Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 21.08.2020 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просив стягнути достроково з останнього на свою користь заборгованість за Договором про споживчий кредит №ДНК 2506 від 20.11.2019 року станом на 31.07.2020 року у розмірі 64272 грн. 91 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 2102 грн. 00 коп.. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 20.11.2019 року до позивача звернувся відповідач із заявою на вступ до кредитної спілки. Цього ж дня рішенням спостережної ради кредитної спілки було прийнято [PERSON] в члени кредитної спілки. У той же день [PERSON] сплатив вступний внесок та обов`язковий пайовий внесок, та на підставі ст. 10 ч.2. ст. 16 Закону України «Про кредитні спілки» набув членства у КС «Істок». 20.11.2019 року відповідач подав до позивача заяву на отримання кредиту. 20.11.2019 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит №ДКН-2606, за умовами якого йому було надано кредит у розмірі 40000, 00 грн. до 20.11.2020 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,001% річних та щоденної плати за надання кредиту в сумі 52, 60 грн. Відповідно до умов договору позичальник зобов`язався щомісячно сплачувати платежі вказані в Графіку повернення кредиту та сплати зобов`язань, що наведені у додатку до кредитного договору, які є невід`ємною частиною вказаного договору. Позивач свої зобов`язання з надання кредиту виконав, проте [PERSON] останній платіж за договором здійснив 12.03.2020 року чим порушив встановлені умовами договору зобов`язання. 28.04.2020 року було внесено зміни в кредитний договір шляхом укладення між сторонами Додаткового договору №1 до кредитного договору, згідно з яким плата за надання кредиту становить 210, 41 грн. щоденно, і який є невід`ємною частиною кредитного договору. У зв`язку з несвоєчасним та не в повному обсязі здійсненою оплатою по кредитному договору, систематичному порушенні умов кредитного договору відповідача перед позивачем заборгованість станом на 31.07.2020 року складає 64272, 91 грн., з них: заборгованості за основною сумою кредиту 26256, 72 грн.; заборгованості за платою 21882, 20грн.; заборгованості по відсотках 0 ,28 грн.; 100% річних, згідно ст. 625 ЦК та п. 4.7.3 кредитного договору 12133, 72 грн. та штрафу 4000, 00 грн. Оскільки позичальник має заборгованість за договором про споживчий кредит, на вимогу кредитної спілки «ІСТОК» про погашення заборгованості по кредитному договору не реагує, тому позивач звернувся до суду з даним позовом.. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06.10.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням викликом сторін. Судове засідання призначено на 22.10.2020 року. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, сторони не з`явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем проживання та місцезнаходженням, смс повідомлення на відомий суду номер телефону відповідача, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. У зв`язку з неявкою учасників справи розгляд справи відкладено на 26.11.2020 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, 26.10.2020 року на адресу суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідач повторно не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем його проживання, смс повідомлення на відомий суду номер телефону відповідача, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. Як передбачено п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «Вячеслав Корчагін проти Росії» №12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. З поштового повідомлення №7502401003291, яке повернулося на адресу суду, вбачається, що представник відповідача за довіреністю позовну заяву з додатками та ухвалу про відкриття провадження отримав. Отже, відповідач будучи повідомленим належним чином, відзиву на позов не подав, клопотання про продовження процесуальних строків на подання відзиву на позов та інші клопотання до суду не надходили. Судом також встановлено, що у судові засідання, призначені на 22.10.2020 року та 26.11.2020 року відповідач не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ч.1 ст.280 ЦПУ України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, враховуючи згоду представника позивача про розгляд справи у його відсутності у заочному порядку із ухвалення рішення при заочному розгляді справи на підставі поданих позивачем документів та повторної неявки у судове засідання належним чином повідомленого про день, час та місце судового розгляду справи відповідача і відсутності будь-яких заяв від нього, суд постановив розглянути справу у заочному порядку за відсутності учасників справи із постановленням заочного рішення, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Судом встановлено, що 20.11.2019 року [PERSON] звернувся до позивача із заявою про вступ до Кредитної спілки, яку було розглянуто та згідно витягу з протоколу засідання правління КС «Істок» №172 від 20.11.2019 року прийнято рішення про прийом [PERSON] в члени кредитної спілки. 20.11.2019 року відповідач сплатив вступний внесок та обов`язковий пайовий внесок, що підтверджується прибутковими касовими ордерами №602, №603, та набув членства у Кредитній спілці «Істок». 20.11.2019 року [PERSON] подав заявку на отримання кредиту у розмірі 40\~000, 00 грн., за результатами розгляду якої, було прийнято рішення про надання відповідачу споживчого кредиту, що підтверджується протоколом засідання кредитного комітету КС «Істок» від 20.11.2019 року . У заявці на отримання кредиту відповідач вказав, що працює в в/ч [NUMBER] на посаді НМС та має звання майора, строк дії контракту закінчується 28.11.2020 року. 20.11.2019 року між КС «Істок» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №ДКН-2506 за яким позичальнику надано кредит в сумі 40 000, 00 грн. строком на 12 календарних місяців, до 20 листопада 2020 року, зі сплатою 0,001% річних за користування кредитом та платою за надання кредиту у сумі 52, 60 грн., щоденно (п. п. 1.1, 2.5 Кредитного договору). Видатковим касовим ордером від 20.11.2019 року підтверджено отримання [PERSON] кредиту на суму 40\~000, 00 грн. 28.04.2020 року між КС «Істок» та [PERSON] було укладено Додатковий договір № 1 до Договору про споживчий кредит № ДКН-2506 від 20.11.2019 року, відповідно до умов якого плата за надання кредиту становить 210, 41 грн. 05.05.2020 року позивачем на адресу відповідача було надіслано повідомлення про погашення заборгованості за договором, яке було отримано представником відповідача 13.05.2020 року.. Однак в порушення умов договору про споживчий кредит [PERSON] свої зобов`язання за договором своєчасно не виконує, у зв`язку з чим має заборгованість, яка за період з 27.04.2020 року по 31.07.2020 року становить 64272, 91 грн., з них: заборгованості за основною сумою кредиту 26256, 72 грн.; заборгованості за платою 21882, 20грн.; заборгованості по відсотках 0 ,28 грн.; 100% річних, згідно ст. 625 ЦК та п. 4.7.3 кредитного договору 12133, 72 грн. та штрафу 4000, 00 грн.. ІV. Оцінка Суду. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Положенням ч. 1 ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності з ч. 2. ст. 639 ЦК України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною 2. ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцептуючи пропозицію Банку Відповідач підписом у Заяві про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) підтвердив, що між ним та Банком досягнуто згоди щодо всіх істотних умов Договору, які передбачені чинним законодавством України для такого роду договорів, в тому числі договору банківського рахунку та кредитного договору. Отже, між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини, в тому числі і ті, що витікають з кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України). Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в статті 530 ЦК України вказується, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. В порушення вимог цивільного законодавства, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернув. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, позовні вимоги позивача, щодо невиконання відповідачем умов договору по грошовим зобов`язанням зі сплати суми боргу за основною сумою кредиту є законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання, щодо стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за платою, по відсотках та платежів згідно статті 625 ЦК України та штрафу суд виходить з наступного. Як встановлено судом [PERSON] є військовослужбовцем та працює в в/ч [NUMBER] на посаді НМС та має звання майора, строк дії контракту закінчується 28.11.2020 року З протоколу засідання комітету КС «Істок» встановлюється, що [PERSON] надано -3% знижку учасника АТО. Разом з тим, позивачем при зверненні до суду із позовом частині стягнення інших платежів не береться до уваги та обставина, що відповідач приймав безпосередню участь у проведенні антитерористичних операцій. Доказів на спростування цієї інформації позивачем суду не надано. Згідно ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції. Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Згідно Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває до теперішнього часу. Національний банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Тобто на вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники. Відповідно до Рішення Конституційного Суду № 15-рп/2011 від 10.11.2011 року (справа № 1-26/2011) положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року № 1023-Х11 (1023-12) з наступними змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за платою, відсотків, штрафів, за користування кредитом в розмірі 38016,20 грн. задоволенню не підлягають, як такі що не ґрунтуються на вимогах закону. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за основною сумою кредиту в розмірі 26256, 72 грн., в іншій частині позовних вимог слід відмовити. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. Частиною першою ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які в даному випадку складають (26256, 72 /64272, 91*100)=40, 85%. Зокрема, згідно квитанції №0.0.1803871362.1 від 17 серпня 2020 року позивачем сплачено 2102, 00 грн. судового збору, з урахуванням задоволеної частини позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення в рахунок відшкодування судового збору 858 грн. 70 коп.

Outcome: partial