Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Звернувшись до суду з заявою, [PERSON] просить встановить факт народження громадянкою України [PERSON], [INFO], від громадянина України [PERSON], [INFO], дитини чоловічої статі сина [INFO] у м. Донецьку, Донецької області, України та на підставі спільної згоди батьків, дитині хлопчику присвоїти прізвище батька, посилаючись на те, що він з 31 травня 2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. 20 листопада 2015 року у них народилася дитини хлопчик. Дитина народилася у Центральній міській лікарні № 17 м. Донецьк, Донецької області, тобто на території, яка тимчасово непідконтрольна українській владі, через що він не може отримати в органах державної влади України свідоцтво про народження дитини. Заявник [PERSON] у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про повне підтримання заявлених вимог та про розгляд справи у його відсутність. Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецької області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання не зявився. Заінтересована особа [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилась. Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою ВРУ № 789-ХП від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу після народження і з моменту народження має право на імя і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобовязань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до ч.1 ст. 144 СК України батьки зобовязані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» - державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження (ч.3). Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження (абз.1 ч.4) та за відсутності документа закладу охорони здоровя або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження (абз.5 ч.4). Пунктом 7 частини 1 статті 256 ЦПК України передбачений розгляд судом справи про встановлення факту особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно з абз.2 п.18 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»- рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Судом встановлено, що 31 травня 2014 року Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що 31 травня 2014 року складено відповідний актовий запис за № 335 (а.с.9). 20 листопада 2015 року громадянка України [PERSON], у центральній міській лікарні № 17 м. Донецьку Донецької області, народила хлопчика. На підтвердження факту народження дитини заявником надана копія медичного свідоцтва про народження № 97 від 20 листопада 2015 року, виданого Центральною міської лікарнею № 17 м. Донецька, Донецької області. Оскільки документ, що підтверджує факт народження дитини заявника, виданий установою на тимчасово непідконтрольній державі Україна території, цей документ є недійними і не створюють правових наслідків. З огляду на викладене та ту обставину, що для проведення державної реєстрації народження на території України є обєктивні перешкоди, з метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявник [PERSON], заінтересована особа [PERSON] та їх дитина, суд вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити, встановивши факт народження дитини заявника, що надасть можливість отримати нею видане державним органом України свідоцтво про народження дитини. Разом з тим, вимоги заявника щодо присвоєння дитині прізвища батька за спільною згодою батьків задоволенню не підлягають, оскільки зазначене питання вирішується шляхом подання батьками спільної заяви до органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Outcome: approved