Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

Згідно позову, відповідно до укладеного договору № DNHLGВ00000521 від 04 червня 2006 року відповідач [PERSON] в Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк» отримав кредит у розмірі 1645316,20 доларів США. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав належним чином, надавши відповідачу кошти в зазначеному розмірі. Умови погашення кредиту відповідачем не виконані. Станом на 26 серпня 2014 року заборгованість відповідача перед банком становить 1757506,24 долари США, з яких: -1462291,38 доларів США заборгованість по кредиту; -258892,76 доларів США заборгованість по відсотках за користування кредитом; -36322,10 доларів США заборгованість за пенею за користування кредитом; ПАТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з відповідача [PERSON] зазначену заборгованість, яка станом на 26 серпня 2014 року була еквівалентною 2398960,18 грн. В судовому засіданні представника позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] підтримала в повному обсязі заявлені позовні вимоги та доводи позовної заяви, на яких вони ґрунтуються. Відповідач [PERSON], належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав письмові заперечення проти позовних вимог. Представники відповідача [PERSON] і [PERSON] в суді заперечили проти задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк». Заперечення сторони відповідача обґрунтовувалися тим, що [PERSON] дійсно в 2006 році було укладено з ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір № DNHLGВ00000521 та було отримано кредит зі строком повернення до 03 квітня 20126 року. Певний час відповідачем належним чином виконувалися взяті на себе зобовязання щодо повернення кредиту, однак згодом у [PERSON] виникли складнощі з виплатою кредитних зобовязань. Між сторонами постійно відбувалися переговори з приводу ситуації, що склалася, та пошуків виходу з даної ситуації, і як результат були досягнуті певні домовленості. Відповідач не переховувався від банку, завжди йшов на контакт. Відповідач довідався, що до позову банком була додана додаткова угода до кредитного договору від 20 вересня 2012 року. [PERSON] стверджує, що зазначену додаткову угоду він не підписував і її походження йому не відоме. На підставі досліджених письмових доказів судом встановлені наступні фактичні обставини: Згідно копії кредитного договору (а.с. 8-13), 04 квітня 2006 року відповідач [PERSON] уклав з Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», кредитний договір № DNHLGВ00000521, на підставі якого отримав кредит у розмірі 1645316,20 доларів США. Згідно умов договору, погашення кредиту та сплата відсотків мають здійснюватися щомісячними платежами. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав належним чином, що стороною відповідача визнано. Згідно розрахунку заборгованості (а.с. 4-6), зобовязання за кредитним договором [PERSON] виконувалися неналежним чином. Станом на 26 серпня 2014 року заборгованість відповідача перед банком становить 1757506,24 долари США, з яких: -1462291,38 доларів США заборгованість по кредиту; -258892,76 доларів США заборгованість по відсотках за користування кредитом; -гривневий еквівалент 36322,10 доларів США заборгованість за пенею за користування кредитом. Розрахунок заборгованості позивачем здійснений арифметично правильно та відповідачем не оспорений. Аналізуючи правовідносини, що є предметом судового розгляду, суд враховує наступне: Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: ... сплата неустойки; За ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу надання кредиту, які регулюються параграфами 1, 2 глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідач [PERSON], як позичальник за кредитним договором, в порушення вимог ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1054 ЦК України прострочив виконання грошового зобовязання в частині повернення позикодавцеві чергової частини позики у строк та в порядку, що встановлені договором, та сплати процентів за користування кредитом, що згідно п. 3 ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 624 ЦК України спричиняє наслідки: -наявність у банківської установи права вимагати стягнення простроченої та поточної заборгованості за кредитом; -наявність у банківської установи права вимагати сплати процентів, належних банку; -наявність у банківської установи права вимагати сплати неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобовязання щодо сплати чергової частини кредиту та процентів за користування кредитом. Відповідач згідно вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, і на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України зобовязаний сплати суму боргу. При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що розрахунок заборгованості за тілом кредиту, відсотками та пенею здійснений у межах строку позовної давності, яка додатковою угодою від 20 вересня 2012 року № б/н до кредитного договору (а.с. 11) визначена в 50 (пятдесят) років. Заперечення [PERSON] з приводу того, що він не підписував зазначену угоду, спростовані висновком проведеної за клопотанням сторони відповідача почеркознавчої експертизи № 2113-16 від 12 липня 2016 року (а.с. 162-171), за яким три підписи від імені [PERSON] під текстом вказаної додаткової угоди виконані самим [PERSON] Пленум Верховного Суду України у п. 14 своєї постанови № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розтлумачив, що згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. У звязку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Оскільки позика позивачем надавалася у доларах США, заборгованість, з урахуванням визначених позивачем меж позовних вимог, підлягає стягненню: - за тілом кредиту та відсотками у валюті кредиту; - за пенею - у грошовій одиниці України гривні з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Згідно службового розпорядження Національного Банку України, офіційний курс гривні до долару США станом на час ухвалення судового рішення становить 2526,244 гривень за 100 доларів США. За наведених обставин, заборгованість відповідача перед позивачем: - яка за тілом кредиту та відсотками становить 1721184,14 доларів США (1462291,38 + 258892,76), є еквівалентною 43481311,07 грн. (1721184,14 х 25,26244), - яка за пенею еквівалентна 36322,10 доларів США, становить 915584,87 грн. (36322,10 х 25,26244); які і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. До розподілу між сторонами підлягають понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3654 грн. (а.с. 1). Зазначені судові витрати згідно вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved