Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» виробнича одиниця «Костянтинівкатепломережа» просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з листопада 2014 року по травень 2019 року в сумі 11704,61 грн., посилаючись на те, що згідно із Законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», постановою КМУ від 21.07.20015 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення …» позивач виробляє теплову енергію відповідно до стандартів, нормативів, норм і правил, а відповідач, який є споживачем послуг, зобов`язаний оплачувати послуги з постачання теплової енергії у строки, встановлені договором або законом. У зв`язку з неналежним виконанням обов`язку по сплаті наданих послуг з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , за особовим рахунком боржника № 12254 за період з листопада 2014 року по травень 2019 року включно, утворилась заборгованості у сумі 11704,61 грн., яку відповідач в добровільному порядку погашати відмовляється. Відповідач [PERSON] надав відзив на позовну заяву (а.с.21-22), в якому позов не визнав в повному обсязі, посилаючись на те, що починаючи з 2014 року ніяких відносин з позивачем він не має. 01 жовтня 2014 року виконавчим комітетом Костянтинівської міської ради йому було надано дозвіл на видачу погоджень на встановлення індивідуального опалення. Рішення комісії згідно із абз.5 п.п.2.2 п. 2 Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від ліній централізованого опалення та гарячої води при відмові споживача від централізованого постачання, затвердженого наказом Мінбуду від 22.11.2005 року № 4, було оформлено протоколом № 4 від 01.10.2014 року з додатками №№ 1-3. Позивачем таке рішення виконавчого комітету Костянтинівської міської ради було оскаржено до суду. Проте, позов позивача судом був залишений без задоволення. Тому вважає, що питання щодо його відключення від централізованого опалення та використання ним індивідуального опалення вже вирішено судом. Крім того, вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності на звернення до суду з цим позовом. Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Позивач надав відповідь на відзив (а.с. 31-32), в якій зазначив, що дійсно позивач звертався до суду щодо скасування додатку № 2 до протоколу № 4 від 01.10.2014 року. В задоволенні адміністративного позову було відмовлено. Справа переглядалася судами апеляційної та касаційної інстанції та в задоволенні скарг також було відмолено, але слід звернути увагу саме на підстави відмови, що викладені в Ухвалі вищого адміністративного суду від 19.11.2015 року. Так суд касаційної інстанції зазначив - «оскільки комісія виконавчого комітету Костянтинівської міської ради на підтвердження свого протоколу № 4 від 01 жовтня 2014 року видала громадянам лише листи погодження на отримання технічних умов…., то права позивача листами погодження жодним чином не були порушені». «Вирішувати питання щодо можливості надання дозволу на відключення квартири від мереж централізованого опалення повинна місцева влада з урахуванням вимог № 26 Правил надання послуг…. затв. постановою КМУ від 21.07.2005 року за № 630». «Костянтинівської міської радою рішення щодо відключення вищевказаних осіб від централізованого опалення не приймалося, а тому оскарження протоколу є передчасним». Тобто, касаційний суд зазначив, що дозволу на відключення відповідача від мереж централізованого опалення не надавалося у відповідності до встановлених вимог діючого законодавства. Порядок відключення від мереж ЦО встановлено діючим законодавством та підтверджено висновками, викладеними у правових позиціях ВС, а саме: Судовою палатою у цивільних справах ВСУ висловлена правова позиція у справі № 6-1192 цс15 від 11.11.2015 року, відповідно до якої «самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється», «самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання». У правовій позиції, яка висловлена в постанові ВС від 26.09.2012 року у справі № 6-96 цс12 зазначається « … внесені зміни унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання окремих квартир у багатоповерховому будинку та дозволяють таке відключення лише будинку в цілому». Що стосується заперечень відповідача про пред`явлення до суду вимог про стягнення заборгованості за п`ять років, зазначає, що це право позивача і не є порушенням або підставою для відмови в задоволенні позову. Просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] заперечень не подав. У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Костянтинівкатепломережа» є постачальником послуг з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить особовий рахунок № [NUMBER] відкритий у ВО «Костянтинівкатепломережа» на ім`я відповідача [PERSON] (а.с.3). В період з листопада 2014 року по травень 2019 року позивачем надавались послуги з централізованого опалення, про що свідчать Акти про підключення житлового будинку [ADDRESS] до системі централізованого опалення від 23 жовтня 2014 року, 15 жовтня 2015 року, 15 жовтня 2016 року, від 17 жовтня 2017 року, від 26 жовтня 2018 року (а.с. 10-11). Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції закону від 24.10.2004 року, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції Закону від 09.06.2018 року, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно із п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлений інший строк. В порушення вищенаведених норм законодавства, відповідач не сплачував вартість послуг з централізованого опалення та згідно із довідкою про розрахунок суми боргу заборгованість відповідача перед позивачем за період листопада 2014 року по травень 2019 року складає 11704,61 грн.(а.с.3-5). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Згідно з ч.1ст. 261ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно із п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлений інший строк, отже строк позовної давності стосовно вимог про стягнення заборгованості за період з листопада 2014 року по червень 2016 року включено сплив, оскільки позивач звернувся до суду лише 26 червня 2019 року. Про збільшення строку позовної давності сторони письмово не домовлялись, отже, слід застосовувати встановлений ст. 257 ЦК України строк позовної давності у три роки. Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідна заява зроблена відповідачем у відзиві на позовну заяву. Тому, відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові в цій частині. Отже, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за період з листопада 2014 року по червень 2016 року включно слід відмовити у зв`язку із спливом строку позовної давності. В частині стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за період з липня 2016 року по травень 2019 року позов підлягає задоволенню із стягненням з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги з теплопостачання у розмірі 8112,98 грн. (651,19 грн. +742,16 грн. + 789,1728 грн.+ 3417,45 грн. + 2513,01 грн. = 8112,98 грн.). При цьому, суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що послуг позивача він не отримував у зв`язку з відключенням від системи централізованого опалення з огляду на таке. За положеннями частини першої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. У відповідності до пункту 25 Правил самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відповідно до пунктів 25, 26, 30 пункту 3 Правил № 630 відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (п. 2.1 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 року № 169 «Про затвердження Змін до Наказу Мінбуду України від 22.11.2005 року № 4 ). При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (п. 2.2 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 року № 169 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22.11.2005 року № 4 ). Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджених наказом Міністерство будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому. Відповідачем суду не надано доказів, зокрема копії рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування, про відключення; копії відповідної проектної документації, які б засвідчували факт відключення квартири від мереж центрального теплопостачання та ненадання йому послуг з постачання тепла. Рішенням комісії з розгляду питань щодо відключення споживачів від центрального опалення виконавчого комітету Костянтинівської міської ради від 01 жовтня 2014 року, яке оформлено протоколом № 4 від 01.10.2014 року з додатками № 1-№3, на яке посилається відповідач, було видано лише листи погодження на отримання технічних умов служб для виготовлення проекту на влаштування індивідуального (автономного) опалення в приміщеннях багатоповерхових будинках з раніше демонтованим центральним опаленням. Костянтинівською міською радою рішення щодо відключення вищевказаних осіб (в т.ч. відповідача) від централізованого опалення не приймалося. Зазначені обставини встановлені ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19 листопада 2015 року (а.с.28 зворот). Отже, відключення відповідача від мережі центрального опалення є самовільним, а самовільне відключення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання. Саме такого висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 11 листопада 2015 року № 6-1706ц15. Оскільки відповідач відключився від централізованого опалення з порушенням порядку передбаченим законодавством, тому вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за період з липня 2016 року по травень 2019 року у розмірі 8112,98 грн. Тож позовні вимоги ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Костянтинівкатепломережа» слід задовольнити частково. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд пропорційно до розміру задоволених вимог (позов задоволено на 69,31%) стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1331,45 грн.

Outcome: partial