Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

І. Виклад позиції заявника 13 листопада 2020 року заявник звернувся до суду з вказаною заявою, у якій просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що заявник постійно проживав із [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що [INFO] помер його батько - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на земельну ділянку, що розташована на території Зеленівської селищної ради. З метою отримання спадщини заявник звернувся до Першої Херсонської ДНК із заявою про прийняття спадщини, однак отримав відмову, оскільки необхідно встановити місце відкриття спадщини Вказує, що померлий фактично проживав на час смерті із заявником за адресою: [ADDRESS] , а тому є таким, що прийняв спадщину. ІІ. Заяви(клопотання) учасників справи. У час призначений до розгляду справи, особи що приймають участь у розгляді справи у судове засідання не з`явились. Про час, місце та дату проведення судового засідання повідомленні належним чином. Представник заявника за ордером [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, викладені у заяві вимоги підтримала у повному обсязі. 28.12.2020 року представник заінтересованої особи за посадою - заступник селищного голови виконкому Зеленівської селищної ради О.Г. Уманський, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення вимог [PERSON] не заперечував. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.11.2020 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження. Витребувано з Першої Херсонської ДНК копію спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] . Судове засідання призначено на 01.12.2020 року. У зв`язку з неявкою заявника та заінтересованої особи розгляд заяви відкладено на 18.01.2021 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.01.2021 року постановлено викликати та допитати у якості свідків в судове засідання: [PERSON] та [PERSON] . Призначено судове засідання на 01.03.2021 року. 25.01.2021 року з Першої Херсонської ДНК надійшли витребувані докази. У судовому засіданні допитано у якості свідків [PERSON] та [PERSON] та оголошено перерву до 24.03.2021 року. 24.03.2021 року з Першої Херсонської ДНК надійшли додаткові копії документів до витребуваних доказів. Судом, на підставі частини другої ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , про що 19 липня 1981 року виконавчим комітетом Зеленівської селищної ради Дніпровського району м. Херсона зроблено актовий запис №77 та 01.10.2015 року ВДРАЦС РС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні видано повторне свідоцтво про народження серії [NUMBER] . 27 жовтня 1998 року [PERSON] , [INFO] , змінив прізвище на « [PERSON] », про що 27.10.1998 року Дніпровським ВРАГС м. Херсона зроблено актовий запис №54 та видано свідоцтво про переміну прізвища, імені, по батькові серії [NUMBER] . [INFO] помер [PERSON] , про що 21.02.2014 року ВДРАЦС РС Деражнянського РУЮ у Хмельницькій області зроблено актовий запис №19 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . 05.06.2020 року за заявою [PERSON] Першою Херсонською ДНК відкрито спадкову справу №322/2020 після смерті [PERSON] , [INFO] .. Листом за вих.. №1606/02-14 Першою Херсонською ДНК роз`яснено заявнику право звернення до суду задля встановлення місця відкриття спадщини, оскільки спадкодавець проживав за адресою: [ADDRESS] без реєстрації. Згідно довідки №358, виданої 16.07.2020 року виконкомом Зеленівської селищної ради, померлий [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] до дня смерті разом з [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні допитані у якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] , який помер [INFO] і до часу смерті дійсно проживав з сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Оцінка Суду. Правилами ч. 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частинами третьою, четвертою, шостої статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За приписами ЦК України юридичні факти - це факти з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. У статті 315 ЦПК України наведено перелік, які саме факти можуть бути встановленні в судовому порядку, проте він не є вичерпним. Вказана норма передбачає встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. В силу ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. У главі 10 п. 1.12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №-296/5 зазначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 Цивільного кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово, а відповідно до частини шостої даної статті фізична особа може мати кілька місць проживання. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином статтею 1268 ЦК України для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо, необхідно, щоб таке проживання було постійним. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів приходить до висновку про доведеність факту спільного проживання [PERSON] , який помер [INFO] , разом з [PERSON] , а тому, заява підлягає задоволенню. VІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VII. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved