Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

З позову [PERSON] вбачається, що 31.01.2015 року помер його батько [PERSON], останнім постійним місцем проживання якого було село Мінеральне Ясинуватського району Донецької області, вулиця Леніна, 13. У лютому 2014 року після окупації Ясинуватого він - [PERSON] та його сімя: дружина [PERSON] та їхня донька [PERSON] приїхали до батьків дружини (родини [PERSON]) в с. Марянське Великобагачанського району Полтавської області, а його батько [PERSON] залишився вдома в селі Мінеральне Ясинуватського району Донецької області, вулиця Леніна, 13. З батьком ніякого звязку не було, оскільки там постійно йшли бойові дії, а в лютому 2017 року через мережу інтернет він дізнався, що його батько помер і його поховали сусіди під обстріли. Вказує, що в лютому 2017 року він звернувся до центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги із заявою про надання йому юридичної допомоги, оскільки не знав, що йому робити в такій ситуації. Адвокат йому порадила поїхати за місцем проживання батька і отримати будь-які документи, що вказують на особу батька, місце його поховання тощо. Приїхавши в с. Мінеральне він від сусідів дізнався, що його батько [PERSON] помер 31.01.2015 року, вони його поховали у дворі домоволодіння, де проживав батько, без будь-яких документів, оскільки на виклики сусідів про смерть [PERSON] не прибули працівники швидкої допомоги та органів правопорядку, так як в той час велися бойові дії. Зазначає, що він не може зареєструвати факт смерті свого батька, оскільки територія Ясинуватського району Донецької області є територією, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень, відповідно, з поважних причин він також пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті свого батька як єдиний спадкоємець за законом, оскільки на руках у нього не було жодних документів про смерть батька і органи нотаріату не могли прийняти в нього заяву про прийняття спадщини після смерті батька. Вказав, що сусіди передали йому фотознімки померлого батька [PERSON], які були зроблені ними на мобільний телефон, а потім роздруковані, він на фотознімках впізнав свого батька [PERSON], самі фотознімки зроблені в їхньому будинку по вулиці Леніна, 13 в с. Мінеральне Ясинуватського району Донецької області. Посилаючись на вищевикладені обставини та доводи, а також на положення ст.257-1 ЦПК України, положення ст.1272 ЦК України та норми Закону України «Про окуповані території», позивач у справі [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив суд встановити факт смерті його батька [PERSON], [INFO], який помер 31.01.2015 року в с. Мінеральне Ясинуватського району Донецької області та визначити йому, [PERSON], як спадкоємцю першої черги за законом додатковий строк (два місяці) для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті 31.01.2015 року його батька [PERSON] (а.с.а.с.3-5). В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, в своїх поясненнях посилалися на обставини та доводи, що викладені в обґрунтуванні позову і просили позовні вимоги задовольнити. Представник заінтересованої особи Великобагачанського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Полтавській області [PERSON] в судовому засіданні не заперечила проти задоволення заявлених позовних вимог [PERSON] за обставин, які викладені в позові. Представник відповідача у справі Великобагачанської селищної ради Полтавської області в судове засідання не зявився, даний відповідач направив до суду листа про розгляд справи у відсутність його представника, рішення у справі Великобагачанська селищна рада просила прийняти згідно чинного законодавства з урахуванням наявних доказів по справі (а.с.а.с.49,64). Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON], його представника адвоката [PERSON], пояснення представника заінтересованої особи [PERSON], допитавши свідків у справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], детально вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Великобагачанської селищної ради Полтавської області, третя особа Великобагачанський районний відділ ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області про визнання пропуску строку для прийняття спадщини з поважних причин та визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини та встановлення факту смерті батька [PERSON] підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України). Судом встановлено, що позивач у справі [PERSON] народився 16.11.1990 року в с. Мінеральне Ясинуватського району Донецької області, у свідоцтві про його народження батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). [PERSON] взятий на облік як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України (а.с.10), його дружина [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою (а.с.11). Вказані особи проживають в даний час в с. Марянське Великобагачанського району Полтавської області по вулиці Прибережна, 13. Батьки позивача у справі [PERSON] [PERSON], [INFO], уродженець [INFO] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Булига) [PERSON], [INFO], уродженка сел. Мінеральне Ясинуватського району Донецької області уклали шлюб 16.07.1988 року в Спартаківській сільській раді Ясинуватського району Донецької області (а.с.74). В подальшому, шлюб між даними громадянами було розірвано, що підтверджується копією Свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Ясинуватським районним відділом реєстрації актів громадського стану 25.07.1996 року (а.с.73). Як вбачається з договору від 13.06.2003 року, [PERSON] був наймачем житлового будинку по вулиці Леніна, 13 в с. Мінеральне Ясинуватського району Донецької області, що належить [PERSON] (колишній дружині [PERSON] та матері позивача у справі [PERSON]В.) (а.с.75), відповідно, громадянин України [PERSON] проживав за вищевказаною адресою. Також, [PERSON], [INFO] записаний в домовій книзі як зареєстрований та проживаючий в домоволодінні по вулиці Леніна, 13 в с. Мінеральне Ясинуватського району Донецької області, де також значаться [PERSON], [PERSON] та інші особи (а.с.а.с.19-21). З копії паспорта громадянина України серія КС 185726, виданого Ц-Міським РВ Горлівського МУ УМВС України в Донецькій області 15.11.2002 року (оригінал паспорта був оглянутий в судовому засіданні) на імя [PERSON] вбачається, що [PERSON] громадянин України, народився 01 грудня 1955 року в м. Горлівка Донецької області, він зареєстрований на проживання в [INFO] з 18.06.2003 року (а.с.31). Також, згідно Пенсійного посвідчення серія ААЄ №296400, виданого 02.03.2011 року, він являвся пенсіонером за вислугу років (а.с.32). З повідомлення виконуючої обовязки в порядку заміщення державного нотаріуса Великобагачанської держнотконтори-завідувача Решетилівської держнотконтори [PERSON] №01-09/811 від 05.10.2017 року та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) вбачається, що згідно даних Спадкового реєстру спадкова справа після смерті [PERSON], [INFO] не заводилася (а.с.а.с.65,66). Як слідує з листа начальника Великобагачанського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області №396/12.-04-28 від 04.10.2017 року, актового запису про смерть [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян за період з 31.01.2015 року по даний час не виявлено (а.с.67). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] (колишня дружина [PERSON] та мати позивача [PERSON]В.), [PERSON] (дружина позивача [PERSON]В.) та [PERSON] (тесть позивача [PERSON]В.), будучи попередженими судом про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України вказали про те, що в лютому 2017 року зі слів [PERSON] їм стало відомо, що [PERSON], який залишився проживати в [INFO] помер 31.01.2015 року; вказали, що про це позивач у справі-син [PERSON] довідався з мережі інтернет від своїх знайомих, а коли у 2017 році поїхав за місцем проживання батька, то від сусідів дізнався, що [PERSON] помер 31.01.2015 року, його поховали сусіди на території домоволодіння, оскільки медичні працівники та правоохоронні органи не приїхали за фактом смерті [PERSON] через активні бойові дії, які велися у січні 2015 року на околицях с. Мінеральне. При цьому, на наданих суду позивачем фотознімках, на яких зображений лежачий чоловік (а.с.76), після демонстрації цих фотознімків свідкам, останні однозначно на них впізнали [PERSON]. При цьому, позивач у справі [PERSON] підтвердив суду про те, що на наданих ним фотознімках зображений його батько [PERSON], він знаходиться в лежачому положенні в приміщенні їхнього житлового будинку, що розташований по вулиці Леніна, 13 в с. Мінеральне Ясинуватського району Донецької області. Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 року у справі №15-рп/2004 зазначив, що «верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним із проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права обєднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права». Згідно ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Відповідно до частини 2,3 ст.9 даного Закону, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення,документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно Постанови Верховної Ради України №254 від 17.03.2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до\~Закону України\~«Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Село Мінеральне Ясинуватського району Донецької області є тимчасово окупованою територією України, воно входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження згідно Додатку 1 до розпорядження Кабінету Міністрів України\~від 07.11.2014 року №1085\~(в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України\~від 02.12.2015 року №1276-р) (а.с.а.с.70,71). У відповідності до норм ст.257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. При цьому, ухвалене судом рішення про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. Отже, проаналізувавши в своїй сукупності письмові докази у справі, з урахуванням показань допитаних свідків та з огляду на положення ст.ст.10,11,60,257-1 ЦПК України слід дійти висновку, що позивачем у справі доведено факт смерті його батька - громадянина України [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], який помер 31 січня 2015 року на тимчасово окупованій території України в селі Мінеральне Ясинуватського району Донецької області, який був зареєстрований в [INFO]. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема, діти спадкодавця. З огляду на сукупність досліджених матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька [PERSON] За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220,1222,1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК). Частиною 3 ст.1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 26.09.2012 року (справа №6-85цс12) та у постанові Верховного Суду України від 04.11.2015 року (справа №6-1486цс15). Суд проаналізував наявні у справі докази, які стосуються заявлених позовних вимог і з урахуванням досліджених обставин справи, виходячи з прав особи на спадкування приходить до висновку, що позивач у справі [PERSON] з поважних причин пропустив встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті 31.01.2015 року свого батька [PERSON], оскільки з сукупності досліджених матеріалів справи вбачається, що обєктивно він не міг знати про смерть свого батька [PERSON], який залишився проживати на тимчасово окупованій території України в с. Мінеральне, вул. Леніна, 13 Ясинуватського району Донецької області (в той час як [PERSON] з родиною вже переїхав з літа 2014 року на проживання на територію Великобагачанського району Полтавської області) і про смерть батька позивач у справі дізнався лише у лютому 2017 року, оскільки станом на січень 2015 рік біля с. Мінеральне здійснювалися бойові дії; після отримання інформації з мережі інтернет (від знайомих зі слів позивача у справі), він почав звертатися до центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги і оскільки будь-яких документів про смерть батька в нього не було, він був змушений їхати за останнім місцем проживання батька, де сусіди передали йому паспорт померлого батька [PERSON] та фотознімки, на яких [PERSON] зображений як мертвий. Також, як зазначив позивач у справі, сусіди показали йому місце поховання його батька [PERSON], яке розташоване в межах території домоволодіння, в якому проживав на час смерті [PERSON] При цьому необхідно врахувати, що село Мінеральне Ясинуватського району Донецької області є тимчасово окупованою територією України, воно входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, будь-яких документів про смерть [PERSON] позивачу отримати не було можливості, відповідно, це робило неможливим звернення спадкоємця до органів нотаріату (оскільки він не міг підтвердити смерть свого батька), і вся ця сукупність обставин обєктивно створила перешкоди для реалізації позивачем у справі свого права на подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька, так і в цілому для оформлення спадкових прав на спадкове майно. При цьому, положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення реалізації права на спадкування» та Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» врегульовано питання забезпечення реалізації прав особи на спадкування, яке, відповідно, гарантується державою Україна. Отже, при таких обставинах справи, коли позивач [PERSON] надав належні докази того, що він пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, в суду є підстави для визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в межах строку, який вказано у прохальній частині позовної заяви. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved