Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Знамянський міжрайонний прокурор в інтересах держави в особі Державного закладу «Відділкова лікарня станції Знам'янка ДП «Одеська залізниця» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення вартості витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину. Обґрунтувавши вимоги тим, що відповідач вчинила злочин щодо [PERSON], який внаслідок злочинних дій отримав тілесні ушкодження, у звязку з чим перебував у лікарні. На лікуванні знаходився з 27.09.2014 по 14.10.2014, тобто 17 ліжко-днів. Загальна сума коштів, витрачених лікарнею за час перебування [PERSON] на лікуванні складає 1769 грн. 49 коп. Просить стягнути з відповідача на користь Державного закладу «Відділкова лікарня станції Знам'янка ДП «Одеська залізниця» кошти, витрачені на лікування [PERSON] у розмірі 1769 грн. 49 коп. та судові витрати на користь держави. Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Представник заінтересованої особи Державного закладу «Відділкова лікарня станції Знам'янка ДП «Одеська залізниця» у судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідач у судове засідання не зявилася, причини неявки суду не відомі, про дату, місце та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, заяв про розгляд справи за її відсутності або відкладення розгляду справи не надала. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Заслухавши думку прокурора та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що ухвалою Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02.12.2014 кримінальне провадження стосовно підозрюваної [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, закрито у звязку з дійовим каяттям та звільнено її від кримінальної відповідальності. В ухвалі зазначено, що приблизно о 15 годині 00 хвилин 27.09.2014 [PERSON] знаходилась за місцем свого проживання [INFO]. Перебуваючи за вказаною адресою, між [PERSON] та [PERSON] на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, під час якої у [PERSON] виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] Реалізуючи вказаний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, [PERSON] ножем, який вона тримала у правій руці, нанесла [PERSON] не менше одного удару в область лівої лопатки, спричинивши таким чином останньому тілесні ушкодження у вигляді непроникаючого ножового поранення грудної клітини із пошкодженням мязів спини, які, згідно з висновком судово-медичної експертизи від 06.11.2014 №219, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя.. У звязку з отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] знаходився на лікуванні 17 ліжко-днів, вартість яких становить 1769 грн. 49 коп. Відповідно до вимог статті 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її завдала. Відповідно до п.4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 №545, стягнені в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, в якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я. Відповідно до зазначеного Порядку, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Згідно п.3 ППВС України від 07.07.1995 №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню в повному обсязі зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Конституційний Суд України в рішенні від 08.04.1999 у справі №3-рп/99 визначив, що прокурори та їх заступники вправі звернутися до суду з позовною заявою виключно в інтересах держави. Згідно зі ст.121 Конституції України, на органи прокуратури покладено обов'язок представництва інтересів держави у випадках, передбачених законом. Згідно зі ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру», підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій /бездіяльності/ фізичних або юридичних осіб. Отже, прокурор мав підстави для звернення до суду з даною вимогою, а у суду є підстави для її задоволення. На підставі викладеного, Конституції України, ст.ст.1166, 1206 ЦК України,

Outcome: approved