Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-07 00:00:00

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вивчивши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Правовідносини по даній справі регулюються Цивільним Кодексом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 536ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 615ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється. Згідно ст. 1054 ч.1ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1050 ч.2ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Судом встановлено, що 17 грудня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «Плюс Банк», (яке у подальшому змінило найменування на Акціонерне товариство «Ідея Банк») та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 910.74382. Згідно умов кредитного договору відповідач отримав в розмірі 74787,40 грн., зі сплатою 18,9 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. (а.с.7-13). Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі та надав кредит [PERSON] у розмірі 74787,40 грн., що підтверджується меморіальним ордером від 21.12.2010 р. (а.с. 16,17) Але, [PERSON] в порушення умов договору свої зобов`язання за договором не виконав. 31.12.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія Рантье» та Банком укладено договір факторингу № 31/12-2. Згідно умов Договору факторингу клієнт відступив ТОВ «ФК «Рантье» з 31.12.2015 р., а ТОВ «ФК Рантье», відповідно до договору факторингу та вимог чинного законодавства набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. (а.с. 25-27) 28.02.2017 р. між ТОВ «ФК «Рантье» та ТОВ «ФК «Серет», яке змінило найменування на ТОВ «Нью Файнес Сервіс», відповідно до чинного законодавства України, був укладений договір факторингу № 28/02-1, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 910.74382 від 17.12.2010, за яким відповідач є боржником.(а.с. 30-31, 32) Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи боржника). Таким чином, внаслідок укладання вищевказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме: Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файнес Сервіс» набуло статусу нового кредитора - стягувача за договором № 910.74382 від 17.12.2010 року. Згідно ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Як вбачається з Витягу з Додатку № 2 до Договору факторингу 28/02-1 від 28.02.2017 р. Товариство з обмеженою відповідальністю ТОВ « Факторингова компанія «Рантье» передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Серет» прийняв права вимоги до боржника [PERSON] з кредитним договором № 910.74382. (а.с. 33) У зв`язку з невиконанням умов договору станом на 15.01.2020 р. за відповідачем утворилась заборгованість в розмірі 38428, 51 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту- 28558,18 грн., заборгованості по процентам за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями- 9870,33 грн. (а.с. 24). На підставі наведеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованость за кредитним договором в розмірі 38428,51 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 2102 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved