Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

З позову [PERSON] вбачається, що вона є власницею квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстровані та проживають вона та її троє дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO] Позивач вказує, що у травні 2014 року вона в своїй квартирі зареєструвала свого колишнього чоловіка [PERSON] [INFO], як колишнього члена сім'ї, оскільки офіційно вони розлучились у серпні 2010 року. Як зазначає позивач, з 2015 року відповідач виїхав у невідомому їй напрямку і більше з цього часу не проживає у її квартирі. Тобто, у квартирі він не проживає, не утримує її, комунальних платежів не сплачує, через це позивач не може отримати субсидію по сплаті комунальних платежів, при цьому, їй коштів не вистачає, а на її утриманні знаходяться троє малолітніх дітей. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач вважає, що [PERSON] [INFO], є таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] та просила визнати його таким, що втратив право на користування вищевказаним житловим приміщенням(а.с.2). Після надходження позовної заяви, суд виконав імперативні положення ч.6 ст.187 ЦПК України та витребував у Великобагачанській селищній раді Полтавської області відомості про зареєстроване місцем проживання відповідача у справі (а.с.19). З листа Великобагачанської селищної ради Полтавської області від 12.11.2018 року №2178 вбачається, що громадянин [PERSON] [INFO] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] (а.с.20). Ухвалою суду від 16.11.2018 року за вищевказаним цивільним позовом [PERSON] було відкрите загальне позовне провадження і підготовче засідання призначено на 04.12.2018 року (а.с.22). Відповідачу у справі за зареєстрованим місцем його проживання було направлено копію позовної заяви з доданими до неї документами та судову повістку про виклик на підготовче засідання (а.с.24). З відмітки вузла поштового зв'язку вбачається, що відповідач у справі [PERSON] за зареєстрованим місцем свого проживання [ADDRESS] не проживає (а.с.а.с.28-29), однак, в силу положень ст.ст.128-131 ЦПК України він вважається таким, що сповіщений належним чином про день і час проведення підготовчого засідання у справі; відзиву на позов згідно ст.178 ЦПК України даний відповідача не подавав. Представник третьої особи Великобагачанської селищної ради Полтавської області в підготовче засідання не з'явився, від даної селищної ради надійшов лист про розгляд справи у відсутність їх представника (а.с.30). 04.12.2018 року у справі проведено підготовче засідання і ухвалою суду від 04.12.2018 року призначено судовий розгляд вищевказаної цивільної справи на 08 год. 17.12.2018 року (а.с.а.с.31-32); при цьому, на підготовчому засіданні прийнято рішення, що враховуючи те, що відповідач у справі не проживає за місцем своєї реєстрації і не отримує поштову кореспонденцію, про день час судового розгляду справи відповідача [PERSON] необхідно повідомити також і в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дня розгляду справи (а.с.32). Так, 17.12.2018 року відповідач у справі [PERSON] в дане судове засідання не з'явився (перша неявка), він повідомлений про день і час проведення даного судового засідання в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України(а.с.а.с.35,38); також, повторно в судове засідання, призначене на 15 год. 01.02.2019 року відповідач [PERSON] не з'явився, як вбачається з поштової кореспонденції (відмітки вузла поштового зв'язку), за місцем своєї реєстрації - [ADDRESS] він не проживає (а.с.а.с.59-60), про день час даного судового засідання він повідомлений в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України(а.с.а.с.56,57); відзив на позов у розумінні ст.178 ЦПК України даний відповідач суду не подавав. Отже, в силу положень ч.11 ст.128 ЦПК України даний відповідач вважається таким, що належним чином сповіщений про день і час судового розгляду вищевказаної цивільної справи. В судовому засіданні 01.02.2019 року позивач [PERSON] підтримала доводи позовної заяви, в своїх поясненнях посилалася на обгрунтування позову та просила його задовольнити. Представник третьої особи у справі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Великобагачанська селищна рада Полтавської області в судове засідання не з'явився, дана третя особа належним чином сповіщена про день і час розгляду справи (а.с.54). Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON], вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Великобагачанська селищна рада Полтавської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні - це певна річ (об'єкт), щодо якої виник спір. Судом встановлено, що позивач у справі [PERSON] (після укладення шлюбу, який на даний час розірвано, [PERSON] є власницею квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], ця квартира належить їй на праві приватної власності (а.с.а.с.4,11,61-64). Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 27.08.2010 року шлюб між сторонами у справі було розірвано (а.с.11). З довідки, виданої виконавчим комітетом Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області №7270 від 01.10.2018 року вбачається, що в квартирі [ADDRESS] дійсно зареєстровані: [PERSON], [INFO]; [PERSON] [INFO] - дочка; [PERSON], [INFO]- син; [PERSON], [INFO] - дочка; [PERSON], [INFO]- батько дітей (а.с.9). З довідки, виданої виконавчим комітетом Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області №7278 від 01.10.2018 року вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] [INFO] з 23.05.2014 року (а.с.10). З акта від 01.10.2018 року, складеного депутатом Великобагачанської селищної ради Морозом А.І. в присутності свідків-сусідів [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрований в [ADDRESS] однак за даною адресою з 2015 року він не проживає, фактичне місце проживання за межами України (а.с.12). Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч.1 ст.381 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. За ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За ст.270 ЦК України фізична особа, серед іншого, має право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на недоторканість житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування. У відповідності до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає менше шести місяців на рік. Реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Згідно норм ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України громадянин, які мають у приватній власності будинок і користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати та укладати інші не заборонені законом угоди. При цьому, обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Об'єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України). Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина друга цієї статті визначає способи захист цивільних прав та інтересів. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, а також з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним в будинку, що йому належить, користуються жилими приміщеннями в обсязі визначеному відповідно до угоди з власником. Разом з цим, згідно норм ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України громадянин, які мають у приватній власності будинок (квартиру) і користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати та укладати інші не заборонені законом угоди. При цьому, обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Об'єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України). У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року , першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплені принципи непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Системний аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім'ї власника будинку користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Із зазначеного слід дійти висновку, що виникнення права членів сім'ї власника будинку на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак - припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком. При цьому, зазначені висновки не суперечать нормам ст.47 Конституції України, ст.9 ЖК України та ст.311 ЦК України, враховуючи, що право на житло (користування ним, усунення перешкод у користуванні ним) підлягає захисту лише у випадку порушення прав особи. Верховний Суд України у своїй постанові від 05.11.2014 року висловив правову позицію про те, що аналіз статей 383,391,405 ЦК України та статті 156 ЖК дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватися цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї. Таку ж позицію висловив Верховний Суд України у своїй постанові від 15.05.2017 року у справі №734/387/15-ц. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Аналогічні положення містяться у ч.1 ст.15 ЦК України та ст.4 ЦПК України. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК). З доводів позовної заяви вбачається, що в квартирі [ADDRESS] [PERSON] [INFO], був зареєстрований як колишній член сім'ї власника вищевказаної квартири, будь-яких доказів про зворотнє стороною відповідача до суду не подавалися. Відповідач у справі за зареєстрованою адресою місця проживання не проживає з 2015 року, участі в утриманні квартири не бере, комунальних платежів не сплачує. [PERSON], як багатодітна мама та як жителька селища Велика Багачка Полтавської області у 2018 році зверталася до Управління соціального захисту населення Великобагачанської райдержадміністрації з приводу призначення їй субсидії, однак отримала відмову у призначенні такої субсидії у 2018 році, оскільки один із членів сім'ї із складу домогосподарства перебував за кордоном сукупно більше 60 днів протягом періоду, за який враховуються доходи для призначення субсидії; при цьому, в листі про відмову у призначенні субсидії вказується, що оскільки до складу зареєстрованих за адресою селище [ADDRESS] входить [PERSON] який не мав доходів за відповідні квартали 2017 року, субсидія з травня 2018 року [PERSON] не була призначена (а.с.46). Отже, через сукупність вищевикладених обставин та підстав, [PERSON] не може отримувати субсидію у встановленому порядку. Суд приймає до уваги акт комісії від 01.10.2018 року про те, що [PERSON] [INFO], зареєстрований в [ADDRESS] однак за даною адресою не проживає з 2015 року по даний час, оскільки зміст даного акта узгоджується з дослідженими матеріалами справи, поясненнями позивача у справі в їх сукупності і їм не суперечить. Отже, виходячи з сукупності вищевикладеного, вбачаються підстави для задоволення позову [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Великобагачанська селищна рада Полтавської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. На підставі викладеного та

Outcome: approved