Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Звернувшись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що йому на праві власності належить 8/25 частин домоволодіння [ADDRESS], які він придбав у [PERSON] на підставі договору-купівлі продажу від 21 серпня 1979 року та які складалися з жилих кімнат 1-8, 1-9, 1/2 частини коридору та 1/2 частини тамбуру. Право власності на іншу частину домоволодіння зареєстровано за [PERSON] В 1983 році остання передала йому в користування свою 1/2 частину коридору та 1/2 частину тамбуру, домовившись, що через деякий час він викупить у неї ці приміщення, що оформлять нотаріально. Після цього бюро технічної інвентаризації ввело нумерацію: його кімнати позначалися літерою 2, а [PERSON] - літерою 1. Він почав користуватися вказаними приміщеннями, зробив два окремі входи, убрав тамбур, а приміщення 1-2 перебудував у 2-2 та 2-1. [PERSON] зі своїми синами [PERSON] та [PERSON] зловживала алкоголем, тому можливості оформити документи не було. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті спадкова справа не заводилася. Ще раніше [INFO] помер її син [PERSON], а [PERSON] 2 березня 1989 року був засуджений та відбував покарання до грудня 1998 року. В 2001 році при розпитті [PERSON] спиртних напоїв виникла пожежа, в результаті якої згорів дах та була знищена частина кімнат [PERSON] З цього часу місце знаходження [PERSON] йому не відомо. Він за власні кошти зробив дах над своїми кімнатами та кімнатами 1-2 та 1-3, що належали [PERSON], а в 2005 році зробив капітальний ремонт у цих кімнатах. Відповідно до технічного паспорту на домоволодіння [ADDRESS] від 12.12.20013 року дані кімнати входять до плану його будинку. Посилаючись на те, що частина домоволодіння, яка зареєстрована за [PERSON], знаходиться в його володінні з 1994 року, він здійснював догляд за домоволодінням, робив поточний та капітальний ремонт, сплачував комунальні платежі, відповідно до ст. 344 ЦК України позивач просить визнати за ним за набувальною давністю право власності на 1/2 частину приміщення 2-1 та 1/2 частину приміщення 2-2 домоволодіння [ADDRESS], що складає 2/25 домоволодіння; визнати за ним право власності за набувальною давністю на приміщення 1-2, 1-3 домоволодіння [ADDRESS], що складає 3/25 від загальної площі будинку; визнати за ним право власності на приміщення 1-2, 1-3, 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, що складає 25/25 частин домоволодіння; припинити право власності за [PERSON] на 3/25 частин від загальної площі будинку у зв'язку зі смертю та знищенням майна. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав за вищенаведених підстав. Представник відповідача адвокат Сініцина С.І. у судовому засіданні позов також підтримала та просила його задовольнити. Відповідач Індустріальна районна в місті Дніпропетровську рада явку свого представника в судове засідання не забезпечила, про час і місце судового розгляду була завчасно повідомлена, заперечень проти позову не надала, тому суд розглядає справу на підставі повідомлених позивачем даних та доказів у відсутності представника відповідача в заочному порядку. Третя особа - Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції в Дніпропетровській області явку свого представника в судове засідання також не забезпечила, про час і місце судового розгляду була повідомлена. Допитана в судовому засідання в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона мешкає по сусідству з позивачем. [PERSON] з синами зловживала спиртним. Після її смерті у будинку відбулася пожежа. Частина кімнат [PERSON] погоріла. Де з того часу мешкає [PERSON] їй не відомо. В будинку мешкає позивач. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] також пояснила, що з 2002 року мешкає в будинку [ADDRESS]. На той час позивач вже проживав та користувався будинком № 95. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають за наступних підстав: Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 21 серпня 1979 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], останньому належить на праві власності 8/25 частин житлового будинку [ADDRESS]. Відповідно до вказаного договору в користування [PERSON] відходять в житловому будинку житлові кімнати 1-8, 1-9, 1/2 частина коридору та 1/2 частина тамбуру. Право власності на інші 17/25 частин вказаного житлового будинку зареєстровано за [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла [INFO]. Згідно листа Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. В позові ставиться питання про визнання за позивачем права власності на домоволодіння [ADDRESS], у тому числі частину домоволодіння, що зареєстрована на праві власності за [PERSON], виходячи з того, що він більше ніж десять років з часу її смерті користується її власністю, тобто відповідно до вимог ст. 344 ЦК України за набувальною давністю. Відповідно до частини 1 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Отже закон визначає такі ознаки володіння, необхідні для набуття права власності за набувальною давністю, як добросовісність заволодіння чужим майном, відкритість і безперервність володіння протягом визначеного строку, безтитульність володіння. Зокрема, володіння визнається добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Враховуючи, що на момент заволодіння спірною частиною житлового будинку, позивачу було відомо, що її власником є [PERSON], позивач знав та не міг не знати про відсутність у нього підстав для набуття права власності на дану частину житлового будинку, а положеннями цивільного законодавства визначений порядок набуття права власності в порядку спадкування за законом у разі не прийняття спадщини спадкоємцями, тому за недоведеністю факту добросовісності заволодіння цим майном правових підстав для визнання за позивачем права власності за набувальною давністю немає. Крім того, позивачем заявлені вимоги про визнання права власності за набувальною давністю до територіальної громади в особі Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, проте відповідно до статті 555 ЦК України 1963 року, що діяла на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON], за відсутності у спадкодавця спадкоємців, відмови спадкоємців від спадщини або не прийняття ними спадщини, спадкове майно за правом спадкоємства переходило не до територіальної громади, а до держави, інтереси якої в даних правовідносинах представляють податкові органи, та яка в даному випадку є правонаступником померлого власника в силу закону. За таких обставин, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed