Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~Звернувшись до суду з цим позовом, позивач просила суд виділити їй в натурі 79/100 частини домоволодіння за адресою : [ADDRESS] та припинити її право в спільній частковій власності. На обгрунтування позовних вимог позивач вказала, що рішенням сесії Дніпропетровської міської ради № 29/12 від 15.06.2011 року знято з балансу Комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради житловий будинок літ. А-1 з господарчими будівлями по [ADDRESS] та передано у власність їй, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується актом приймання- передачі від 27.12.2010 року. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.12.2014 року за нею визнано право власності на 79/100 частин цього домоволодіння , за [PERSON] на 10/100 часток домоволодіння, за сім`єю Лисонь - 11/100 часток домоволодіння з конкретним розподілом приміщень. На підставі рішень сесії Дніпропетровської міської ради № 94/32 від 27.02.2013 року та № 109/43 від 27.11.2013 року Дніпропетровська міська рада 06.06.2014 року уклала із співвласниками домоволодіння договір оренди земельної ділянки строком на два роки з правом пролонгації. 15.06.2015 року склад співвласників домоволодіння змінився, про що їй стало відомо лише у березні 2016 року. [PERSON] став власником 10/100 частини домоволодіння на підставі договору купівлі - продажу; [PERSON] і [PERSON] стали власниками частин домоволодіння на підстав договорів дарування від [PERSON] та [PERSON] Нові власники квартир відмовились від подальшої пролонгації договору оренди земельної ділянки або її приватизації, тому, маючи намір оформити земельні відносини, вона звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на вимоги статті 364 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача, адвокат Терещенко Т.М. позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Представники відповідачів, адвокати Петренко І.Ф. і Немчинова Л.Б. позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.12.2014 року за [PERSON] вже визнано право власності на 79/100 частин домоволодіння [ADDRESS] з переліком приміщень та споруд, які приходяться на її частку і знаходяться у її користуванні. Вимоги, з якими позивач звернулась до суду наразі, є аналогічними. Крім того, позивач не надала суду доказів, що відповідачі є власниками частин спірного домоволодіння: [PERSON] - 10/100 частин, а брати Лисонь 11/100 частин домоволодіння. Так, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу належить квартира [ADDRESS] , а [PERSON] і [PERSON] на підставі договору дарування від 15.06.2015 року належать частки в квартирі [ADDRESS] за цією [ADDRESS] . [ADDRESS] звернення [PERSON] до суду з цим позовом є передчасним. Також представники відповідачів зазначили, що права позивача з боку відповідачів не порушено, тому підстав для задоволення позовних вимог немає. Просили суд відмовити у задоволенні позову. З`ясувавши всі обставини справи і перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Під час розгляду справи встановлено, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.12.2014 року за [PERSON] визнано право власності на 79/100 частин домоволодіння, [ADDRESS] , які складаються з конкретних приміщень, що знаходились в її фактичному користуванні; за [PERSON] визнано право власності на 10/100 часток цього домоволодіння, за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] визнано право власності на 11/100 часток домоволодіння з конкретним розподілом приміщень. [PERSON] набув право власності на 10/100 частин цього домоволодіння на підставі договору купівлі-продажу від 15.06.2015 року, [PERSON] і [PERSON] подарували свої частки домоволодіння їх батьки [PERSON] і [PERSON] (а.с. 12,13,29-32 т.1). \~ \~ \~ \~Таким чином, сторони у справі є співвласниками спільної часткової власності. \~ \~ \~ \~Розпорядженням Дніпропетровського міського голови № 22 від 27.01.2015 року зазначеному домоволодінню присвоєна адреса - Тополина, 10 (а.с. 14). \~ \~ \~ \~Згідно зі статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки майна, що є у спільній частковій власності. \~ \~ \~ \~У разі виділу у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності припиняється, але зберігається щодо інших учасників спільної часткової власності, які не бажають реалізовувати право на виділення своїх часток із спільного майна. Така особа набуває право власності на виділене майно , і у порядку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. \~ \~ \~ \~Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток житлового будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнання приміщення в ізольовані квартири. \~ \~ \~ \~Аналогічні положення містяться у пункті 14 узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальним справ від 25.09.2015 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок». Під час судового розгляду встановлено, що співвласники домоволодіння по [ADDRESS] фактично користуються належними їм частинами, визначеними відповідно до рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.12.2014 року, які мають відокремлені виходи. Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 148 від 08.04.2018 року виділ 79/100 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами можливий. Експертом запропонований наступний варіант виділу [PERSON] в натурі 79/100 частки у домоволодіння [ADDRESS] : частину житлового будинку літ. А-1, а саме приміщення: житлову 1-2 площею 10,5 кв.м., житлову 1-3 площею 9,3 кв.м., житлову 1-4 площею 13,4 кв.м.; тамбур літ. а-1, що складається з приміщення тамбуру 1-1 площею 6,1 кв.м.; веранду літ. А4-1, що складається з приміщення веранди 1-1 площею 24,8 кв.м.; житлову прибудову літ. А3-2, а саме приміщення: коридор 1-5 площею 19,8 кв.м., вітальню 1-6 площею 34,3 кв.м., кухню 1-7 площею 11,2 кв.м., санвузол 1-8 площею 5,3 кв.м., топочну 1-9 площею 3,4 кв.м., сходову клітину 1-10 площею 10,5 кв.м., коридор 1-11 площею 15,4 кв.м., житлову 1-12 площею 11,5 кв.м., житлову 1-13 площею 17,2 кв.м., житлову 1-14 площею 12,0 кв.м., санвузол 1-15 площею 5,3 кв.м.; сарай літ. Л, погреб літ. підЛ; сарай літ. У; ворота літ. № 1, огорожу літ. № 2, цоколь літ. №2, колодязь літ. № 5, хвіртку літ. № 6, яму вигрібну літ. № 7, яму вигрібну літ. № 8, колодязь літ. № 9, огорожу літ. № 10, цоколь літ. № 10, хвіртку літ. № 17, 1/2 частину огорожі літ. № 22, вимощення літ. ІІ. Загалом частина будинку, що виділяється в натурі [PERSON] становить загальну площу 210,0 кв.м., житлову площу 108,2 кв.м. Цією ж частиною житлового будинку фактично і користується позивач. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] можуть бути задоволені. Посилання представників відповідачів на те, що позов [PERSON] є передчасним, а також, що позовні вимоги не можуть бути задоволені через відсутність порушення прав позивача з боку відповідачів, суд не приймає до уваги, оскільки право на виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності є правом особи, регламентованим діючим цивільним законодавством України. Судові витрати по справі представник позивача просить не стягувати з відповідачів. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved