Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

Звернувшись до суду з заявою, [PERSON] просить встановити факт народження 20 листопада 2017 року в Україні у м. Донецьку Донецької області дитини чоловічої статі [PERSON], матірю якого є громадянка України\~ [PERSON], [INFO], батьком громадянин України [PERSON], 02 листопада 1987року народження;\~ посилаючись на те, що вона з 19 вересня 2017 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. 20 листопада 2017 року у медичному закладі м. Донецька Донецької області вона народила дитину чоловічої статі [PERSON], про що їй було видано медичне свідоцтво про народження №1947 від 20.11.2017 року. Крім того, нею було отримане свідоцтво про народження дитини № 047712 від 01.12.2017 року. Проте, у подальшому їм стало відомо, що свідоцтво про народження дитини, видане на не підконтрольній Україні території є незаконним та не створює правових насідків на території України відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та постанови ВРУ від 17.03.2015 року № 2245-УШ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями». \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З метою реєстрації факту народження дитини та отримання свідоцтва про народження дитини, вона звернулись до Костянтинівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану, однак у реєстрації та отриманні свідоцтва про народження дитини їй було відмовлено на підставі невідповідності медичного свідоцтва про народження дитини встановленим вимогам законодавства України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Народження дитини на тимчасово окупованій території України унеможливлює здійснення в законодавчо визначеному порядку реєстрації народження дитини, як на те зобовязує ст. 144 СК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заявник [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не зявились, в заяві про встановлення факту просили розглянути справу у їх відсутність. Представник заінтересованої особи\~Костянтинівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, відзив на заяву [PERSON] не надав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що вимоги [PERSON]\~ підлягають задоволенню з таких підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою ВРУ № 789-ХП від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу після народження і з моменту народження має право на імя і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобовязань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч.1 ст. 144 СК України батьки зобовязані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в державному органі реєстрації актів цивільного стану. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» - державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження (ч.3). Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження (абз.1 ч.4) та за відсутності документа закладу охорони здоровя або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження (абз.5 ч.4). Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. \~\~Згідно п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь - якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника (ч.1).Справи про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду (ч.2).У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків (ч.3). Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання (ч.4). Копія судового рішення видається учасникам справи, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи (ч.5). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що заявником у даній справі є громадянка України [PERSON] [INFO], уродженка смт. Пантелеймонівка м. Горлівка Донецької області, яка зареєстрована за адресою: [INFO], що підтверджується копією [NUMBER] , виданим 26 вересня 2017\~ року органом 1439 (а.с.7-8). Заявник [PERSON] з 19 вересня 2017 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 19 вересня 2017 року (а.с.16). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ За твердженням заявника, вона 20 листопада 2017 \~року в медичному закладі м. Донецька Донецької області народила дитину чоловічої статі - [PERSON]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підтвердження факту народження дитини заявником надані: - копія медичного свідоцтва про народження №1947 від 20 листопада 2017 року, виданого Центром охорони материнства та дитинства м. Донецька (а.с.12); - свідоцтво про народження [PERSON], [INFO], видане 01 грудня 2017 року Будьонівським відділом ЗАЦС м. Донецька (а.с.13); - копія обмінної карти пологового будинку, пологового відділення лікарні, відомості про вагітну [PERSON] (а.с.17-23); - копія протоколу УЗД в 1-му триместрі [PERSON] від 08.05.2017 року (а.с.24); - копія протоколу УЗД вагітної [PERSON] від 13.11.2017 року (а.с.25); - фототаблиця із зображенням заявника з чоловіком та дитини (а.с.26). Даючи оцінку допустимості свідоцтву про народження [PERSON] від 01.12.2017 року, як документу, що виданий органом на тимчасово окупованій території України, суд керується ч.2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Крім того, суд враховує норму статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» якою встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки вищезазначеного доказу, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Loizidou v.Turkev», «Cyprus v.Turkev», а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v.the Republik of Moldova and\~ Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПО наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди маж бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження дитини для реалізації особистих майнових та немайнових прав заявника, суд, як виняток, приймає до уваги свідоцтво про народження [PERSON] від 01 грудня 2017 року та оцінює його в сукупності з медичними документами [PERSON] під час вагітності, копією медичного свідоцтва про народження № 1947 від 20.11.2017 року, фототаблицею із зображенням заявника з чоловіком та дитиною, та вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити, встановивши факт народження 20 листопада 2017 року у м. Донецьку Донецької області Україна громадянкою України [PERSON] від громадянина України [PERSON] дитини чоловічої статі [PERSON], що надасть заявнику можливість отримати видане державним органом України свідоцтво про народження дитини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~

Outcome: approved