбачається з відомостей, отриманих від приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу), з урахуванням прав особи на спадкування та даних, які свідчать про наявність у 2010 році (після смерті [PERSON]М.) захворювання, повязаного з перенесенням [PERSON] двох ішемічних інсультів з лівобічним геміпарезом, враховуючи визнання відповідачем заявлених позовних вимог [PERSON] і приходить до висновку, що позивач [PERSON] з поважних причин пропустив встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті 22.05.2010 року [PERSON], оскільки з сукупності досліджених матеріалів справи вбачається, що так як [PERSON] тривалий час хворів, тому заяви про прийняття спадщини після смерті матері у встановлений законом термін не подавав; при цьому, після звернення позивача до приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] з метою оформлення права на спадщину, йому було відмовлено у вчиненні відповідної нотаріальної дії. При таких обставинах справи, коли позивач [PERSON] надав належні докази того, що він пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, в суду є передбачені законом підстави для визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved