Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

Згідно позову, що надійшов до суду 14.05.2014 року, позивачка зазначила, що шлюб між нею та відповідачем було укладено 21 грудня 1999 року та зареєстровано відділом РАГС П'ятихатського районного управляння юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 142. В шлюбі з відповідачем в них народилась спільна дитина - донька [PERSON], [INFO], яка на цей час мешкає разом з нею за вказаною вище адресою в м. Вільногірську. На цей час в провадженні Вільногірського міського суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за її позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Рішення на цей час судом не винесено. Під час шлюбу з відповідачем ними за спільні кошти, за договором купівлі-продажу квартири від 17 квітня 2003 р., було придбано майно, яке за законом є її спільною сумісною власністю з відповідачем, а саме: квартира [ADDRESS], вартістю 9100 гривень, вартість 12 частини квартири відповідно складає 4550 грн. (копії договору додаються). Вказаний договір купівлі-продажу квартири було посвідчено приватним нотаріусом Вільногірського міського нотаріального округу 17.04.2003 р. та зареєстровано в реєстрі за № 448. Право власності на квартиру зареєстровано на ім'я відповідача. Реєстрацію було здійснено 27.05.2003 року КП «БТІ м. Вільногірська», реєстраційний № 675433, номер запису 3008 (По) в книзі 27 (копії витягу про реєстрацію права власності надаються). Крім зазначеної вище квартири, ними з відповідачем також було придбано інше майно, яке складається з: - гідро масажного боксу «ЕR451», придбаного 05.10.2013 р., вартістю 3657 грн. 50 коп.; - морозильника «Іпdеsіt NUS10.1 А», придбаного 30.12.2012 р., вартістю 2550 грн.; - пральної машини «LG F1068», придбаної 24.11.2011 р., вартістю 3130 грн.; - мікрохвильової печі «LG МS 2041F», придбаної 09.02.2013 р., вартістю 651 грн.; - пилосмоку «LG V-C 3032 RB», придбаного 08.09.2005 р., вартістю 245 грн. Загальна вартість переліченого вище рухомого майна складає 10 233 грн. 50 коп. Відповідно до вимог ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до положень ст. 61 СК України, спірне житло та інше майно, перелічене вище, є об'єктом права спільної сумісної власності позивачки та відповідача. Згідно із положеннями ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, відповідно до вимог ст. 71 СК України, спір між ними може бути вирішений судом. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою. Таким чином, оскільки між нею та відповідачем жодних домовленостей щодо розміру часток кожного із нас в спірному майні не було, та шлюбний договір між ними не укладався, за змістом наведених вище норм діючого СК України, вважається, що кожна із сторін має право власності на 12 частку в спірному майні. Відповідно до роз'яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням подружжя, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (п. 22 Постанови). В разі, коли неподільні речі не можуть бути реально поділені між подружжям, відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності (п.25 Постанови). Оскільки спірне житло розташоване в багатоквартирному та багатоповерховому будинку, то з урахуванням конструктивних та технічних особливостей спірного житла, виділити кожній із сторін у власність 12 частину спірного майна в натурі є технічно та фізично неможливим, а тому доцільним та необхідним буде визнати за нею та відповідачем право власності на 12 частку в спірному житлі за кожним і без виділу цієї частки кожному в натурі, а все інше, перелічене вище майно, поділити між сторонами в натурі. Але, оскільки під час укладання зазначеного вище договору купівлі-продажу спірної квартири, всі правовстановлюючі документи на квартиру, були виготовлені та складені на ім'я відповідача, він на сьогоднішній день безпідставно заперечує її право на 12 частку в спірному житлі, добровільно визнати за нею право на частку у спірній квартирі відмовляється, що й змушує її звертатися за захистом своїх прав та інтересів до суду з цим позовом, оскільки відповідач в інший шлях вирішити цей спір на добровільних засадах не бажає з невідомих їй причин. Факти та обставини, перелічені нею вище, можливо встановити та підтвердити доказами, які долучаються до позову та перелічені в додатках до нього. У разі незгоди відповідача з вартістю майна, зазначеною в позові, його вартість на час розгляду справи в суді можливо буде визначити шляхом проведення відповідного експертного дослідження спірного майна після надання відповідачем до суду оригіналу технічних документів на квартиру. Вона вважає, що в інтересах сторін, з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини сторін, яка мешкає разом з нею, поділ зазначеного вище майна слід здійснити наступним чином, визначеним нижче. На підставі зазначеного вище, та відповідно до вимог ст. 60, 61, 63, 70, 71 СК України, позивачка прохає: 1. Визнати квартиру [ADDRESS], спільною сумісною власністю моєю та відповідача в рівних долях. 2. Провести поділ зазначеного вище спірного майна між нею та відповідачем та визнати за нею право власності на 12 частку квартири [ADDRESS], вартістю 9100 гривень, без виділу цієї частки в натурі. 3. Визнати за відповідачем в порядку поділу спірної квартири право власності на 12 частку квартири [ADDRESS], вартістю 9100 гривень, без виділу цієї частки в натурі. 4. В зв'язку з неможливістю виділити кожній із сторін його частку в спірному майні в натурі, залишити спірне майно в спільній частковій власності позивача та відповідачки 5. Здійснити поділ зазначеного вище спільного, рухомого майна, переліченого вище, згідно запропонованого нею варіанту: 5.1 залишити їй у власність: - пральну машину «LG F1068», придбану 24.11.2011 р., вартістю 3130 грн.; - мікрохвильову піч «LG МS 2041F», придбану 09.02.2013 р., вартістю 651 грн.; - пилосмок «LG V-C 3032 RB», придбаний 08.09.2005 р., вартістю 245 грн., - всього майна на суму 4026 грн.; 5.2. залишити у власність відповідачу: - гідро масажний бокс «ЕR451», придбаний 05.10.2013 р., вартістю 3657 грн. 50 коп.; - морозильник «Іпdеsіt NUS10.1 А», придбаний 30.12.2012 р., вартістю 2550 грн., - всього майна на суму 6207 грн. 50 коп. 6. Стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати, пов'язані з розглядом цієї справи в суді, в тому числі оплату юридичної допомоги адвоката в розмірі, що буде підтверджено документами. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги та їх обгрунтування, що викладені в позовній заяві, підтримали в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, та зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до думки сторін та згідно вимог закону, суд вважає встановленим, що квартира [ADDRESS], право власності на яку оформлено на [PERSON], згідно договору купівлі-продажу квартири від 17.04.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Вільногірського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, [PERSON], та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 27.05.2003 р., - є спільною сумісною власністю позивача - [PERSON] та відповідача [PERSON], оскільки зазначена квартира була придбана ними під час перебування у шлюбі та за спільні кошти, також їм належить на праві спільної сумісної власності рухоме майно, що зазначене в позові. Приймаючи до уваги, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, не суперечать закону та фактичним обставинам справи, визнані відповідачем в повному обсязі, що не порушує прав та законних інтересів інших осіб, суд доходить висновку про задоволення позову в повному обсязі та про покладення судових витрат у справі на відповідача, для чого з нього слід стягнути на користь позивачки - 243.60 грн., для відшкодування судових витрат в виді судового збору. На підставі викладеного, а також ст.ст. 60, 69-71 СК України, 328, 355-357, 369, 370, 372 ЦК України,

Outcome: approved