Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

З позову Великобагачанського районного центра зайнятості вбачається, що [PERSON] була зареєстрована в Великобагачанському районному центрі зайнятості як шукаюча роботу 14.07.2011 року і на підставі її заяви від 14.07.2011 року їй було надано статус безробітного з призначенням допомоги по безробіттю. При реєстрації [PERSON] предявила трудову книжку, де останній запис про роботу значиться з 01.07.2002 року по 01.08.2002 року. За результатами верифікованих даних Міністерства фінансів України та за даними Пенсійного фонду України, Великобагачанським районним центром зайнятості було виявлено, що [PERSON] в період реєстрації як безробітної в центрі зайнятості, мала зареєстрований трудовий договір з приватним підприємцем [PERSON], який зареєстрований Фрунзенським районним центром зайнятості м. Харкова 05.11.2007 року за №1431 і не знятий з реєстрації. Позивач вказує, що на запит до Харківського міського центру зайнятості надійшла відповідь про те, що трудовий договір від 05.11.2007 року за №1431 між [PERSON] та [PERSON] дійсно був зареєстрований 09.11.2007 року Фрунзенським районним центром зайнятості та розірваний сторонами 25.01.2008 року за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України та знятий з реєстрації вже 16.12.2011 року. На підставі даної інформації було складено Акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №28 від 23.05.2012 року. Отже, як вказує позивач, відповідач у справі [PERSON] при поданні заяви на статус безробітного з виплатою допомоги 12.05.2011 року не повідомила Великобагачанський РЦЗ про факт перебування в трудових відносинах з ФОП [PERSON], будучи проінформованою про свій обовязок, визначений ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Як вказує позивач, по Великобагачанському РЦЗ було видано наказ №101 від 24.05.2012 року про вжиття заходів щодо повернення коштів [PERSON] в сумі 2185 грн.72 коп. (суми допомоги по безробіттю з дня її призначення), однак станом на 27.06.2017 року в добровільному порядку дана сума коштів [PERSON] не повернута. У звязку з вищевикладеним обставинами, посилаючись на положення ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість в сумі 2185 грн.72 коп. (а.с.а.с.1-2). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, в своїх поясненнях посилався на обставини, що викладені в позові і просив його задовольнити, вказав, що згідний на заочний розгляд справи. З повідомлення Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області від 04.07.2017 року №568 вбачається, що відповідач [PERSON], [INFO] зареєстрована в [INFO] (а.с.20). З поштового повідомлення вбачається, що відповідач [PERSON] за місцем своєї реєстрації не отримує судові повістки, з поштових повідомлень вбачається, що вона за вказаною адресою місця реєстрації не проживає, однак, в силу ч.5 ст.74 ЦПК України вона вважається такою, що належним чином сповіщена про день і час розгляду справи, оскільки в силу цих положень ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою місця реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка фізичним особам, які не мають статусу підприємців надсилається за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON] направлялась копія позовної заяви з доданими до неї документами та судові повістки про виклик даного відповідача до суду, однак, з поштових повідомлень вбачається, що відповідач [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання в [INFO] не проживає (а.с.а.с.30-31). Так, в судове засідання 18.07.2017 року відповідач [PERSON] не зявилася, з поштової кореспонденції вбачається, що даний відповідач за зареєстрованим місцем свого проживання [INFO] не проживає (а.с.а.с.30-31); 09.08.2017 року відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявилася, про час і місце розгляду справи відповідач у встановленому законом порядку повідомлялася рекомендованим листом з повідомлення за зареєстрованим місцем свого проживання, з поштової кореспонденції вбачається, що даний відповідач за зареєстрованим місцем свого проживання [INFO] не проживає (а.с.а.с.33-34). Отже, в силу положень ч.5 ст.74 ЦПК України відповідач [PERSON] вважається такою, що належним чином повідомлена про день і час розгляду справи. За нормою ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ухвали суду від 09.08.2017 року суд ухвалив провести заочний розгляд вищевказаної цивільної справи в порядку ст.ст.224-225 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку приходить до висновку, що позов Великобагачанського районного центра зайнятості до [PERSON] про повернення допомоги по безробіттю в сумі 2185 грн.72 коп. підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що 21 липня 2011 року [PERSON], [INFO], жителька с. Довгалівка Великобагачанського району Полтавської області звернулася до Великобагачанського районного центру зайнятості з заявою про надання їй статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю (а.с.5). У даній заяві [PERSON] вказала, що в даний час вона не зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, пенсію не отримує, допомогу по безробіттю просила виплачувати один раз на місяць. На імя безробітної [PERSON] Великобагачанським РЦЗ було заведено персональну картку №160111111071400001 (а.с.а.с.3-4). За результатами верифікованих даних Міністерства фінансів України та за даними Пенсійного фонду України, Великобагачанським районним центром зайнятості було виявлено, що [PERSON] в період реєстрації як безробітної в центрі зайнятості мала зареєстрований трудовий договір з приватним підприємцем [PERSON], який зареєстрований Фрунзенським районним центром зайнятості м. Харкова за №1431 (а.с.а.с.6-8). Трудовий договір від 05.11.2007 року за №1431 між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 09.11.2007 року Фрунзенським районним центром зайнятості та розірваний сторонами 25.01.2008 року за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України та знятий з реєстрації 16.12.2011 року. По Великобагачанському РЦЗ було видано наказ №101 від 24.05.2012 року про вжиття заходів щодо повернення коштів [PERSON] в сумі 2185 грн.72 коп. (суми допомоги по безробіттю з дня її призначення) (а.с.а.с.10-12), однак станом на 27.06.2017 року в добровільному порядку дана сума коштів не повернута. З довідки Великобагачанського РЦЗ вбачається, що [PERSON] було виплачено допомогу по безробіттю за період з 21.07.2011 року по 24.11.2011 року в сумі 2185 грн.72 коп. (а.с.9). З довідки АБ №494455 з ЄДРПОУ, виданої Відділом статистики у Великобагачанському районі вбачається, що Великобагачанський районний центр зайнятості є юридичною особою (а.с.16). За правилами ч.2 та ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», який визначає права, обов'язки та відповідальність застрахованих осіб, такі особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Одним із видів матеріального забезпечення на випадок безробіття згідно із частиною першою статті 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є допомога по безробіттю. Пунктом 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 року N 307 передбачено, що якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується в судовому порядку. Відповідно до п.8 ч.1 ст.31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»\~виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості. Отже, з аналізу вищевказаних доказів вбачається, що відповідач у справі [PERSON] при поданні заяви на статус безробітного з виплатою допомоги по безробіттю не повідомила Великобагачанський РЦЗ про факт перебування в трудових відносинах з ФОП [PERSON], будучи проінформованою про свій обовязок, визначений ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» і станом на 27.06.2017 року відповідач у справі в добровільному порядку суму коштів виплаченої допомоги по безробіттю в розмірі 2185 грн.72 коп. не повернула. За загальним правилом ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Аналогічні положення вказані в п.35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014\~\~№10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (із змінами). Враховуючи, що позивач у справі Великобагачанський районний центр зайнятості є юридичною особою і в силу ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, позовні вимоги даного позивача, який є юридичною особою підлягають до задоволення, з відповідача у справі належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн. на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved