Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. У судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних долях належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] (Леніна) в м. Краматорську Донецької області. (а.с.19) Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.11.1999 року, [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належить по 1/3 частки квартири [ADDRESS] (Леніна) в м. Краматорську Донецької області, після смерті [PERSON] (а.с. 10) Згідно угоди про розділ спадкового майна від 23.11.1990 року, [PERSON] на праві особистої власності перейшла 1/3 частка квартири [ADDRESS] (Леніна). (а.с. 11) Відповідно до довідки від 08.10.2018 року, виданої КП «СЕЗ», у квартирі [ADDRESS] (Леніна) в м. Краматорськ, зареєстрований: [PERSON]. (а.с. 8) Згідно акту про не проживання від 08.10.2018 року, відповідач [PERSON] [PERSON] [PERSON] не проживає у [INFO], з 01.11.2000 року і до теперішнього часу. (а.с. 9). За таких\~обставин,\~суд вважає,\~що позовні\~вимоги позивача\~про визнання\~відповідача [PERSON],\~[INFO],\~таким,\~що втратив\~право користування\~жилим приміщенням\~квартирою №\~11\~в будинку\~№ 10\~по вул.\~Дружби (Леніна)\~в м.\~Краматорську Донецької\~області підлягають задоволенню. На підставі викладеного й

Outcome: approved