Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, позивач [PERSON] просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що позивач є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.05.2020 року. Однак на теперішній час у будинку зареєстрований відповідач по справі, який є його сином, але з травня 2014 року у спірному житловому приміщенні не проживає. Особистих речей в будинку давно немає, участі у сплаті комунальних платежів відповідач не здійснює. Таким чином, враховуючи, що відповідач більше року не проживає у належному позивачу будинку, останній просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки факт реєстрації [PERSON] негативно впливає на його матеріальний стан та порушує його права як власника, тому позивач [PERSON] вимушений звернутись до суду з відповідним позовом. Позивач [PERSON] та його адвокат Гостренко С.Д. які про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, у судове засідання не з`явились. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без їх участі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] який про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, тому суд на підставі п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 травня 2020 року є власником вищезазначеного будинку (а.с.7). Тож спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються Главою 6 ЖК України та ст. 405 ЦК України. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Як видно з акту про не проживання від 15.07.2021 року, в спірному житловому приміщенні, окрім позивача, зареєстровані ще [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , який не проживає з травня 2014 року у вищезазначеному будинку (а.с. 8). За таких обставин, встановивши у судовому засіданні факт відсутності відповідача у спірному житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, суд вважає, що [PERSON] на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Тому позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити.

Outcome: approved