Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Звернувшись до суду із вищеназваним позовом Кредитна спілка « Аккорд» посилається на ті обставини, що 10.01.2008 року між нею та членом кредитної спілки [PERSON] було укладено кредитний договір № Віконда КР. Згідно умов даного договору кредитна спілка надала позичальнику кредит у 4000 грн., а останній повинен був проводити щомісячні платежі та нараховані суми процентів відповідно до графіку платежу, який є додатком № 1 до договору. Між тим, взяті на себе зобов»язання за договором [PERSON] не виконала , чим порушила вимоги ст.ст. 610, 611 ЦК України. На день звернення до суду заборгованість за тілом кредиту складає 2193,31 грн., за процентами - 5487,04 грн., пеня , яка встановлена рішенням кредитного комітету - 2193,31 грн. Крім того, на підставі ст.625 ЦК України позичальник, який прострочив виконання грошового зобов»язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми, що складає 2677,42 грн. Умовами договору сторони встановили строк позовної давності у п»ять років. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 12551,08 грн. та понесені ним судові витрати. У судовому засіданні представник позивача не був присутній , надав до суду письмову заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] заявлений позов визнала частково та пояснила, що не заперечує ті обставини, що отримала кредитні кошти від позивача , але не сплатила їх у повному обсязі і однією з причин цього є також ті обставини, що представництво позивача у м.Кривому Розі, де вона отримувала кредит, припинило свою діяльність, при цьому про нову адресу та інші реквізити для перерахування платежів її не повідомили. Вона визнає заборгованість за тілом кредиту в сумі 2193,31 грн., що стосується нарахованих процентів за користування кредитом, пені та інфляційних виплат, то вважає, що їх сума завищена , тому проти задоволення позову в цій частині заперечує. Представник відповідача [PERSON]- [PERSON] підтримав думку свого довірителя та зазначив, що за договором встановлена сума пені 0,5 % від суми заборгованості за кожен день прострочення, що є штрафними санкціями за договором, отже застосування вимог ст. 625 ЦК України у даному випадку неможливо. Крім того, щодо стягнення пені , то законом встановлений спеціальний строк позовної давності у один рік. Таким чином вважає, що з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача 6447,52 грн., з яких: 2193,31 грн.- тіло кредиту, 2786,05 грн.- проценти за користування кредитом та 1468,16 грн.- пеня. У задоволенні позову в іншій частині просив відмовити. Вислухавши думку відповідача та її представника, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що 10.01.2008 року між Кредитною спілкою « Аккорд» та членом кредитної спілки [PERSON] було укладено кредитний договір № Віконда КР. Згідно умов даного договору кредитна спілка надала позичальнику кредит у 4000 грн., а останній повинен був проводити щомісячні платежі та нараховані суми процентів відповідно до графіку платежу, який вказаний у договорі ( а.с. 9-а -10). Між тим, як зазначає позивач , взяті на себе зобов»язання за договором [PERSON] не виконала , чим порушила вимоги ст.ст. 610, 611 ЦК України. На день звернення до суду заборгованість за тілом кредиту складає 2193,31 грн., за процентами - 5487,04 грн., пеня , яка встановлена рішенням кредитного комітету - 2193,31 грн. Крім того, на підставі ст.625 ЦК України позичальник, який прострочив виконання грошового зобов»язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми, що складає 2677,42 грн. Умовами договору сторони встановили строк позовної давності у п»ять років. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 12551,08 грн. та понесені ним судові витрати. Відповідно до ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору та визначені умов договору. Згідно із ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, згідно з вимогами договору та у встановлений строк. Між тим, відповідно до ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як в обгрунтування заявлених вимог, так і по запереченнях за позовом. Із наданих позивачем доказів убачається, що згідно із п.4.4. укладеного між сторонами договору визначена послідовність погашення заборгованості за договором, згідно якої: у першу чергу погашається пеня , у другу- проценти за користування кредитом, а потім тіло кредиту. Із наданого позивачем розрахунку ( а.с.8) неможливо встановити в якому порядку здійснювалося зарахування платежів, здійснених відповідачем за кредитним договором ( взагалі і доказів на підтвердження цих платежів не має), а отже суд не може перевірити правильність здійсненого розрахунку заборгованості. Незрозуміло і з яких міркувань виходив позивач, коли здійснював розрахунок інфляційних виплат, оскільки щомісячні індекси інфляції різні, позивачем виведений сукупний індекс інфляції за весь час прострочення та вказані однакові суми інфляційних виплат за кожен місяць, при цьому правове обґрунтування таких дій відсутнє ( а.с. 6-7). У зв»язку із вищеназваними обставинами, судом була постановлена 06.02.2014 року ухвала про витребування від позивача матеріалів всієї кредитної справи за кредитним договором № Віконда КР від 10.01.2008 року , укладеним між позивачем та відповідачем та детального розрахунку суми заборгованості за кредитним договором. Між тим, вищеназвана ухвала не була виконана позивачем , детальний розрахунок за даним договором судом не був наданий , замість нього позивач надіслав розрахунок за іншим договором і відносно іншої особи ( а.с.63-66). Позивач [PERSON] визнала заборгованість за кредитним договором за тілом кредиту, в іншій частині, заперечуючи проти заявлених позовних вимог, в свою чергу також не надала детального розрахунку відносно правильних , на її думку, сум пені та процентів по договору. Таким чином, єдина сума за позовом, яка не оспорюється сторонами є заборгованість за тілом кредиту в розмірі 2193, 31 грн., зазначена сума, у зв»язку із визнанням її відповідачем підлягає стягненню з неї. У задоволенні позову в іншій частині позивачеві слід відмовити, у зв»язку із недоведеністю належними та допустимими доказами заявлених вимог. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню понесені позивачем судові витрати пропорційно розміру заявлених на його користь вимог. Так , позивачем при подачі позову був сплачений судовий збір- 229, 40 грн., позов задоволений судом на 17, 5%, отже з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 40 грн.15 коп.

Outcome: partial