Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 29 квітня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів, в якому просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 03.12.2013 року на користь [PERSON] на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , з ј частини на 1/6 частину заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 02.12.2011 року перебував у шлюбі з відповідачкою, який розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона 22.01.2013 року. Від шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] , на утримання якої за рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 03.12.2013 року визначено стягувати з позивача аліменти у розмірі ј частини всіх видів заробітку(доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.11.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, у 2020 році позивач уклав шлюб з [PERSON] , від якого народилася донька - [PERSON] . Крім того у дружини позивача є ще донька від попереднього шлюбу. У зв`язку зі зміною сімейного стану відповідач не в змозі забезпечувати утримання [PERSON] , 2009 р.н. у розмірі визначеному рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 03.12.2013 року, а тому змушений звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, які з нього стягуються на теперішній час. ІІ. Виклад позиції відповідача. 17.06.2021 року через канцелярію суду відповідач подала заяву, у якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, справу просила розглянути без її участі. ІІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.05.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 17.06.2021 року. У підготовче засідання позивач не з`явився, 14.06.2021 року подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. У підготовче засідання відповідач не з`явилася, 17.06.2021 року через канцелярію суду відповідач подала заяву, у якій позовні вимоги визнала, підготовче засідання просила провести без її участі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якщо клопотання про розгляд справи заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, враховуючи згоду сторін про розгляд справи у їх відсутності, суд вважає за можливе розглянути справу у підготовчому засіданні за відсутності учасників справи, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За частинами 3,4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Уухвалення в підготовчому засідання судового рішення у разі визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Згідно до ч. 4 статті 207 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом не встановлено будь-яких порушень прав інших осіб та підстав для постановлення ухвали про відмову у прийняття визнання відповідачем позову та приходить до висновку про можливість розгляду справи та ухвалення рішення у справі у порядку статті 200 ЦПК України у підготовчому провадженні.. З`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі у підготовчому провадженні. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , про що 23.06.2009 року виконавчим комітетом Антонівської селищної ради міста Херсона Херсонської області зроблено актовий запис №42 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 22.01.2013 року розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 02.12.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні, актовий запис №654. Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 03.12.2013 року у справі №666/7258/13-ц стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - доньки, [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини всіх видів заробітку(доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.11.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. 18 грудня 2013 року Дніпровським районним судом м. Херсона видано виконавчий лист у справі №666/7258/13-ц про стягнення аліментів. 10 липня 2020 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] укладено шлюб, про що 10.07.2020 року Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зроблено актовий запис №217 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». [INFO] народилася [PERSON] , батьком якої є [PERSON] , [INFO] , про що 16.12.2020 року Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зроблено актовий запис №251 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . [INFO] народилася [PERSON] , матір`ю якої є [PERSON] , про що 19.04.2013 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції зроблено актовий запис №356 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . V. Оцінка Суду. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 і 11 Конвенції» та є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. Частиною 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогамист.182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Згідно зі ст. 183 Сімейного Кодексу України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною 2 ст.18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Згідно з п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини, дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним зміна сімейного стану платника аліментів надає право подати до суду заяву про зменшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів також може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Аналіз цих норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на зміну сімейного стану. Вказав, що має на утриманні двох малолітніх дітей і дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-річного віку, що є самостійною підставою для зменшення розміру аліментів, раніше стягнутих з нього за рішенням суду. Суд враховує, що на день постановлення рішення про стягнення аліментів Дніпровським районним судом м. Херсона у 2013 році у позивача на утриманні перебувала лише одна дитина, тому факт народження другої дитини є зміною сімейного стану позивача, та в розумінні ст.192 СК України є самостійною та достатньою підставою для зміни розміру раніше присуджених аліментів. Таким чином, у зв`язку з тим, що у позивача народилася друга дитина, а дружина перебуває у декретній відпустці, суд вважає ці обставини такими, що доводять зміну сімейного стану та дають підстави для зменшення розміру аліментів, що раніше присудженні до стягнення з нього у розмірі ј частини від заробітку (доходу), та приходить до висновку про необхідність зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на утримання доньки [PERSON] , 2009 р.н. на користь відповідача, до 1/6 частини всіх видів доходу позивача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. При цьому суд вважає, що зменшення розміру аліментів до 1 / 6 частини доходів позивача відповідає вимогам ст. 182 та ч. 5 ст. 183 СК України щодо розміру аліментів на одну малолітню дитину. Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд, сприймаючи визнання відповідачем позовних вимог, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, шляхом зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 03 грудня 2013 року та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини. VІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VІІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем не заявлено вимогу про стягнення з відповідача судових витрат.

Outcome: approved