Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

Згідно позовної заяви, усних пояснень позивача в судовому засіданні, 16 липня 1994 року сторони зареєстрували шлюб у Летичівському райвідділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 34. Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося по тій причині, що через різницю поглядів на життя почали виникати непорозуміння та конфлікти, що призвело до напружених, відчужених відносин, втрачено почуття поваги та любові один до одного, стали зовсім різними людьми один для одного і не можуть проживати разом як сім'я, на даний час немає спільних інтересів і не підтримують будь-яких сімейних відносин з 2013 року. Відповідач постійно зловживає спиртним і вчиняє відносно неї насильство психологічного характеру, виганяє з дому, звинувачує у відсутності права проживання в будинку, на зауваження не реагує, вона і діти постійно перебувають в стресовому стані. Хоча проживають разом в одному будинку, однак спільне господарство не ведуть, їх сім'я фактично розпалась, шлюб має формальний характер, примирення та подальше подружнє життя, збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити набуте в шлюбі прізвище, судові витрати стягнути з відповідача. Спір про розподіл спільного майна на даний час відсутній. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та вказав на необхідність розірвання шлюбу, оскільки зберегти шлюб неможливо, примирення не принесе будь-яких результатів, шлюб має формальний характер, будь-яких сімейних відносин не підтримують приблизно 3 роки, спільне господарство не ведуть. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ч. 1 ст. 55, ч.ч. 3, 4 ст. 56, ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110, ст. 112, ст. 113 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається; дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом; шлюб припиняється внаслідок його розірвання; позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення; особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія 1-БВ № 261182, виданого 16 липня 1994 року, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уклали шлюб 16 липня 1994 року у Летичівському райвідділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №34, прізвище дружини після реєстрації шлюбу «[PERSON]». В судовому засіданні з пояснень сторін судом встановлено, що вони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, шлюб для них має формальний характер, примирення і збереження шлюбу між ними неможливе, тому суд вважає вказані обставини такими, які свідчать, що їх сім'я розпалась і подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам, після розірвання шлюбу позивачу слід залишити прізвище, що набуте в шлюбі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи встановлені судом обставини визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому на користь позивача з відповідача слід стягнути 551,20 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved