Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, представник позивача [PERSON] , який діє в інтересах позивача [PERSON] , просить визнати [PERSON] , 1994 року народження, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , з підстав, передбачених ст. 391 ЦК України, посилаючись на те, що позивач є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 27 березня 2020 року. У квартирі до теперішнього часу зареєстрований відповідач [PERSON] , який з 01 січня 2012 року у житловому приміщенні не проживає. Таким чином, враховуючи, що відповідач з 01 січня 2012 року не проживає у належній позивачу квартирі, ніякої участі у витратах по оплаті комунальних послуг та утриманню житла не приймає, останній просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки факт реєстрації відповідача негативно впливає на його матеріальний стан та порушує його права як власника. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без їх участі. Відповідач [PERSON] , який про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у судове засідання не з`явився. Від нього надійшла заява про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі. До заяви додав копію свого паспорта громадянина Російської Федерації, в якому зазначено, що його місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 07 березня 2020 року, посвідченого державним нотаріусом Першої бахмутської державної нотаріальної контори Ленченко Т.О. та зареєстрованого у реєстрі за № 2-480, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с. 7), що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 205504427 від 27 березня 2020 року (а.с. 8). Актом про не проживання ОСМД «Ювілейна, 42» від 30 березня 2020 року встановлено, що у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] , 1994 року народження, проте з 01 січня 2012 року за місцем реєстрації не проживає (а.с. 9). Згідно з довідкою Бахмутської міської ради № 12667 від 13 квітня 2020 року, станом на 08 квітня 2020 року за даними реєстру Бахмутської міської об`єднаної територіальної громади, місце проживання фізичної особи [PERSON] , [INFO] , зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири, визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для свого власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Отже, з моменту переходу права власності на спірне житлове приміщення до нового власника, відповідач [PERSON] втратив право користування спірним житловим приміщенням, а тому його необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved