Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Звернувшись до суду з заявою, [PERSON]\~ просить встановити факт народження\~ 09 березня 2017\~ року у м. Донецьку Донецької області дитини чоловічої статі [PERSON], матірю якого є громадянка України\~ [PERSON], [INFO], батьком громадянин України [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що вона з 11 липня 2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~09 березня 2017 року у медичному закладі м. Донецька Донецької області вона народила дитину чоловічої статі [PERSON]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З метою реєстрації факту народження дитини та отримання свідоцтва про народження дитини, вона звернулася до Костянтинівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, однак у реєстрації та видачі свідоцтва про народження дитини їй було відмовлено на підставі невідповідності медичного свідоцтва про народження дитини встановленим вимогам законодавства України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Заявник [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутність.\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Представник заінтересованої особи\~Костянтинівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління\~ юстиції у Донецької області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з таких підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою ВРУ № 789-ХП від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу після народження і з моменту народження має право на імя і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобовязань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч.1 ст. 144 СК України батьки зобовязані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в державному органі реєстрації актів цивільного стану. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» - державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження (ч.3). Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження (абз.1 ч.4) та за відсутності документа закладу охорони здоровя або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження (абз.5 ч.4). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ У відповідності до ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника (ч.1). Справи про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що заявником у справі є громадянка України [PERSON], [INFO], уродженка м. Кіровське Донецької області, що підтверджується копією паспорту громадянина України ТТ 320784, виданого 10 листопада 2015 року Деснянським РВ ГУДМС України в місті Києві (а.с.6). Заявник [PERSON] з 11 липня 2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 11 липня 2015 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві (а.с.8). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ За твердженням заявника, 09 березня 2017 року вона у м. Донецьку Донецької області народила дитину чоловічої статі [PERSON].\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підтвердження факту народження дитини заявником надані: - дублікат медичного свідоцтва про народження № 396 від 21.03.2017 року, виданий Центром охорони материнства та дитинства м. Донецька (а.с.9); - копія обмінної картки пологового будинку, пологового відділення лікарні на вагітну [PERSON] (а.с.10-17); - протокол УЗД вагітної [PERSON] від 09.02.2017 року (а.с.18); - копія даних досліджень біофізичного профілю плоду [PERSON] від 24.01.2017 (а.с.19); - копія результатів дослідження плоду [PERSON] від 28.12.2016 року,18.01.2017 року (а.с.20-23); - фототаблиця із зображенням заявника з чоловіком та немовлям (а.с.24). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Даючи оцінку допустимості дублікату медичного свідоцтва про народження № 396 від 21 березня 2017 року, як документу, що виданий установою на тимчасово окупованій території України, суд керується ч.2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Крім того, суд враховує норму статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» якою встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки вищезазначеного доказу, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Loizidou v.Turkev», «Cyprus v.Turkev», а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v.the Republik of Moldova and\~ Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПО наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди маж бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження дитини для реалізації особистих немайнових прав заявника [PERSON], суд, як виняток, приймає до уваги наданий дублікат медичного свідоцтва про народження № 396 від 21.03.2017 року та оцінює його в сукупності з фототаблицею із зображення заявника з чоловіком та немовлям, копіями медичних документів заявника під час вагітності, та вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити, встановивши факт народження 09 березня 2017 року у м. Донецьку Україна громадянкою України [PERSON] від громадянина України [PERSON] дитини чоловічої статі [PERSON].\~\~ Тож, заяву [PERSON] слід задовольнити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved