Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Згідно позовної заяви від 02 лютого 2015 року, уточнень до позову від 10 квітня 2015 року, усних пояснень представника позивачів в судовому засіданні, 28 березня 2013 року помер брат позивача [PERSON] - [PERSON] Після смерті брата позивач [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, відповідно була заведена спадкова справа. Крім неї із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався. 15 травня 2014 року для неї видано свідоцтво про право на спадщину за законом у відповідності до якого вона успадкувала після смерті брата 1/3 частку житлового будинку з належними до неї надвірними будівлями та господарськими спорудами за №102, що знаходиться по вул. П. Лумумби в смт. Летичів Хмельницької області. На даний час власниками вказаного житлового будинку є позивачі [PERSON] (1/3) та [PERSON] (2/3). На момент смерті брату позивача належала також на праві власності на підставі Державного акта на право приватної власності на землю від 10 квітня 2000 року, що зареєстрований в Книзі записів державних актів за №1456, земельна ділянка площею 0,073 га, яка знаходиться по вул. П. Лумумби, 102/2 в смт. Летичів Хмельницької області. Нотаріусом 31 жовтня 2014 року у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку відмовлено у звязку з розбіжностями відомостей, що містяться у правовстановлюючих документах, з відомостями про земельну ділянку, що містяться у витягу з Державного земельного кадастру, а саме невідповідність конфігурації та площі земельної ділянки. Позивачі відповідно до Державних актів на право приватної власності на землю, що зареєстровані в Книзі записів державних актів за №1425 та №1459 і видані відповідно 28 лютого 2000 року та 10 квітня 2000 року, також є власниками вищезазначеної земельної ділянки. В середині 2014 року позивачі звернулись до ліцензованої організації ТОВ «Бюро судових будземекспертиз» з проханням встановити межі належної їм земельної ділянки в натурі, однак отримали відмову, оскільки проміри зовнішніх меж та конфігурація земельної ділянки, що зазначені в трьох державних актах, не відповідають фактичним даним. Такий висновок був зроблений в результаті проведення геодезичної зйомки земельної ділянки на місцевості, що підтверджується кадастровим планом земельної ділянки. Враховуючи невідповідність фактичних промірів земельної ділянки, що зазначені у трьох державних актах на право приватної власності на землю, фактичним промірам цієї земельної ділянки, що зазначені в технічній документації із землеустрою ТОВ «Бюро судових будземекспертиз», а також неможливість виправлень описок та технічних помилок у державних актах, неможливістю іншим шляхом відновити порушене їх право на розпорядження земельною ділянкою, позивачі просять визнати недійсними три державних акти на право приватної власності на землю та виключити відомості про їх реєстрацію з книги записів державних актів на право приватної власності на землю, визнати незаконним та скасувати рішення Летичівської селищної ради Летичівського району Хмельницької області, в частині, що їх стосується, на підставі якого для них [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були видані вказані державні акти. Представник відповідача - Летичівської селищної ради Летичівського району Хмельницької області в судове засідання не зявився, згідно поданої заяви не заперечують проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача - Відділу Держземагенства у Летичівському районі Хмельницької області в судовому засіданні позовні вимоги визнала, проте просить врахувати, що з 01 січня 2013 року державну реєстрацію речових прав на земельні ділянки здійснюють органи державної реєстрації прав при Міністерстві юстиції України, книги записів реєстрації державних актів на право власності на земельні ділянки закриті та жодні записи до них не можуть бути внесені. Представник відповідача - Реєстраційної служби Летичівського районного управління юстиції у Хмельницькій області в судове засідання не зявився, згідно поданого заперечення просять відмовити в позові з тих підстав, що позивачі до реєстраційної служби не звертались, тому між ними відсутні цивільно-правові відносини, відсутній спір про право. Згідно діючих нормативно-правових актів скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно може бути здійснено лише за умови наявності відповідного запису в Державному реєстрі речових прав. Представник третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю Бюро судових будземекспертиз позовні вимоги вважає обґрунтованими, оскільки три державних акта включають в собі спільну земельну ділянку позивачів, тому неможливо внести в Державний земельний кадастр кожну з цих земельних ділянок, бо вони будуть накладатись. Провівши геодезичну зйомку земельної ділянки на місцевості було встановлено, що проміри зовнішніх меж та конфігурація земельної ділянки, які зазначені в трьох державних актах, не відповідають фактичним даним. Це підтверджується кадастровим планом земельної ділянки. В кожному державному акті на плані зовнішніх меж земельної ділянки присутня вказівка на 1/3 частину, яка належить кожному окремо, однак такого не може бути, оскільки в одному документі має бути зазначено або про спільну часткову власність, або про приватну власність однієї людини, тому з цих підстав такі державні акти підлягають скасуванню, оскільки містять такі помилки, які неможливо виправити. На будинок є право спільної часткової власності, проте рішенням щодо земельної ділянки, на якій розташований будинок, кожному із співвласників передана окрема частина цієї земельної ділянки, хоча всім співвласникам мали би передаватись ціла земельна ділянка в спільну сумісну (часткову) власність у звязку з чим таке рішення селищної ради підлягає скасуванню як помилкове. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно змісту ст.ст. 316, 317, 319, 328, 1218 ЦК України: правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Так, згідно свідоцтва про народження [PERSON] (без вказівки «по батькові» і місця народження) народилася 16 травня 1948 року, її батьками є [PERSON], [PERSON] (а.с. 12). Після одруження 22 травня 1971 року [PERSON], [INFO], яка народилася в смт. Летичів Хмельницької області, присвоєно прізвище «Василина», що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 11). Згідно паспорта громадянина України [PERSON] народилася 16 травня 1948 року в смт. Летичів Хмельницької області (а.с. 8). Відповідно до паспорта громадянина України [PERSON] народилася 19 червня 1963 року в м. Лейпциг, Німеччина (а.с. 9). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON], [INFO], помер 28 березня 2013 року в м. Сафоново Сафоновського району Смоленської області, Російська Федерація (а.с. 10). Відповідно до [PERSON] з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції 21 березня 2009 року, [PERSON] народився 07 січня 1946 року, його батьками є [PERSON], [PERSON] (а.с. 19). Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Летичівського районного нотаріального округу 15 травня 2014 року, [PERSON] про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 15 травня 2014 року, спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна [PERSON], [INFO], який помер 28 березня 2013 року, є його сестра [PERSON], [INFO]. Спадщина складається з 1/3 частки житлового будинку з належними до неї надвірними будівлями та господарськими спорудами за №102, що знаходиться в смт. Летичів Летичівського району Хмельницької області, вул. П. Лумумби (а.с. 13, 14). Із архівних витягів, що видані архівним відділом Летичівської районної державної адміністрації, від 05 лютого 2015 року, 12 лютого 2015 року вбачається, що рішенням виконавчого комітету Летичівської селищної ради №196 від 25 грудня 1997 року «Про передачу земельних ділянок громадянам у приватну власність для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та для ведення підсобного господарства» вирішено надати безкоштовно у приватну власність земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та для ведення підсобного господарства громадянам: [PERSON] (вул. П. Лумумби, 102) - всього 0,075 га, в тому числі обслуговування ж/б - 0,075 га; [PERSON] (вул. П. Лумумби, 102) - всього 0,075 га, в тому числі обслуговування ж/б - 0,075 га; [PERSON] (вул. П.Лумумби, 102) - всього 0,075 га, в тому числі обслуговування ж/б - 0,075 га (а.с. 78, 79, 80). Згідно архівного витягу, що виданий архівним відділом Летичівської районної державної адміністрації, від 12 лютого 2015 року вбачається, що рішенням десятої сесії ХХІІ скликання Летичівської селищної ради від 30 січня 1998 року №9а «Про затвердження рішень виконавчого комітету Летичівської селищної ради по земельним питанням від 14 червня 1997 року вирішено затвердити рішення виконкому с/ради «Про передачу земельних ділянок громадянам у приватну власність для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд, ведення підсобного господарства» по рішеннях … №196 від 25 грудня 1997 року на 205 чол. (а.с. 77). Із архівних витягів, що видані архівним відділом Летичівської районної державної адміністрації, від 10 листопада 2014 року, 11 листопада 2014 року вбачається, що рішенням восьмої сесії Летичівської селищної ради від 24 грудня 1999 року №21 «Про затвердження матеріалів інвентаризації земель для видачі Державних актів громадянам на право приватної власності на землю» вирішено внести часткові зміни в рішення «Про передачу земельних ділянок в приватну власність громадянам» у відповідності з даними проведеної інвентаризації земельних ділянок для видачі державних актів на право приватної власності громадянам: [PERSON] (вул. П. Лумумби, 102), зміна рішення десятої сесії №9а від 30 січня 1998 року - всього 0,073 га, обслуговування ж/б - 0,073 га; [PERSON] (вул. П. Лумумби, 102), зміна рішення десятої сесії №9а від 30 січня 1998 року - всього 0,074 га, обслуговування ж/б - 0,074 га; [PERSON] (вул. П.Лумумби, 102), зміна рішення десятої сесії №9а від 30 січня 1998 року - всього 0,074 га, обслуговування ж/б - 0,074 га (а.с. 15, 16, 17, 83). Відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серія ХМ №003213, що виданий Летичівською селищною радою 10 квітня 2000 року і зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1456, на підставі рішення восьмої сесії Летичівської селищної ради №21 від 24 грудня 1999 року [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,073 га, що розташована на території Летичівської селищної ради по вул. П. Лумумби, 102/2 в смт. Летичів і передана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 31). Із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку№НВ-6801371642014 від 07 серпня 2014 року вбачається, що [PERSON] на підставі рішення Летичівської селищної ради №21 від 24 грудня 1999 року на праві власності згідно Державного акта ХМ 003213 від 10 квітня 2000 року належить земельна ділянка площею 0,0440 га, що розташована по вул. П. Лумумби 102/2 в смт. Летичів Хмельницької області та призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6823055100:00:033:0075 (а.с. 28-30). Відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серія ХМ №003214, що виданий Летичівською селищною радою 28 лютого 2000 року і зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1425, на підставі рішення восьмої сесії Летичівської селищної ради №21 від 24 грудня 1999 року [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,074 га, що розташована на території Летичівської селищної ради по вул. П. Лумумби, 102/1 в смт. Летичів і передана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 32, 82). Із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6801300532014 від 08 липня 2014 року вбачається, що [PERSON] на підставі рішення Летичівської селищної ради №21 від 24 грудня 1999 року на праві власності згідно Державного акта ХМ 003214 від 28 лютого 2000 року належить земельна ділянка площею 0,0451 га, що розташована по вул. П. Лумумби 102/1 в смт. Летичів Хмельницької області та призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6823055100:00:033:0016 (а.с. 20-22). Відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серія ХМ №003215, що виданий Летичівською селищною радою 10 квітня 2000 року і зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1459, на підставі рішення восьмої сесії Летичівської селищної ради №21 від 24 грудня 1999 року [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,074 га, що розташована на території Летичівської селищної ради по вул. П. Лумумби, 102/2 в смт. Летичів і передана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 26). Із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку№НВ-6801370972014 від 07 серпня 2014 року вбачається, що [PERSON] на підставі рішення Летичівської селищної ради №21 від 24 грудня 1999 року на праві власності згідно Державного акта ХМ 003215 від 10 квітня 2000 року належить земельна ділянка площею 0,0450 га, що розташована по вул. П. Лумумби 102/2 в смт. Летичів Хмельницької області та призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6823055100:00:033:0074 (а.с. 23-25). 31 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Летичівського районного нотаріального округу Хмельницької області [PERSON] повідомлено, що вона не може оформити право на спадщину на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,073 га, що знаходиться по вул. П. Лумумби, 102/2 в смт. Летичів, яка належала на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія ХМ 003213, виданого Летичівською селищною радою 10 квітня 2000 року [PERSON] (її рідному брату), який помер 28 березня 2013 року у звязку із тим, що у неї відсутній [PERSON] з державного земельного кадастру про земельну ділянку на зазначену земельну ділянку, що спадкується. Проведена державна реєстрація земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться по вул. П. Лумумби, 102/2 в смт. Летичів площею 0,0440 га за кадастровим номером 6823055100:00:033:0075 згідно із витягом з Державного земельного кадастру №НВ-6801371642014, виданого відділом Держземагенства у Летичівському районі 07 серпня 2014 року, не відповідає правовстановлюючому документу Державному акту на право приватної власності на землю серії ХМ 003213, виданого Летичівською селищною радою 10 квітня 2000 року, на імя померлого. Рекомендовано звернутись до суду за визнанням права власності на вказану вище земельну ділянку (а.с. 18). 17 листопада 2014 року державним кадастровим реєстратором Відділу Держземагенства у Летичівському районі розглянуто заяву [PERSON] і прийнято рішення №РВ-6800077532014 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності поданих документів вимогам, установленим Законом України «Про Державний земельний кадастр» і Порядку ведення Державного земельного кадастру, а саме конфігурація та площа земельної ділянки не відповідають державному акту. Рекомендовано звернутись до суду для вирішення даного питання (а.с. 27). Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно змісту ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України. Як зазначено у ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У ст. 16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. В ч. 1 ст. 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно ч. 2 ст. 152, «г» ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 155 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного суду України від 22 травня 2013 року в справі № 6-33цс13, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. З усних пояснень учасників судового розгляду, письмових доказів судом встановлено, що на даний час позивачі є власниками житлового будинку, що знаходиться по вул. П. Лумумби, 102 в смт. Летичів Хмельницької області відповідно [PERSON] - 1/3 частка, [PERSON] - 2/3 частки. Позивачам [PERSON] та [PERSON] відповідно до державних актів на право приватної власності на землю також належить на праві власності земельна ділянка за цією ж адресою. Таке ж право значиться і за покійним [PERSON] У всіх трьох державних актах зазначено про передачу земельної ділянки площею 0,073 га ([PERSON]В.) та площею 0,074 га ([PERSON], [PERSON]В.) у приватну власність, однак на плані зовнішніх меж земельної ділянки відображено позначення 1/3=0,029 га. Під час проведення геодезичної зйомки земельної ділянки на місцевості ліцензованою організацією ТОВ «Бюро судових будземекспертиз» на прохання позивачів про встановлення меж належної їм земельної ділянки в натурі виявлено, що проміри зовнішніх меж та конфігурація земельної ділянки, які зазначені в трьох державних актах, не відповідають фактичним даним. Після звернення позивачів до Відділу Держземагенства у Летичівському районі їм видано відповідні витяги з Державного земельного кадастру, де площа земельних ділянок зазначена відповідно 0,0451 га ([PERSON]В.), 0,0450 га ([PERSON], [PERSON]Г.). У звязку з тим, що конфігурація належних їм земельних ділянок не відповідає правовстановлюючому документу Державному акту на право приватної власності на землю нотаріусом відмовлено в оформленні права на спадщину на земельну ділянку. З аналогічних підстав державним кадастровим реєстратором відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. Таким чином має місце невідповідність фактичних промірів земельної ділянки, які зазначені в трьох державних актах на право власності на земельну ділянку, фактичним промірам цих же земельних ділянок, що встановлені ТОВ «Бюро судових будземекспертиз» під час проведення геодезичної зйомки. Виправлення описок та технічних помилок у державному акті не допускається. Іншим шляхом відновити порушене право позивачів на розпорядження земельної ділянки є неможливим, тому право позивачів підлягає захисту шляхом визнання трьох державних актів недійсними та часткового скасування рішення органу місцевого самоврядування на підставі якого для [PERSON], [PERSON], [PERSON] видано державні акти на право приватної власності на землю. Разом з тим позовні вимоги про виключення відомостей про реєстрацію державних актів на право приватної власності на землю серія ХМ №003213 від 10 квітня 2000 року, серія ХМ №003214 від 28 лютого 2000 року, серія ХМ №003215 від 10 квітня 2000 року, що видані відповідно [PERSON], [PERSON], [PERSON] з Книги записів державних актів на право приватної власності на землю відповідно за №1456, за №1425, за №1459 задоволенню не підлягають, оскільки з 01 січня 2013 року державну реєстрацію речових прав на земельні ділянки здійснюють органи державної реєстрації прав при Міністерстві юстиції України, книги записів реєстрації державних актів на право власності на земельні ділянки закриті та жодні записи до них не можуть бути внесені. В позові до Реєстраційної служби Летичівського районного управління юстиції у Хмельницькій області про зобовязання скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON], [PERSON], [PERSON] на земельні ділянки загальною площею відповідно 0,073 га, 0,074 га, 0,074 га, які розташовані на території Летичівської селищної ради відповідно по вул. П. Лумумби, 102/2 в смт. Летичів, по вул. П. Лумумби, 102/1 в смт. Летичів, по вул. П. Лумумби, 102/2 в смт. Летичів, та передані для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд також необхідно відмовити, оскільки позивачі до реєстраційної служби на час розгляду справи в суді не звертались, відповідно право позивачів реєстраційною службою не було порушене. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: partial