Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У лютому 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом в якому просив встановити факт, що має юридичне значення від якого залежить виникнення майнових прав, а саме факт родинних відносин зі своєю матір`ю [PERSON] . Крім того просив визнати право на земельну частку (пай) розміром 2,13 в умовний кадастрових гектарах, у землі яка перебувала у власності КСП «Русь» с. Пилипи-Хребтіївські Новоушицького району, як за спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] . Також просив визнати право на земельну частку (пай) розміром 2,13 в умовний кадастрових гектарах, у землі яка перебувала у власності КСП «Русь» с. Пилипи-Хребтіївські Новоушицького району, як за спадкоємцем за законом [PERSON] , яку вона успадкувала після смерті [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , якому належала земельна частка (пай) у КСП «Русь» с.Пилипи - Хребтіївські. Після смерті батька спадщину фактично прийняла мати позивача [PERSON] , якій також належала земельна частка (пай) у КСП «Русь» с.Пилипи - Хребтіївські. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка на момент смерті проживала з ним, а тому позивач вважає себе таким, що прийняв спадщину після смерті матері в силу вимог статті 1268 ЦК України, однак нотаріус через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на земельні частки (паї) та у зв`язку з неможливістю встановлення факту родинних відносин відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Представник позивача - адвокат Наталюк Н.М. подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримав (арк.спр.65). Від відповідача - Новоушицької селищної ради Хмельницької області надійшла заява про розгляд справи без участі представника та визнання позову (арк.спр.70). Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала (арк. спр.66). Процесуальні дії у справі 25 лютого 2021 року відкрито провадження у справі, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 22 березня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. У зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, ухвалює рішення без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фактичні обставини справи, встановлені судом Даними свідоцтва про народження [PERSON] підтверджується, що останній народився [INFO] , в графі батько записаний [PERSON] , в графі мати - [PERSON] (арк. спр.7). Відповідач у справі [PERSON] є сестрою позивача [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження, про шлюб та про розірвання шлюбу (арк. спр. 9-11). 27 січня 1957 року зареєстрований шлюб між батьками позивача [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про одруження (арк. спр.8). [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть ( арк.спр.12). [PERSON] проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] (арк. спр. 22). Разом з ним на день смерті проживала та була зареєстрована [PERSON] - дружина (арк. спр. 21). Дані спадкової справи №205/2003, свідчать про те, що [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] , в тому числі на земельну частку (пай) розміром 2,13 в умовний кадастрових гектарах, у землі яка перебувала у власності КСП «Русь» с. Пилипи-Хребтіївські Новоушицького району згідно сертифіката ХМ № 0370942 (арк. спр. 38-46). [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть ( арк.спр.12). Відповідно до довідки від 04 лютого 2021 року померла [PERSON] , з [INFO] по день смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] , разом із нею були зареєстровані: [PERSON] - син, [PERSON] - невістка (знята з реєстрації 30 грудня 2011 року), [PERSON] - внук, [PERSON] внучка, [PERSON] - внук (арк. спр. 23). Даними спадкової справи №47-2020, підтверджується те, що після смерті [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом звернувся позивач [PERSON] (арк. спр. 32-49). Також суд установив, що 23 грудня 1997 року Колективному сільськогосподарському підприємству «Русь» (с. Пилипи Хребтіївські) передано у колективну власність 1084,1 гектарів землі. У списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, що є додатком №1 до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ № 030, виданого 23 грудня 1997 року КСП «Русь» с. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] прописані за № 353 , 354 (арк.спр.13-15). Відповідно до записів за №353, №354 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), [PERSON] та [PERSON] отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0370942, серії ХМ №0370943 (арк.спр.16). Вказана обставина також підтверджується відповіддю відділу у Новоушицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькі області від 21 липня 2020 року. Грошова оцінка земельної частки (паю) колишнього КСП «Русь» с. Пилипи-Хребтіївські становить 39 333,13 грн., розмір паю - 2.13 умовних кадастрових гектарів (арк.спр.20). Сертифікати на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0370942, виданий на ім`я [PERSON] , серії ХМ №0370943 виданий на ім`я [PERSON] - втрачені, про що міститься запис у газеті «Наддністрянська правда» (арк.спр.24). Також втрачений оригінал свідоцтва про право на спадщину, виданий після смерті [PERSON] спадкоємцю [PERSON] . Окрім того, наявна розбіжність у написанні прізвищ померлих, а саме у свідоцтві про народження позивача батьки зазначені як « [PERSON] » та « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть та правовстановлюючих документах на спадкове майно останні зазначені як « [PERSON] » та « [PERSON] ». Позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на право на земельні частки (паї) після смерті [PERSON] , у зв`язку з неможливістю встановлення факту родинних відносин та відсутністю правовстановлюючих документів на майно, що підтверджується постановою нотаріуса від 22 вересня 2020 року (арк.спр.19). З огляду на викладене виник спір про право на спадкове майно та за вказаних обставин позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в іншому (позасудовому) порядку. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Щодо встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293, частиною шостою статті 294 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення, а якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, такий вирішується в порядку позовного провадження. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами (п.1ч.1ст.315 ЦПК України). Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання спадщини в органах, що вчиняють нотаріальні дії. Наявні у справі письмові докази, свідчать про підставність заявлених вимог, оскільки під час судового розгляду суд вважає доведеним факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] , як сина та матері. Встановлення даного факту має для позивача юридичне значення, оскільки необхідне для оформлення спадщини за законом після смерті [PERSON] . Щодо визнання права в порядку спадкування. Цивільні відносини по даній справі виникли як до набрання чинності Цивільним кодексом України, а саме щодо спадщини яка відкрилась після смерті [INFO] [PERSON] , так і після набрання чинності ЦК України - щодо спадщини, яка відкрилась після смерті [INFO] [PERSON] , тому застосуванню підлягають як норми ЦК УРСР від 18 липня 1963 року № 1540-VI та норми ЦК України 16 січня 2003 року № 435-IV, який набрав чинності з 01 січня 2004 року. Відповідно до частини першої статті 524, частини першої статті 529, статті 549 ЦК УРСР 1963р. спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Нормами статей 1217, 1218, 1223, 1261, 1268 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З огляду на наведені вище норми права, суду при розгляді справ про визнання права на спадкове майно належить встановити: факт смерті спадкодавця, коло спадкоємців, наявність (відсутність) заповіту, факт прийняття спадщини, наявність спадкового майна. Згідно з пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Наявні у матеріалах справи докази свідчать про те, що на час передачі земель у колективну власність КСП «Русь» та одержання останнім Державного акту на право колективної власності на землю, [PERSON] та [PERSON] перебували у членах КСП та отримали сертифікати на право на земельну частку (пай). Відповідно право на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] увійшло до складу спадщини, яку прийняла [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом відповідно до вимог статті 549 ЦК УРСР та нотаріусом 10 липня 2003 року було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, оригінал якого втрачений. Водночас позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] відповідно до вимог статті 1268 ЦК України, як спадкоємець першої черги, який постійно проживав на час смерті із спадкодавцем. Відсутність у спадкодавця оригіналу сертифіката на право на земельну частку (пай) та оригіналу свідоцтва про право на спадщину за законом не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно зі ст.16 ЦК України способом захисту свого права є, зокрема, визнання права. Обраний позивачем спосіб захисту права - визнання права є ефективним, право позивача підлягає захисту, оскільки іншого порядку визнання права в даному випадку не існує. Водночас, при вирішенні спору, суд, серед іншого, зобов`язаний визначити суб`єктний склад спору залежно від характеру правовідносин. Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. Відповідачем є особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними правовідносинами та, на думку позивача, порушив, не визнав або оспорив його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. Відповідачами у справі про визнання права в порядку спадкування є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Позивач у позові визначив двох відповідачів - Новоушицьку селищну раду Хмельницької області та [PERSON] . З дослідженої судом спадкової справи № 47-2020 та матеріалів справи, вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв лише позивач у справі [PERSON] . [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] не приймала, ні шляхом подачі заяви нотаріусу, ні шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином [PERSON] є неналежним відповідачем у справі, що є підставою для відмови у позові до неї. Водночас Новоушицька селищна рада Хмельницької області, на території якої знаходиться спадкове майно, є належним відповідачем у справі. З огляду на викладене позов необхідно задовольнити частково. Розподіл судових витрат Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. У даному випадку спір виник не внаслідок винних дій відповідачаНовоушицької селищної рада Хмельницької області, який проти позову не заперечував, будь - яких дій, які б порушували право позивача на оформлення спадщини не вчиняв. Натомість фактична втрата спадкодавцем правовстановлюючих документів призвело до відповідних негативних правових наслідків та послугувало підставою для виникнення спору. Тому,

Outcome: partial