Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Звертаючись до суду, прокурор зазначив, що вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 24.12.2014 року у справі 207/4651/14-к [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч.3 ст. 357 КК України. Під час досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що [PERSON] 17.08.2014 року приблизно 07.00 год., знаходячись біля прохідної № 16 ПАТ «ДМК Д» за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Широка, вчинив сварку з раніше йому знайомим [PERSON], під час якої, маючи умисел на заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, на ґрунті неприязних відносин, наніс потерпілому не менш семи ударів рукою в область голови та обличчя, чим заподіяв потерпілому відповідно до висновку спеціаліста СМЕ № 966 від 09.09.2014 року, тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми , яка супроводжувалася явищами струсу головного мозку, переломами кісток обличчя, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, яки викликали тривалий розлад здоровя терміном більше 21 день. У звязку отриманням вищевказаних пошкоджень, [PERSON] знаходився на лікуванні Комунального закладу «Дніпродзержинська міська лікарня швидкої медичної допомоги «Дніпропетровської обласної ради» та на його лікування закладом понесено витрати у розмірі 2275,70 грн., з розрахунку перебування потерпілого у закладі 10 койко/днів, вартістю: 1 койко/день 227,57 грн. грн. (калькуляція витрат на лікування додається).Відповідно до Статуту комунального закладу «Дніпродзержинська міська лікарня швидкої медичної допомоги «Дніпропетровської обласної ради», затвердженого рішенням Дніпропетровської обласної ради від 27.12.2011 № 196-10/VІ, заклад перебуває в управлінні Дніпропетровської обласної ради та фінансується з коштів обласного бюджету. На підставі викладеного прокурор просив стягнути з [PERSON] витрати понесені комунальним закладом «Дніпродзержинська міська лікарня швидкої медичної допомоги «Дніпропетровської обласної ради» в розмірі 2275,70 грн. Від представника комунального закладу «Дніпродзержинська міська лікарня швидкої медичної допомоги «Дніпропетровської обласної ради» надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовну заяву підтримав та просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про день і час проведення слухання справи сповіщався належним чином, про причини неявки не повідомив, письмових заяв не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав У судовому засіданні встановлено, що вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 24.12.2014 року у справі 207/4651/14-к [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч.3 ст. 357 КК України. Крім того, відповідно до вказаного рішення по даній справі [PERSON] був визнаний потерпілим (а.с.9-11). Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2015 року, вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 24.12.2014 року залишено без змін (а.с.12-13). Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вини цією особою. Відповідно до листа комунального закладу «Дніпродзержинська міська лікарня швидкої медичної допомоги «Дніпропетровської обласної ради» №351 від 25.05.2015р. (а.с.15), [PERSON] у період з 17.08.2014 р. по 27.08.2014 р. знаходився на лікуванні в нейрохірургічному відділенні зазначеного комунального закладу, у зв'язку з чим сума витрат на лікування останнього, згідно з калькуляцією склала 2275,70 грн. В листі також зазначено, що якщо лікування проводилось закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п. 4, 5 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 - стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я. Стягнені в установленому порядку кошти на відшкодування витрат на лікування витрачаються на заходи, передбачені бюджетом. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 ст.11 ЦПК України особа, що бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета позову на власний розсуд. За таких обставин позов заявлено обґрунтовано та у відповідності до вимог чинного законодавства, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved