Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

Згідно позовної заяви, яка надійшла до суду 03 квітня 2017 року, сторони 26 вересня 1999 року зареєстрували шлюб від якого мають дітей: дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя в сторін не склалося, у сімї почали виникати непорозуміння, сварки та скандали, спільного господарства не ведуть, тривалий час у них вже немає спільних інтересів, втрачено відчуття любові та поваги один до одного, відсутнє взаєморозуміння, хоча мешкають разом, однак по відношенню один до одного є зовсім чужими людьми, тому їх сімя фактично розпалась, шлюб має формальний характер, що свідчить про неможливість існування в подальшому шлюбу у звязку з чим позивач просить шлюб розірвати. Спору щодо місця проживання дітей немає. В судове засідання позивач не зявився. Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, подала заяву згідно якої просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Судове засідання проведено у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ч. 1 ст. 55, ч.ч. 3, 4 ст. 56, ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110, ст. 112, ст. 113 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається; дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом; шлюб припиняється внаслідок його розірвання; позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення; особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, згідно свідоцтва про одруження серія І-БВ № 051516 [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], та [PERSON], [INFO], уродженка с. Мала Шкарівка Полонського району Хмельницької області, зареєстрували шлюб 26 вересня 1999 року у Малошкарівській сільській раді Полонського району Хмельницької області, актовий запис №3, прізвище дружини після одруження Лесик. Ухвалою суду від 28 квітня 2017 року сторонам надано строк для примирення один місяць. З позовної заяви та письмових заяв позивача і відповідача вбачається, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, спору відносно місця проживання дітей немає, в наданий судом строк примирення між ними не відбулося, тому суд вважає вказані обставини такими, які свідчать, що їх сім'я розпалась і подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Судові витрати необхідно стягнути з відповідача, оскільки у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved