Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 26.05.2020 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача про стягнення аліментів, у якому, з урахуванням остаточно викладених вимог у судовому засіданні 07.12.2020 року, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох малолітніх дітей в розмірі 8000,00 грн. по 4000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, з моменту пред`явлення позову і до повноліття кожної з дитини; стягнути з відповідача на свою користь аліменти на її утримання в розмірі 1500,00 грн. щомісячно з моменту пред`явлення позову і до досягнення дитиною трьох річного віку. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16.06.2007 року між сторонами укладено шлюб, від якого вони мають малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Діти зареєстровані разом із матір`ю за адресою [ADDRESS] . З січня 2020 року сторони перестали вести спільне господарство, підтримувати сімейні стосунки та проживають окремо. Відповідач надає допомогу нерегулярно та не в обсязі, що не забезпечує потреби дітей та матері, яка не має можливості працювати і отримувати доходи, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач вказує, що відповідач є фізично здоровою, працездатною людиною працює приватним нотаріусом. Інших дітей у відповідача не має. За відповідачем зареєстрований транспортний засіб. Має щомісяця мінливий, однак достатній заробіток, який дозволяв родині, до припинення шлюбних відносин, придбавати коштовні речі для побуту, техніку для дому, їздити у подорожі за кордон декілька разів на рік, забезпечувати дітей у повному обсязі необхідною їжею, одягом, іграшками та придбавати все необхідне шкільне приладдя, сплачувати фонди школи, гуртки за старшу доньку. На теперішній час позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною [PERSON] , [INFO] до досягнення нею трирічного віку, у зв`язку з чим не має можливості утримувати дітей. При цьому, на неї покладається обов`язок крім утримання дітей, сплачувати комунальні платежі, що у зимовий місяць становить близько 3000,00 грн. Дитина [PERSON] навчається у 5-му класі школи та потребує витрат на одяг, взуття, шкільне приладдя та ін. Крім того, дівчинка перебуває на обліку у лікаря кардіолога з діагнозом ЮРА -ювенильний ревматоїдний артрит, а тому потребує раз на півроку відвідування кабінету УЗД, кардіограми та придбання медикаментів, згідно рекомендацій лікаря, що має враховуватися при визначенні розміру аліментів. Витратами на маленьку дитину [PERSON] , є витрати на придбання дієтичного м`яса, різноманітних каш, овочів, молочних продуктів, памперсів, одягу, взуття та іграшок. З урахування якнайкращого забезпечення інтересів дітей, діти [PERSON] та [PERSON] навіть після розпаду родини мають право на збереження того рівня життя, який мали тоді, коли родина проживала разом, крім того, батько має можливість надавати таку допомогу. Позивач зазначає, що вказаний позивачем розмір аліментів зможе забезпечити рівень життя, достатній для фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дітей. ІІ. Виклад позиції відповідача. 21.07.2020 року відповідач через канцелярію суду подав відзив на позов, у якому просив позов задовольнити частково, шляхом стягнення на користь позивачки аліментів на її утримання в розмірі 600 гривень щомісячно, аліментів на утримання дітей в сумі 1500 гривень щомісячно на кожну дитину. Вказав, що в період спільного проживання бюджет родини складався з доходу відповідача від здійснення професійної діяльності та заробітної плати позивача. Крім щомісячних витрат, частину отримуваного доходу сторони заощаджували. Після народження другої доньки, у зв`язку з тим, що позивач не працювала дохід родини складався лише з доходу відповідача та виплат на дитину. Для забезпечення сім`ї з 2019 року витрачались зароблені відповідачем кошти та накопичені заощадження. При цьому заробіток відповідача витрачався на щоденні потреби родини, із заощаджень сплачувались рахунки за поїздки та відпочинок за кордоном. Оскільки після народження другої дитини сімейний бюджет скоротився, покупки побутової техніки здійснені відповідачем на підставі укладених кредитних договорів. Вважає, позивачем не доведено його змогу сплачувати аліменти в означених нею сумах. Надані квитанції про придбання продуктів харчування не підтверджують придбання продуктів та товарів відповідачем, оскільки лише незначна частина квитанцій (чеків) містять дані покупця. Квитанції про оплату рахунків на відпочинок здійснені в період спільного проживання підтверджують, що витрачені спільні кошти подружжя. Наявність у власності автомобіля АЗЛК І965 року не свідчить про дохід та матеріальне становище відповідача. Відповідач вказує, що працевлаштований та є самозайнятою особою, щомісячний дохід є мінливим, та середньомісячно складав за 2018 рік - 5599,89 грн., за 2019 рік - 7370 грн. Погоджуючись, що повинен сплачувати аліменти на утримання дітей та надавати кошти на утримання дружини, яка не працює, відповідач заявлену суму вважає необґрунтованою та такою, що не відповідає його доходам. ІІІ. Виклад позиції позивача у відповіді на відзив. 11.08.2020 року представник позивача [PERSON] подала відповідь на відзив. Вказала, що доводи відповідача у відзиві не відповідають дійсності, оскільки він виплачує взяту в кредит техніку за кілька місяців. А витрати сім`ї, в період спільного проживання і перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною свідчать про наявність у відповідача можливості утримувати дітей у заявленому розмірі. ІV. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.07.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи по суті призначено на 11.08.2020 року. 21.07.2020 року відповідач через канцелярію суду подав відзив на позов, у якому просив позов задовольнити частково шляхом стягнення на користь позивачки аліментів на її утримання в розмірі 600 гривень щомісячно, аліментів на утримання дітей в сумі 1500 гривень щомісячно на кожну дитину. 11.08.2020 року представник позивача [PERSON] подала відповідь на відзив. За клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено на 14.09.2020 року. У судовому засіданні 14.09.2020 року клопотання позивача про витребування інформації про перетин кордону ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, залишено без вирішення як таке, що не підтримується позивачем, задоволено клопотання позивача про виклик та допит свідка [PERSON] та позивача [PERSON] . З метою надання сторонам часу для отримання інформації про доходи за клопотанням представників оголошено перерву в судовому засіданні до 19.10.2020 року. У судовому засіданні 19.10.2020 року представником позивача долучено докази про доходи позивача за 2018-2019 року. Ухвалою суду від 19.10.2020 року клопотання Петренко К.Д., яка діє в інтересах та від імені позивача, про витребування доказів залишено без задоволення. Судове засідання призначено на 10.11.2020 року. У судовому засіданні 10.11.2020 року судом прийнято відмову позивача від допиту свідка [PERSON] , явку якої сторона позивача не змогла забезпечити у судове засідання для допиту та постановлено допитати у якості свідка [PERSON] , яка прибула до суду. Допитано позивача у якості свідка та [PERSON] . У судовому засіданні оголошено перерву до 07.12.2020 року. У судовому засіданні 07.12.2020 року позивач та представник позивача підтримали викладені у позові обставини, додатково зазначили, що вказаний відповідачем дохід за 2018-2019 роки не спростовує того, що відповідачем на утримання сім`ї було витрачено значно більше коштів, а вказане представником відповідача у судовому засіданні що начебто витрачалися заощадження сім`ї не підтверджуються доказами, остаточно просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 8000,00 грн. по 4000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, з моменту пред`явлення позову і до повноліття кожної з дитини та на свою користь аліменти в розмірі 1500,00 грн. щомісячно з моменту пред`явлення позову і до досягнення дитиною трьох річного віку. Відповідач у судове засідання не з`явився, [PERSON] діючи в його інтересах на підставі ордеру, підтримала викладену у відзиві позицію про часткове задоволення позовних вимог шляхом стягнення на користь позивачки аліментів на її утримання в розмірі 600 гривень щомісячно, аліментів на утримання дітей в сумі 1500 гривень щомісячно на кожну дитину. Вказала, що відповідачем не заперечуються понесені сторонами під час спільного проживання витрати на подорожі закордон, утримання спільного майна, купівлю техніки та харчування. Однак, у зв`язку з тим, що у 2018 році у сторін народилася друга дитина і позивачка не працювала, більшість витрат здійснена за рахунок заощаджених раніше коштів. Сторона відповідача вказує, що при визначенні розміру аліментів, який підлягає стягненню слід брати до уваги витрати відповідача не за минулий час, а його доходи/ витрати на час звернення до суду з позовом. У зв`язку з поширенням пандемії коронавірусу доходи відповідача у 2020 році зменшилися, а тому сума, запропонована ним до стягнення є гарантованою. Відповідач не відмовляється у разі отримання ним додаткового доходу утримувати дітей у більшому розмірі, однак наразі його доходи такої можливості не дають. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Таким чином, заслухавши пояснення учасників справи, що прибули у судове засідання, допитавши свідків, дослідивши подані сторонами докази, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. V. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Судом встановлено, що 16.06.2007 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] укладено шлюб, про що міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області 16.06.2007 року зроблено запис №352 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружині після одруження присвоєно « [PERSON] ». В період перебування у шлюбі у подружжя народилися діти: - [PERSON] , [INFO] , про що Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області 13.01.2009 року зроблено відповідний актовий запис за №35 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] ; - [PERSON] , [INFO] , про що Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 08.08.2018 року зроблено відповідний актовий запис за №621 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Відповідно до довідки №16-148101, виданої 13.09.2018 року відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб ХМР малолітня [PERSON] з 13.09.2018 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] За інформацією з Єдиного реєстру нотаріусів відповідно до свідоцтва № [NUMBER] [PERSON] є приватним нотаріусом та здійснює діяльність за адресою: 75000, Херсонська область, смт. Білозерка, вул. Свободи, буд. 86-а. За інформацією з МВС України особа з ІПН [NUMBER] є власником авто АЗЛК 403, 1965 р.в. з 09.08.2017 року.. Позивачем долучено до матеріалів справи копії платіжних документів про витрати на одяг, харчування та розваги (а.с. 20-60, 105-116, 189-211). За наданими позивачем доказами відповідач [PERSON] перераховував на користь [PERSON] у якості аліментів грошові кошти: у січні 2020 року на загальну суму 6330 грн., у лютому 2020 року 7530, 00 грн., у березні 2020 року 4020, 12 грн., у квітні 2020 року 5025, 13 грн., у травні 2020 року 2010, 05 грн. (а.с.147-162. ) Відповідно до довідок про доходи №360, №361 виданих 18.09.2020 року за період з січня по грудень 2018 року дохід [PERSON] склав 103804, 48 грн., а у 2019 році 0, 00 грн. Відповідно до податкової декларації про майновий стан і доходи [PERSON] за 2018 його дохід склав 67198, 65 грн. Допитана у судовому засіданні позивач у якості свідка надала під присягою покази, що за час спільного проживання основу сімейного бюджету складали доходи відповідача. За їх рахунок родина мала можливість кілька разів на рік відпочивати закордоном, купувати техніку, повноцінно харчуватися, забезпечувати високий рівень життя як малолітніх доньок, так і всієї родини. Доходи відповідача були достатніми для того, щоб щодня їздити на роботу з м. Херсон до с.м.т. Білозерка на автомобілі. Крім того, відповідач мав можливість допомагати батькам та сестрі. У 2017 року придбав ретро-автомобіль. У січні 2020 року в усній формі позивач та відповідач дійшли згоди про добровільну допомогу відповідача на утримання дітей та позивача у розмірі 12000,00. У зв`язку із чим, позивач і просить сягнути з останнього розмір аліментів, який було оговорено. Письмової угоди не складали. Однак відповідач сам визначився із сумою, яку він буде сплачувати, однак на теперішній час не виконує своїх зобовьязань. У січні-лютому відповідач сплачував кошти у сумі близько 6000, 00 8000, 00 грн., а з березня близько 4000, 00 -2000, 00 грн. з травня по серпень 2020 року відповідач допомогу на утримання доньок не надавав. Свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивача повідомила, що рівень життя дітей після розлучення змінився, оскільки відповідач фінансової допомоги наразі не надає. Разом з тим, придбав старшій дитині ноутбук, сезонний одяг та взуття. Свідок показала, що відповідач добре заробляє, користується телефоном за 20\~000, 00 грн., у період спільного проживання з позивачем [PERSON] утримував не лише дружину з дітьми, але й інших родичів. [PERSON] не відомо чи змінився дохід відповідача під час карантину. VІ. Оцінка Суду. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 і 11 Конвенції» та є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 2 ст.18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Відповідно до ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогамист.182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в п.17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано. У частині третій статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аналіз вказаних норм свідчить, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто, визначення способу (в твердій грошовій сумі чи частці) залежить тільки від вибору одержувача аліментів. При цьому для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі не має значення, що, зокрема: платник аліментів одержує заробіток (дохід) повністю або частково в іноземній валюті; або має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі. Згідно з п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини, дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У судовому засіданні з пояснень сторони позивача та сторони відповідача, та з матеріалів справи і показів свідків вбачається, що під час сумісного проживання у період за 2018-2019 та початок 2020 року витрати на утримання сім`ї на місяць перевищували в середньому 50\~000,00 грн., що в ході розгляду справи визнавалося стороною відповідача. В той же час із наданої відповідачем декларації про доходи вбачається, що витрати за означений період є не співмірними з доходами відповідача, оскільки за деклараціями та наданими поясненнями представником відповідача середній дохід на місяць у останнього становив за 2018 рік 5599,89 грн., за 2019 рік -7370,00 грн. За вказаного, судом встановлено, що незважаючи на той факт, що у відповідача задекларованими є одні доходи, а витрати на утримання сім`ї були понесені у задекларований період набагато більші, а відтак сторона мала можливість нести такі витрати у розмірі понад 50000,00 грн. на місяць, але джерело своїх доходів в ході судового розгляду справи не змогла пояснити, як за 2018 так і за 2019 роки. Означене стороною відповідача про витрачання заощаджених коштів в ході розгляду справи не знайшло свого підтвердження та спростовується наданими свідченнями під присягою позивачем. Доходи позивача за вказаний період судом до уваги не беруться, оскільки за свідченнями позивача, остання перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною з 2018 року, що у тому числі в ході розгляду справи не заперечувалося стороною відповідача, а відтак додатковому доказуванню не підлягає. Враховуючи викладене та приписи законодавства, щодо доведеності стягувачем аліментів витрати платника аліментів, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, суд вважає що заявлений позивачем розмір аліментів до стягнення є доведеним. Суд вважає, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання має доводитися сторонами відповідно до правил ст. ст. 12, 81 ЦПК України в контексті обов`язку батьків по утриманню дітей, поєднаного з презумпцією можливості батьків його забезпечувати, що витікає із свідомого рішення батьків народити дітей, яке нерозривно пов`язано з існуючою спроможністю батьків належним чином їх утримувати. Заявлений відповідачем розмір аліментів, який останній вважає належним для дітей та допустимий для нього у розмірі 1500,00 грн. на місяць не відповідає і визначеному законом розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (беручи до уваги ту обставину, що мати не працює і доходів не отримує), що значно звужує та не відповідає інтересам дітей, їх гармонійному розвитку та праву на належний рівень їх утримання з боку батька з яким діти не проживають в силу прийнятого рішення батьками, а не з власної волі. Надаючи оцінку доказам, що містяться в матеріалах справи, Суд критично оцінює долучені позивачем платіжні документи на підтвердження здійснених витрат понесених відповідачем на утримання сім`ї, адже більшість із них не дають змоги встановити, що такі покупки здійснені саме відповідачем. Разом з тим, у судових засіданнях сторона відповідача й не спростувала доводи позивача, що відповідач мав можливість утримувати родину на тому рівні, про який заявила позивач. Не знайшли свого підтвердження і доводи сторони відповідача, щодо зменшення доходів і у зв`язку із цим не можливість сплачувати аліменти у розмірі заявленому позивачем через пандемію короновірсуної хвороби, оскільки доказів на підтвердження зазначеного суду надано не було. Натомість, про можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 4000, 00 грн/ міс свідчать грошові перекази, здійснені відповідачем у лютому-квітні (вже у період пандемії), крім того пандемія коронавірусної хвороби на яку посилається відповідач носить тимчасовий характер. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положенням ст. 191 СК України визначено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене та встановлені обставини у справі, діючи виключно на захист інтересів малолітніх [PERSON] , 2009 р.н. та [PERSON] , 2018 р.н. задля забезпечення їх права на належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, беручи до уваги, наявність у бувшого подружжя малолітніх доньок та їх проживання та перебування на утриманні матері, що не заперечувалося відповідачем в ході розгляду справи, нерегулярної матеріальної допомоги відповідача на утримання дітей та відсутність між сторонами домовленості щодо способу та розміру допомоги на їх утримання батьком, підтвердження відповідачем наявності у нього офіційного доходу, враховуючи відсутність даних та належних та допустимих доказів про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, батьків, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дітей, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині наявного існування обов`язку у відповідача матеріально утримувати своїх дітей, з огляду на що позовні вимоги в частині стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , по 4000, 00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 26.05.2020 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини суд виходить з наступного. Частинами 1, 2 ст. 75 СК України, передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Статтею 84 СК України зазначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів, суд враховує обставини, передбачені ст. 182 Сімейного Кодексу України. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За встановлених обставин справи, приймаючи до уваги те, що позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, має на утриманні ще одну дитину, діти проживають разом з позивачем, матеріальний стан позивача, єдиний дохід у якої це державна соціальна допомога, матеріальний стан відповідача який має постійний дохід, проживає окремо, працездатний, отримує заробіток та за встановлених обставин в ході розгляду справи здатний надавати позивачу матеріальну допомогу, разом з цим у добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання позивача не надає, встановивши, що заявлений позивачем розмір аліментів до стягнення становить 1500,00 грн., що є нижчим від прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законодавством на 2020 рік, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на її утримання у розмірі 1500,00 грн., починаючи з дня звернення до суду із позовом, тобто з 26.05.2020 року і до досягнення дитиною трирічного віку обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Таким, чином позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. VІІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VІIІ. Розподіл судових витрат між сторонами. За статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. У відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Приймаючи до уваги що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову до суду про стягнення аліментів, ураховуючи задоволення позовних вимог, то відповідно до Закону України «Про судовий збір» він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved