Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

Згідно матеріалів виконаного Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області судового доручення відповідач [PERSON] у судові засідання, які призначалися на 29.04.2014 р., 15.05.2014р., будучи належним чином сповіщений, не явився, про причину неявки суд не сповістив. При призначені цивільної справи за даним позовом до розгляду у Ренійському райсуді на 21.07.2014р. та на 06.08.2014р. - відповідач також не явився, про причини неявки не повідомив, був попереджений, що на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки справа буде розглянута у його відсутності на підставі даних, що є в матеріалах справи. Позивачка [PERSON] на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі. У зв'язку із цими обставинами суд прийняв рішення про подальший заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про шлюб сторін; копія свідоцтва про народження дитини - доньки [PERSON], [INFO]; копії паспортів сторін із позначкою про шлюб; копія вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.04.2014р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка просить розірвати шлюб, зареєстрований 28.04.2011р., та стягнути аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] з відповідача [PERSON], який є батьком дитини, зазначивши, що подружнє життя у них не склалося, виявилася несхожість характерів, поступово перестали розуміти один одного. З приводу непорозумінь, різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства між сторонами виникали суперечки, сварки, у звязку із чим поступово втратилися почуття любові та поваги. Відповідач матеріально родину не забезпечував, не робив спроб до працевлаштування. Фактично сторони припинили шлюбні відносини майже 2 роки тому, в даний час мешкають в різних населених пунктах. Ними неодноразово робилися спроби щодо примирення, однак, вони позитивних результатів не надали. Таким чином, вже тривалий час сторони подружніх відносин не підтримують, сумісного господарства не ведуть. У ситуації, що склалася, шлюб із відповідачем носить суто формальний характер, позивачка наполягає на його розірванні. Від шлюбу є неповнолітня дитина - донька [PERSON], [INFO], питання щодо утримання та виховання якої позивачка вже тривалий час вирішує самостійно. Дитина мешкає разом із позивачкою, вона доглядає за донькою, утримує її. Відповідач допомогу на утримання доньки не надає, хоча, як батько зобов'язаний це робити. Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, утримувати доньку їй допомагають рідні, однак, ці кошти є недостатніми. Таким чином, неповнолітня дитина потребує матеріальної допомоги від відповідача, яку позивачка і просить стягнути в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходів) щомісячно. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що сім'я сторін практично розпалася, її збереження неможливе, шлюб існує формально і підлягає розірванню. Суд також вважає, що застосування заходів щодо примирення подружжя, передбачених ст. 111 СК України, в даній ситуації буде неможливим, оскільки сторони вже досить тривалий час разом не проживають, зацікавленості в збереженні сім'ї не проявляють, між подружжям втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу. Згідно із ст. 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У наданій суду заяві позивачка просила після розірвання шлюбу з відповідачем змінити їй прізвище на дошлюбне - «[PERSON]». На підставі вищевказаних положень законодавства суд задовольняє вимоги позивачки щодо обрання прізвища після розірвання шлюбу. У звязку із ситуацією, що склалася на момент розірвання шлюбу (тривале знаходження дитини із матір'ю з моменту фактичного розпаду сім'ї), суд визначає місце проживання неповнолітньої доньки [PERSON] - разом із матір'ю. Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов'язок покладений як на матір дитини так і на батька, є особистим і індивідуальним для кожного з батьків. Оскільки відповідачем в добровільному порядку матеріальна допомога позивачці на утримання їх сумісної дитини не надається, а домовленість про способи, періоди надання утримання на доньку між сторонами не досягнута, то суд, враховуючи обставини справи, матеріальне положення позивачки і інтереси дитини, задовольняє позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів в повному обсязі.

Outcome: approved