Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

Зміст позовних вимог. 19.06.2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що в період часу з 17.09.2005 року по 30.03.2020 року перебував у шлюбі з відповідачкою, від спільного життя мають дітей дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30.03.2020 року шлюб між ними розірвано. Постійне місце проживання позивача та дітей [ADDRESS] , місце реєстрації дітей [ADDRESS] . Спору про визначення місця проживання дітей не існувало. В лютому 2020 року відповідачка змінила місце роботи, виїхала до м. Київ, а в подальшому, таємно від позивача самовільно змінила місце постійного проживання спільних дітей та перевезла в невідоме для позивача місце. Позивач відводив сина в садочок, регулярно з дочкою та сином виходили на прогулянку в парк біля «Кнєжи», спілкувався з донькою в телефонному режимі годинами, допомагав їй у написанні рефератів та цікавився її досягненнями у школі. З відповідачкою неодноразово під час зустрічей виникали конфлікти і сварки, вона налаштовувала дітей проти батька, залякувала їх та щоразу залякувала позивача, що останній ніколи не буде бачити дітей. Спочатку відповідачка написала заяву до Центру розвитку дитини «Калинка» Охтирської міської ради Сумської області, який відвідував син [PERSON] , та вказала, що у разі її відсутності передавати сина бабусі [PERSON] , дідусю [PERSON] , тітці [PERSON] та няні [PERSON] без згоди позивача, що на думку позивача, є доказом фактичної перешкоди у спілкуванні з дітьми. Крім того, відповідачка неодноразово залишала дітей ночувати самих, а при зверненні до неї повідомляла, що виключно це їх побут і саме вона має право встановлювати час та тривалість спілкування з дітьми. На час перебування відповідачки за межами міста Охтирки, дочка проживала разом з матір`ю відповідачки, а син в той час був з позивачем, оскільки розпочався карантин і позивач перебував у відпустці за місцем основної роботи. 16.03.2020 року позивач через керівника служби у справах дітей Охтирської міської ради Мороховську Н. В. дізнався про те, що відповідачка в черговий раз виїхала з міста і донька проживає у бабусі. При намаганні поспілкуватись з донькою сестра відповідачки втручалась у розмову, в будинку були відсутні бабуся та дідусь, було холодно, донька вдягнута в два светри та газовий котел опалення був вимкнутий. Донька була налякана і в присутності тітки боялася спілкуватися з батьком. На прохання піти додому відмовилась. 06.04.2020 року відповідачка зайшла до квартири за адресою [ADDRESS] , одягла сина і вийшла в невідомому напрямку. Протягом березня-квітня 2020 року позивач намагався вирішити питання щодо можливості бачити дітей, так як йому порекомендували у службі у справах дітей Охтирської міської ради, але відповідачка не бажала знаходити спільну мову та повідомила, що у разі якщо він не погодиться з тим, що діти будуть з бабусею в м. Охтирка, а не з ним на час її відсутності, то позивач взагалі їх не побачить. 07.04.2020 року від відповідачки надійшло повідомлення про те, що вивезла дітей до м. Києва. За результатами розгляду поданої заяви позивача до служби у справах дітей Охтирської міської ради [PERSON] стало відомо, що відповідачка вивезла дітей до м. Обухів. 02.06.2020 року на електронну адресу позивача надійшла відповідь з служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області, проте, на думку позивача, відповідь надано не повну та недостовірну. На даний час відповідачка навмисно створює негативний портрет батька, намагається залякати дітей та нав`язує їм думку, що позивач бажає їх забрати від мами. Позивачу невідомо, в яких умовах проживають їх спільні діти, до яких навчальних закладів влаштовані та взагалі відсутня будь-яка інформація про них. Посилаючись на викладене, просить суд визнати протиправною поведінку [PERSON] у створенні незаконних перешкод [PERSON] у спілкуванні, вихованні, спільному відпочинку з малолітніми дітьми: дочкою [PERSON] , [INFO] , та сином [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати [PERSON] не перешкоджати відповідачу спілкуватися та брати участь у вихованні малолітніх дітей; зобов`язати [PERSON] надавати малолітніх дітей відповідачу для спілкування, виховання та спільного відпочинку, періодично за наступним графіком: кожної середи та кожної п`ятниці з 17.00 год. до 20.00 год.; кожної першої та третьої суботи місяця з 09.00 год. до 20.00 год.; кожної другої та четвертої неділі місяця з 09.00 год. до 20.00 год.; кожні перші три дні осінніх, зимових та весняних шкільних канікул; на строк на менше шести тижнів безперервно в літній період (під час канікул) для спільного відпочинку та оздоровлення дитини з правом виїзду за межі м. Охтирка в межах України; місцем побачень та спілкування з дитиною визначити будинок за адресою [ADDRESS] ; вирішити питання щодо стягнення судових витрат. 03.01.2021 року позивач надав суду заяву, в якій уточнив свої позовні вимоги та просить визнати протиправною поведінку [PERSON] у створенні незаконних перешкод [PERSON] у спілкуванні, вихованні, спільному відпочинку з малолітніми дітьми: дочкою [PERSON] , [INFO] , та сином [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати [PERSON] не перешкоджати відповідачу спілкуватися та брати участь у вихованні малолітніх дітей; зобов`язати [PERSON] надавати малолітніх дітей дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] відповідачу для спілкування, виховання та спільного відпочинку, періодично за наступним графіком: кожного першого та третього тижня щомісяця з 09:00 год. суботи до 17:00 год. неділі; кожні перші три дні осінніх, зимових та весняних шкільних канікул; на строк на менше шести тижнів безперервно в літній період (під час канікул) для спільного відпочинку та оздоровлення дитини з правом виїзду за межі м. Охтирка в межах України; місцем побачень та спілкування з дитиною визначити будинок за адресою [ADDRESS] ; вирішити питання щодо стягнення судових витрат(а.с.108-110,112-113). Процесуальні дії у справі. 22.06.2020 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 22.07.2020 року з викликом сторін. Відповідачці [PERSON] копія ухвали про відкриття провадження у справі від 22.06.2020 року, копія позовної заяви та доданих документів, повістки про судове засідання, призначене на 22 липня 2020 року були направлені за адресою реєстрації: [ADDRESS] , які отримали її батьки, про що в справі мається розписка (а. с 38). 22.07.2020 року відповідачка в підготовче судове засідання не з`явилась, ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22.07.2020 року закрито підготовче провадження по вказаній справі, судовий розгляд призначено на 16.09.2020 року (а. с. 44). 14.09.2020 року від відповідачки [PERSON] надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату після 21.10.2020 року та направлення даної цивільної справи до Дарницького районного суду м. Києва, так як вона разом з дітьми проживає по [ADDRESS] (а. с. 63-65, 69-71). 16.09.2020 року відповідачка [PERSON] не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку, про що в справі мається розписка (а. с. 48). Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16.09.2020 року клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено, (а. с. 75-76, 83), справу розглядом відкладено. 03.12.2020 року розгляд справи відкладено на 10.12.2020 року в зв`язку з надходженням заяви від представника відповідачки про відкладення через його зайнятість в іншому процесі (а. с. 94). Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області за клопотанням відповідачки від 14.09.2020 року судове засідання призначено на 10.12.2020 року в режимі відеоконференції. Про розгляд справи відповідачка повідомлена належним чином, про що в справі мається телефонограма, а також на її адресу судом направлено судову повістку (а. с. 101). 10.12.2020 року з технічних причин Дарницький районний суд м. Києва не вийшов на зв`язок, розгляд справи відкладено на 14.01.2021 року. Позивач 14.01.2021 року подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує (а. с.114). 14.01.2021 року відповідачка та її представник в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, про що в справі мається телефонограма (а. с. 106), про причину неявки суд не повідомили, будь - яких заяв та відзив не надали. Крім того, відповідачці направлено судову повістку за місцем її реєстрації. Суд вжив усіх необхідних заходів, передбачених ст.128, ст.130 ЦПК України для повідомлення відповідачки та її представника про розгляд даної справи. Крім того, інформація про розгляд вказаної справи розміщена на офіційному веб-сайті судової влади України. Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Клопотання відповідачки про передачу справи на розгляд за місцем її проживання з дітьми до Дарницького районного суду м. Київ судом відхилено протокольною ухвалою. За таких обставин у відповідності до положень ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідачка, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзиву не подала, суд вважає можливим провести заочний розгляд вказаної справи у відсутність відповідачки [PERSON] та її представника та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Відповідно до положень ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Представник третьої особи органу опіки та піклування Охтирської міської ради Сумської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у їх відсутність, не заперечував проти заявлених вимог. Представник третьої особи служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Обуховської міської ради Київської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі (а. с. 53). Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30.03.2020 року (а.с. 7-8). Від спільного життя мають двох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] (а.с.9,10), які проживають з матір`ю. [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 14.06.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Полуляхом В.В. та витягом з Державного реєстру правочинів № 11446374 від 14.06.2012 (а.с. 12-16). Встановлено, що батьки не досягли згоди щодо участі батька, [PERSON] , який проживає окремо від дітей, у їх вихованні, що підтверджується відповідними заявами та зверненнями позивача на ім`я директора Центру розвитку дитини «Калинка» Охтирської міської ради Сумської області, міського голови Алєксєєва І., міського голови Обухівської міської ради, служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області (а.с. 18,19,23, 27-28, 29) та заявою [PERSON] щодо надання дозволу віддавати дитину та приймати у групу Центру розвитку дитини «Калинка» Охтирської міської ради Сумської області бабусі [PERSON] , дідусю [PERSON] , тітці [PERSON] та няні [PERSON] (а.с.17). [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №15-11/2122 від 24.06.2020 року виданою Відділом з питань державної реєстрації Охтирської міської ради Сумської області (а. с. 36). З 14.07.2020 року [PERSON] винаймає квартиру, яка знаходиться по [ADDRESS] , що підтверджується договором найму житлового приміщення (квартири) (а. с.67 -68). 14.09.2020 року відповідачкою [PERSON] надано довідку №155 від 09.09.2020 року видану середньою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №66 м. Києва Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в тому, що [PERSON] дійсно навчається в 7-В класі середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №66 м. Києва (а. с. 66). За зверненням позивача до служби у справах дітей Охтирської міської ради проводились бесіди з відповідачкою, яка повідомила, що разом з дітьми фактично проживає в м. Обухів Київської області, де винайняла двокімнатну квартиру за договором найму та офіційно працевлаштувалась за своєю спеціальністю лікар-нарколог, а також в онлайн-режимі подала заяви про влаштування сина [PERSON] до дошкільного навчального закладу та дочки [PERSON] до Обухівської ЗОШ № 5, також повідомила, що в зв`язку з постійними сварками свідомо заблокувала номер телефону позивача, повідомити адресу свого місця проживання та місця роботи відмовилась (а.с.22). Також, за зверненням позивача до служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області проведено розслідування по підтвердженню чи спростуванню факту місця фактичного проживання [PERSON] разом з двома дітьми на території Обухівської міської ОТГ, з [PERSON] проведена бесіда, та обстеження житлово-побутових умов проживання матері та її малолітніх дітей. Під час обстеження з`ясовано: квартира двокімнатна, орендована, помешкання знаходиться в доброму стані, придатне для проживання дітей, є усі необхідні умови для проживання, навчання, виховання та всебічного розвитку дітей. Предмети побуту сучасні, у задовільному стані. Діти здорові, доглянуті, забезпечені їжею, необхідним сезонним одягом, взуттям, іграшками, навчальними предметами тощо. Зауважень та нарікань до умов утримання та виховання дітей, умов їх проживання - немає, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов сім`ї, дітей від 28.05.2020 року (а.с.24-25). Крім того, відповідачка звернулась із заявою до служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Обухівської міської ради про неповідомлення її адреси колишньому чоловіку у зв`язку з тим, що він здійснював психічний тиск на неї та дітей (а.с.26). В матеріалах справи мається копія повідомлення написаного власноруч [PERSON] ,в якому вона вказує, що 13.07.2020 року нею припинено договір оренди квартири в [ADDRESS] , за даною адресою вона не проживає та виїхала з м. Обухів (а. с.54). Відповідно до листа Управління освіти виконавчого комітету Обуховської міської ради Київської області від 27.07.2020 року №03-06/572 [PERSON] , 2008 року народження та [PERSON] , 2015 року народження у закладах освіти міста Обухів не навчаються (а. с. 57). З матеріалів справи вбачається, що 20 серпня 2020 року [PERSON] звертався до поліції з приводу того, що колишня дружина не дає бачитись йому з дітьми та не повідомляє свого місця перебування, вказане повідомлення зареєстроване в Журналі єдиного обліку Охтирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області за №7001 від 20.08.2020 року. Відповідно до довідки про результати розгляду вказаного звернення [PERSON] від 20.08.2020 року встановлено, що [PERSON] в телефонній розмові пояснила, що на даний час разом з дітьми знаходиться у Київській області, але конкретне місце знаходження повідомляти відмовилась, додавши те, що жодних судових рішень щодо побачень [PERSON] з дітьми немає (а. с. 61-62). З викладеного вбачається, що між сторонами не склалися стосунки, [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] у спілкуванні з дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , час від часу змінює своє фактичне місце проживання, не повідомляє адреси дітей позивачу, блокує його номер телефону, чим фактично чинить перешкоди [PERSON] у спілкуванні з його дітьми,суд дійшов до висновку про наявність підстав для захисту батьківських прав позивача у судовому порядку. Про наявність спору між сторонами підтвердив у суді 16.09.2020 року позивач, представник Служби в справах дітей, також це підтверджується наданими письмовими доказами. Наведені доводи позивача та вказані обставини в установленому законом порядку не спростовані у суді відповідачкою. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено у статті 7 СК України, згідно з якою жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою, третьою статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» (заява № 291/13, п. 76) суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по - перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по - друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. За відсутності виключних обставин, які б могли свідчити про те, що особисте спілкування батька, діда і баби дитини між собою суперечить інтересам дитини, встановлення такого обмеження є порушенням не лише прав батька, діда і баби, а і самої дитини. Вказане підтверджується також рішеннями Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Хокканен проти Фінляндії» від 23 вересня 1994 року, «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року). Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків вимагатиме від судів ретельної перевірки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року, заява №10383/09, п. 100). У п. 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частиною 1 ст. 151 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до положень статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Частинами 1 та 2 ст. 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до частин першої і другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно; батько, який проживає окремо від дітей, зобов`язаний брати участь у їх вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дітьми, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дітей до батька, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати, яка проживає разом з дітьми не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дітей. У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Аналогічна правова позиція викладена в постанову Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №640/4853/17 провадження №61-10026св19. За змістом частин 4-6 статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до висновку органу опіки та піклування (виконавчого комітету ) Охтирської міської ради Сумської області від 20.08.2020 року №01-14/2319 запропоновано наступний графік у спілкуванні і вихованні [PERSON] із малолітнім сином [PERSON] , [INFO] та дочкою [PERSON] , [INFO] : кожні перші три дні осінніх та весняних канікул; кожні перші шість днів зимових канікул; шість тижнів безперервно в літній період (під час канікул) для спільного відпочинку та оздоровлення дітей з правом виїзду за межі м. Охтирка в межах України; місцем побачень та спілкування із дітьми визначити житло за адресою: [ADDRESS] з урахуванням стану здоров`я дітей, погодних умов та інших суттєвих умов пов`язаних із навчанням дітей (а. с. 50-52). Проте суд не повністю погоджується з вказаним висновком, оскільки він є недостатньо обґрунтованим та не в повній мірі відповідає інтересам дітей. Згідно ст.12, ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами мається спір щодо спілкування з дітьми, право позивача порушене і підлягає захисту. Обираючи спосіб та порядок участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дітьми, суд врахував характер стосунків, які склалися між батьками дітей та між дітьми і кожним з батьків, інтереси дітей, їх режим навчання та відпочинку, вік, рівність прав батьків щодо участі у вихованні дітей, що відповідатиме інтересам дітей. Отже при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Враховуючи викладене, суд вважає, що особисті конфлікти між сторонами у справі не повинні порушувати інтереси дітей, а тому, дослідивши наявні у справі докази, враховуючи рівні права батьків на участь у вихованні дітей та виходячи з інтересів дітей, враховуючи характер стосунків, які склалися між батьками дітей та між дітьми і кожним з батьків, вік дітей, при цьому суд не в повній мірі погоджується з висновком органу опіки і піклування з вищевикладених підстав, за яким пропонується встановити графік побачень та спосіб участі батька у вихованні дітей, а саме кожні перші три дні осінніх та весняних канікул; кожні перші шість днів зимових канікул; шість тижнів безперервно в літній період (під час канікул) для спільного відпочинку та оздоровлення дітей з правом виїзду за межі м. Охтирка в межах України; місцем побачень та спілкування із дітьми визначити житло за адресою: [ADDRESS] з урахуванням стану здоров`я дітей, погодних умов та інших суттєвих умов пов`язаних із навчанням дітей (а. с. 50-52). З вказаного висновку вбачається, що в [PERSON] маються всі належні умови для належного утримання дітей їх розвитку та виховання, однак не враховано, що діти з матір`ю проживають в м. Київ. Разом з тим суд враховує ту обставину, що [PERSON] зареєстрована разом з двома дітьми в [ADDRESS] (а.с.36), однак, на даний час фактично проживає з дітьми в [ADDRESS] , що підтверджується письмовим договором найму квартири від 14 липня 2020 року (а.с.67-68). Позивач просить визначити побачення з дітьми кожного першого та третього тижня щомісяця з 09:00 год. суботи до 17 год. неділі за місцем його проживання, але суд вважає, що в найкращих інтересах дітей, а також враховуючи те, що діти проживають в іншому населеному пункті, враховуючи наведені обставини справи необхідно визначити систематичні побачення позивача з його дітьми шляхом встановлення зустрічей з ними кожного першого та третього тижня щомісяця з 10:00 год. суботи до 15 години неділі, а не з 09 години суботи до 17 години неділі, як просить позивач, щоб діти могли своєчасно зібратися зранку та повернутися додому і підготуватися до нічного відпочинку, без виїзду з населеного пункту, де проживають діти, так як постійні тривалі переїзди в транспорті будуть негативно впливати на стан здоров`я дітей. Суд вважає, що для зустрічей батька з дітьми за місцем його проживання в [ADDRESS] діти повинні будуть кожного разу приїжджати до м. Охтирка Сумської області з м.Київ, що суперечить інтересам малолітніх дітей, так як після зустрічі діти повинні ще повертатися до Києва потягом чи маршрутним таксі, що знаходиться від місця проживання батька за 350 км. За таких обставин існує невідповідність способу участі батька у спілкуванні та вихованні дітей, визначеного висновком органу опіки та піклування, інтересам малолітніх дітей, які проживають з матір`ю в м.Київ. Вказані обставини щодо фактичного проживання дітей в м. Київ позивачем в установленому законом порядку не спростовані. Позивач у позові просить визначити йому строк не менше шести тижнів безперервно в літній період (під час канікул) для спільного відпочинку та оздоровлення дитини з правом виїзду за межі м. Охтирка в межах України, суд вважає, що враховуючи обставини справи, інтереси дітей, позивачу необхідно визначити чотири тижні безперервно в літній період (під час канікул) для спільного відпочинку та оздоровлення дітей. Позивач не зазначив, які саме тижні під час літніх канікул він просить йому визначити, тому суд вважає, що це питання батьки повинні будуть вирішувати індивідуально кожного разу і визначатись, хто з них яку частину канікул проводить з дитиною, оскільки життєві обставини у них можуть складатися по різному, що може привести до недотримання з об`єктивних причин визначеного судом порядку проведення часу з дітьми у період літніх канікул та спорів між собою, а тому першу чи другу частину літніх канікул з ким проводити, батьки будуть вирішувати за домовленістю між собою. Також позивач просить встановити спілкування його з дітьми кожних перші три дні осінніх, зимових, весняних шкільних канікул, однак суд вважає доцільним в даному випадку зазначити, що це питання батьки повинні будуть вирішувати індивідуально кожного разу і визначатись, хто з них перші чи останні три дні канікул проводить з дитиною, оскільки життєві обставини у них можуть складатися по різному, що може привести до недотримання з об`єктивних причин визначеного судом порядку проведення часу з дітьми у період осінніх, зимових, весняних шкільних канікул та спорів між собою, а тому перші чи останні три дні канікул з ким проводити, батьки будуть вирішувати за домовленістю між собою. На думку суду, такий порядок і спосіб відповідатиме інтересам самих дітей. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховним Судом в справі № 759/1382/19, провадження № 61-11331св20 від 18.11.2020 року. В іншій частині позову необхідно відмовити за необґрунтованістю вимог. Суд вважає, що у відповідності до положень ст. 26 ЦПК України дана справа підсудна Охтирському міськрайонному суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідачки. Висновок суду. Таким чином, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, виходячи з принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, з урахуванням балансу інтересів сторін, меж дозволеного втручання, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, зобов`язати відповідачку не чинити перешкод позивачу у спілкуванні з дітьми [PERSON] та [PERSON] , та встановити позивачу спосіб участі батька у вихованні малолітніх дітей шляхом систематичних зустрічей з ним: кожного першого та третього тижня щомісяця з 10.00 год. суботи до 15.00 год. неділі без виїзду з населеного пункту, де проживають діти з матір`ю; кожні перші чи останні три дні осінніх, весняних, зимових шкільних канікул за домовленістю батьків за місцем проживання батька; чотири тижні безперервно в літній період (під час канікул за домовленістю батьків) для спільного відпочинку та оздоровлення дитини з правом виїзду за межі м. Охтирка в межах України, в тому числі за місцем проживання батька за адресою: [ADDRESS] , оскільки визначений судом спосіб участі батька у вихованні дітей відповідає принципу «найкращих інтересів дитини» та є пріоритетним при вирішенні цієї справи. Надати батькам право змінювати порядок та час спілкування з дитиною лише за їх взаємною згодою, відмовивши в іншій частині вимог за необґрунтованістю. Щодо судових витрат. По справі маються судові витрати, а саме позивачем сплачено судовий збір в сумі 840, 80 грн.(а. с. 5). Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені по справі судові витрати пропорційно задоволеній частині вимог у розмірі 560, 47 грн. (66,66 % від 840,80 грн. судового збору). В заяві позивач вказує про стягнення судових витрат, в тому числі комісія за проведення платежу в сумі 8,41 грн. (а.с.108-110), однак в розумінні ст. 133 ЦПК України така комісія не може вважатися судовими витратами. На підставі викладеного,

Outcome: partial