Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

Звертаючись до суду, позивачка в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що вона, є власником квартири [ADDRESS]. В зазначеній квартирі проживала її рідна сестра [PERSON], яка була інвалідом першої групи. 12 квітня 2008 року її сестра одружилась з відповідачем [PERSON], який також є інвалідом першої групи і вони стали разом проживати в зазначеній квартирі. В 2009 році її сестра звернулася до неї з проханням зареєструвати її чоловіка в зазначеній квартирі, пояснюючи це тим, що реєстрація відповідача необхідна для отримання соціальних виплат відповідачу, як інваліду першої групи. 26 грудня 2014 року її сестра померла. Після смерті її сестри відповідач попросив дозволити йому ще три чотири місяці пожити в зазначеній квартирі, пообіцявши, що переїде до своїх родичів та зніметься з реєстрації. Через пів року вона звернулася до відповідача з проханням звільнити квартиру та знятися з реєстрації, але відповідач продовжував проживати в зазначеній квартирі. 17 вересня 2015 року вона приїхала до своєї квартири, але не змогла потрапити до неї, оскільки замок двері був пошкоджений. Від сусідів вона дізналась, що 11 вересня 2015 року відповідач вивіз майно з її квартири та виїхав. Вона звернулася з відповідною заявою до Баглійський РВ Дніпродзержинського МУ, ЖЄО № 9423, оскільки після потрапляння в квартиру вона виявила відсутність компютера та монітору, холодильника, вітальні, тумби під телевізор, шкіряного дивану, кухонної меблі, люстри, світильників та інших речей. Саме з 11 вересня 2015 року відповідач не користується для проживання зазначеним помешканням. На підставі зазначеного позивачка просила визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування квартирою № 2 у будинку № 45 по вул. Дальній у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку та винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судовому засіданні був відсутній. Про час і місце судового засідання повідомлений належним чином - у відповідності до вимог ст. 74,76 ЦПК України - шляхом оголошення в газеті, а також судовими повістками. Відповідач заяви про розгляд справи за його відсутністю не надав, причини неявки до суду не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позивачка проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник третьої особи - відділу реєстрації фізичних осіб та місця їх перебування адміністрації Південного району Камянської міської ради у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутністю, ніяких заперечень на позов не надано. Враховуючи вищенаведене і прийняття суддею ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, наданих сторонами. В судовому засіданні досліджені всі докази, надані сторонами. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі доказів, наданих сторонами і досліджених під час судового засідання. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана, довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними. Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що квартири [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 27 серпня 2007 року посвідченого нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON] (ар.с.5); Відповідно до актів про не проживання від 29.08.2016 року, 21.03.2016 року, 22.02.2016 року, 18.01.2016 року зазначено, що в квартирі [ADDRESS] [PERSON] не проживає з 12.09.2015 року, його особистих речей в квартирі не має (ар.с.20-23); Факт реєстрації відповідача в квартирі [ADDRESS] підтверджено довідкою з адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС Дніпропетровської області від 25.11.2016 року (ар.с.16). Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений й його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. За таких обставин, слід вважати доведеними факти, на які посилається позивачка, як на підставу своїх вимог, у тому числі факт не проживання відповідача у вказаному будинку понад рік при відсутності поважної причини. Тому позов про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням підлягає задоволенню.

Outcome: approved