Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

Згідно позову (з урахуванням уточнення позовних вимог т. 1 а.с. 188), позивачка [PERSON] просить суд: -провести розподіл житлового будинку В-2 з верандою в-1 по вул. Манкевича, б. 32 в м. Дніпропетровську між його співвласниками [PERSON] та [PERSON], надавши їй у власність другий поверх будинку, а саме приміщення: 1-7, 1-8, 1-9, 1-10, 1-11, 1-12 та 1/2 частину веранди в-1; -вселити позивачку в житловий будинок по вул. Манкевича, б. 32. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що з 06 червня 1992 року по 09 червня 1999 року позивачка перебувала в шлюбі зі [PERSON] За цей період часу за сумісні кошти ними був побудований житловий будинок В-2, в який входить веранда в-1 по вул. Манкевича, буд. 32, в м. Дніпропетровську. Рішенням АНД районного суду міста Дніпропетровська від 16 листопада 2005 року за позивачкою було визнане право власності на 1/2 частину вказаного будинку. Ухвалою судді судової палати по цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської обл. від 09 лютого 2006 року апеляційна скарга [PERSON] та [PERSON] залишена без розгляду. Право власності позивачки на частину житлового будинку було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23 вересня 2014 року. Згідно технічного паспорту, житловий будинок В-2 складається з 2-х поверхів. На першому поверсі розташована веранда в-1 площею 5,7 кв.м, коридор 1-І площею 9,8 кв.м, кухня 1-2 площею 13,9 кв.м, житлова кімната 1-3 площею 28,2 кв.м, 1-4 сходи площею 5,2 кв.м, ванна кімната 1- 5 площею 3,6 кв.м, туалет 1-6 площею 1,6 кв.м. На другому поверсі розташовані: сходи 1-7 площею 5,6 кв.м, житлова кімната 1-8 площею 28,3 кв.м, житлова кімната 1-9 площею 13,6 кв.м, житлова кімната 1-10 площею 15,5 кв.м, житлова кімната 1-11 площею 7,4 кв.м. Загальна площа будинку 132,7 кв.м, житлова площа 93,0 кв.м. Протягом всіх років після винесення АНД судом рішення, позивачка не може вселитися в будинок. Відповідач не впускав її в будинок, вона тривалий час не мала змоги зробити технічний план на будинок та в подальшому зареєструвати власність. На той період часу [PERSON] свою поведінку пояснював тим, що вона крім рішення нічим не може підтвердити свої права на житло. Починаючі з вересня 2014 року позивачка декілька разів намагалася вселитися в будинок, але знову не можу скористуватися своїми правами власника. В черговий раз відповідач не впустив її в будинок і вона була змушена 03 грудня 2014 року звернутися до АНД РВ за захистом своїх прав. Мені було рекомендовано звернутися з позовом до суду, оскільки відповідач пояснив, що не впускає, оскільки є ухвала апеляційного суду від 24 листопада 2014 року. Позивачка стверджує, що її права співвласника житлового будинку відповідачем порушені. Вважає, що після розподілу будинку будуть припинені суперечки між сторонами у його користуванні. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала в повному обсязі вимоги за позовною заявою та фактичні обставини на яких вони ґрунтуються. Просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON], його представник [PERSON] та третя особа [PERSON] заперечили проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Заперечення обґрунтували тим, що рішенням суду право власності сторін на житловий будинок винесене неправильно. Житловий будинок розташований на земельній ділянці, яка належить на праві власності відповідачу та третій особі [PERSON] Будинок на теперішній час має інший стан, оскільки був зведений мансардний третій поверх, який позивачка при варіантах поділу не врахувала. Запропоновані експертом варіанту поділу будинку вважають такими, що порушують права членів сімї відповідача. Вважають вселення позивачки в будинок неможливим через моральні якості останньої, яка буде влаштовувати конфлікти і спільне проживання з нею в одному будинку буде неможливим. Третя особа [PERSON] та її представник [PERSON] також заперечили проти задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі з тих підстав, що самочинним будівництвом, здійсненим відповідачем, порушені її права як співвласника домоволодіння. Належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. За ухвалою суду справа розглянута у його відсутність. На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини: Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2005 року (т. 1 а.с. 6-8), яке набрало законної сили 09 лютого 2006 року, за [PERSON] визнане право власності на 1/2 частину житлового будинку літ. В-2 у домоволодінні № 32 по вул. Манкевича у м. Дніпропетровську. Цим же рішенням за [PERSON] визнане право власності на 1/2 частину житлового будинку літ. В-2 у домоволодінні № 32 по вул. Манкевича у м. Дніпропетровську. Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т. 1 а.с. 10), 23 вересня 2014 року до реєстру внесено відомості про реєстрацію права власності позивачки [PERSON] на 1/2 частину зазначеного житлового будинку літ. В-2 загальною площею 131 кв.м., житловою площею 85,6 кв.м. Право власності на належну відповідачу [PERSON] 1/2 частину зазначеного житлового будинку літ. В-2 на час розгляду справи в суді не зареєстроване. Вирішуючи позовні вимоги в частині поділу житлового будинку, суд виходить з того, що відповідно до положень\~ст. 356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частинами 3, 4\~ст. 357 ЦК України\~передбачено, що співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна; співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Згідно із ч. 1, 3\~ст. 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Частиною 1\~ст. 364 ЦК України\~передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Відповідно до ч. 2\~ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2\~ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Суд враховує розяснення, викладені в абз. 1 п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04 жовтня 1991 року,\~за якими при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири, а згідно пункту 7 вказаної постанови роз'яснено, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. За копією технічного паспорту (т. 1 а.с. 18-24), станом на час проведення технічної інвентаризації 06 серпня 2013 року зазначений житловий будинок літ. В-2 складався з 2-х поверхів. На першому поверсі розташована веранда 1-І площею 5,7 кв.м., коридор 1-1 площею 9,8 кв.м, кухня 1-2 площею 13,9 кв.м, житлова кімната 1-3 площею 28,2 кв.м, 1-4 сходи площею 5,2 кв.м, ванна кімната 1-5 площею 3,6 кв.м, туалет 1-6 площею 1,6 кв.м. На другому поверсі розташовані: сходи 1-7 площею 5,6 кв.м, житлова кімната 1-8 площею 28,3 кв.м., житлова кімната 1-9 площею 13,6 кв.м, житлова кімната 1-10 площею 15,5 кв.м, житлова кімната 1-11 площею 7,4 кв.м. Загальна площа будинку становила 138,4 кв.м (з урахуванням площі літніх приміщень 5,7 кв.м), житлова площа 93,0 кв.м. При цьому, технічний паспорт має зазначення про те, що житлова прибудова літ. В1-2 (житлова кімната 1-11 площею 7,4 кв.м побудована самовільно). Сторонами також визнаний той факт, що у період з 06 серпня 2013 року по час розгляду справи в суді відповідачем здійснене самочинне будівництво третього мансардного поверху житлового будинку. Наведені обставини підтверджені і наданою відповідачем копією технічного паспорту на житловий будинок, який виготовлено станом на 23 грудня 205 року (т. 2 а.с. 58-68). На час розгляду справи в суді відповідні добудови в експлуатацію не введені та право власності на них не оформлене. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається\~відповідною інструкцією, затвердженою Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06 липня 2007 року за № 774/14041. Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції, поділ об'єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об'єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об'єкту поштової адреси. Пунктом 2.3 розділу 2\~вказаної Інструкції передбачено, що не підлягають поділу об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об'єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. Суд,

Outcome: partial