overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

Згідно позовної заяви, 08.11.2009 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницького області, актовий запис №293. Від шлюбу в них є двоє дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Вказує, що подружні стосунки з відповідачем не склалися через залежність чоловіка від азартних ігор, різні погляди на сімейне життя та обов'язки. Як наслідок сторони припинили подружні стосунки, не ведуть спільне господарство. Позивачка переконана, що подальше спільне сімейне життя, збереження шлюбу та примирення між ними неможливе, суперечитиме їх інтересам та їхніх дітей, тому просить шлюб розірвати. Сторони надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачка в поданій заяві свої позовні вимоги підтримала, відповідач такі вимоги визнав, згідний на розірвання шлюбу, обоє просили суд строк на примирення не надавати. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог не встановлено. Згідно свідоцтва про одруження серії І-БВ №067482, сторони по справі зареєстрували шлюб 08.11.2009 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницького області, актовий запис №293. Від шлюбу останні мають малолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO], та доньку [PERSON] [INFO], що підтверджується даними свідоцтв про народження серії І-БВ №125373 від 01.04.2010 року, серії І-БВ №229934 від 05.09.2014 року. В силу вимог ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Стаття 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачає, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, оскільки встановлено факт припинення між ними сімейних стосунків, відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння, тому їхній шлюб є формальністю, яку зберігати не доцільно. Таким чином, суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно, відновити її вже неможливо і тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

Згідно позовної заяви 10.11.2012 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та [PERSON] уклали кредитну угоду № 002-22003-101112, відповідно до якої Банк надав [PERSON] споживчий кредит у сумі 2217,00 грн. на придбання товарів. Останній не виконав належним чином взяті зобов'язання, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 18.04.2014 року складає 1436,28 грн. і складається з: заборгованість за сумою кредиту 1281,06 грн.; заборгованість за відсотками 0,02 грн.; заборгованість за комісіями 155,20 грн. В позові ставиться вимога про стягнення з відповідача на користь банку 1436,28 грн. заборгованості по кредитному договору, судові витрати в розмірі 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в позовній заяві позивач просить розгляд справи проводити без участі представника банку. Відповідач в судове засіданні не з'явився. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, обґрунтованість заявлених вимог підтверджується: заявою № 002-22003-101112 від 10.11.2012 року, відповідно до якої [PERSON] просить Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» надати споживчий кредит у сумі 2217,00 грн. на придбання товарів (а.с.3); меморіальним ордером від 12 листопада 2012 року про сплату АТ «Дельта Банк» за [PERSON] 2217 грн. згідно кредитного договору № 002-22003-101112 від 10.11.2012 року та рахунку фактури від 10 листопада 2012 року (а.с.4); довідкою про суму заборгованості станом на 18 квітня 2014 року, відповідно до якої заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 002-22003-101112 від 10.11.2012 року становить 1436,28 грн. (а.с.5). Таким чином вимоги позивача повністю ґрунтуються на дійсних обставинах справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

Згідно позовної заяви, 12.07.2012 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницького області, актовий запис №95. Від шлюбу в них є двоє дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Вказує, що подружні стосунки з відповідачем не склалися через різні погляди на сімейне життя та обов'язки. Як наслідок, після народження другої дитини у 2015 році, сторони припинили подружні стосунки, не ведуть спільне господарство. Позивачка переконана, що подальше спільне сімейне життя, збереження шлюбу та примирення між ними неможливе, суперечитиме їх інтересам, тому просить шлюб розірвати. Сторони надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачка в поданій заяві свої позовні вимоги підтримала, відповідач такі вимоги визнав, згідний на розірвання шлюбу, обоє просили суд строк на примирення не надавати. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог не встановлено. Згідно свідоцтва про одруження серії І-БВ №103474, сторони по справі зареєстрували шлюб 12.07.2012 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницького області, актовий запис №95. Від шлюбу останні мають двох дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], що підтверджується даними свідоцтв про народження серії І-БВ №200694 від 03.07.2013 року, серії І-БВ №255231 від 07.10.2015 року. В силу вимог ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Стаття 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачає, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, оскільки встановлено факт припинення між ними сімейних стосунків, відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння, тому їхній шлюб є формальністю, яку зберігати не доцільно. Таким чином, суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно, відновити її вже неможливо і тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Згідно позовної заяви, 13.09.2014 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нетішинського міського управління юстиції Хмельницького області, актовий запис № 199. Від шлюбу в них є дочка [PERSON], [INFO]. Вказує, що подружні відносини між ними не склалися через різні погляди на сімейне життя та обовязки. В сімї постійні непорозуміння та сварки з приводу тих чи інших питань. Вважає, що подальше сумісне життя не можливе, оскільки відповідач не проявляє до неї та дитини ніяких інтересів, з грудня 2016 року проживають окремо. Позивачка переконана, що подальше спільне сімейне життя, збереження шлюбу та примирення між ними неможливе, суперечитиме їх інтересам, тому просить шлюб розірвати. Сторони надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачка в поданій заяві свої позовні вимоги підтримала, відповідач такі вимоги визнав, згідний на розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог не встановлено. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-БВ №127360, сторони по справі зареєстрували шлюб 13.09.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нетішинського міського управління юстиції Хмельницького області, актовий запис № 199. Від шлюбу останні мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії І-БВ № 233283 від 03.10.2014 року. В силу вимог ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Стаття 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачає, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд встановив, що сторони по справі не бажають зберегти шлюб, наполягають на його розірванні. Шлюбні відносини між сторонами припинені, а тому суд, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України, приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами, оскільки встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. За період часу, наданого судом для примирення, позивач та відповідачка не примирились. Відповідно до ст.ст. 105, 109, 110, 88, 112-114 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81,141, 206, 259, 265, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Згідно позовної заяви, 14.06.2014 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нетішинського міського управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №103. Від шлюбу в них є син [PERSON], [INFO]. Позивачка просить розірвати шлюб посилаючись на те, що сімейні стосунки між нею та відповідачем не склались через різні погляди на сімейне життя та обов'язки. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, зловживає алкогольними напоями, не бере участі в матеріальному забезпеченні сім'ї, не бажає влаштовуватися на роботу і весь тягар забезпечення сім'ї «лежить на плечах позивачки». Протягом останніх 12 місяців сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, сумісного проживання та ведення спільного господарства. Сторони втратили почуття любові один до одного, внаслідок чого між ними виникали сварки, свідком яких нерідко був їх син, що негативно впливає на його психічний стан. Позивачка вважає, що причини, які спонукали її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, тому не вбачає доцільності вжиття заходів для їх примирення з боку суду. Позивачка переконана, що подальше спільне життя, збереження шлюбу та примирення між ними неможливе, суперечитиме їх інтересам. Позивачка в судове засідання не з'явився, подала до суду заяву, у якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач повторно не з'явився в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Крім того, на веб-сайті суду розміщується список справ, що призначені судом до розгляду, і така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідачка мала можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без її участі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Згідно позовної заяви, 15 травня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики. Відповідно до умов означеного договору позивач надав відповідачу в борг кошти в сумі 12000 грн., зі строком повернення до 15 червня 2013 року. На підтвердження укладеного між нами договору позики [PERSON] 15 травня 2013 року було написано розписку. Відповідач свої зобов'язання за означеним договором не виконав та не повернув борг в обумовлений в розписці строк. На неодноразові звернення з вимогою повернути кошти відповідач, не заперечуючи проти наявності боргу, зволікає з їх поверненням посилаючись на відсутність у нього коштів. За таких обставин в позовній заяві ставиться питання про стягнення з відповідача на користь позивача 12000 грн. заборгованості за договором позики та 243,60 грн. витрат на оплату судового збору. Позивач в судове засідання не з'явився, згідно заяви просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, згідно заяви просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 15 травня 2013 року [PERSON] отримав від [PERSON] в борг кошти в сумі 12000 грн. На підтвердження укладення договору позики та його умов [PERSON] склав розписку у якій зазначив суму позики та строк її повернення. Відповідач не оспорив ту обставину, що між ним та позивачем існували боргові зобов'язання, а також те, що він борг позивачу не повернув. У відповідності до ч. 1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи те, що [PERSON] взяв на себе зобов'язання в строк до 15 червня 2013 року повернути позивачу кошти в розмірі 12000 грн., таких зобов'язань не виконав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню і стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 12000 грн. боргу за договором позики. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стягненню з відповаідача на користь позивача підлягають 243,60 грн. витрат понесених на оплату судового збору. На підставі викладеного та керуюсист ст.ст. 10, 60, 88, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 610, 625, 1049 ЦК україни, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Згідно позовної заяви, 18.02.2012 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем у центральному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сімї, актовий запис № 193. Від шлюбу в них є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вказує, що подружні відносини між ними не склалися через різні погляди на сімейне життя та обовязки. Зазначила, що з лютого 2016 року проживають окремо, не підтримують подружні відносини. Позивачка переконана, що подальше спільне сімейне життя, збереження шлюбу та примирення між ними неможливе, суперечитиме їх інтересам, тому просить шлюб розірвати. Сторони надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачка в поданій заяві свої позовні вимоги підтримала, відповідач такі вимоги визнав, згідний на розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог не встановлено. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-БК №193038, сторони по справі зареєстрували шлюб 18.02.2012 року у центральному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сімї, актовий запис № 193. Від шлюбу останні мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтв про народження серії І-БВ № 188324 від 03.10.2012 року, серії І-БВ № 390290 від 30.04.2014 року. В силу вимог ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Стаття 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачає, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд встановив, що сторони по справі не бажають зберегти шлюб, наполягають на його розірванні. Шлюбні відносини між сторонами припинені, а тому суд, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України, приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами, оскільки встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. За період часу, наданого судом для примирення, позивачка та відповідач не примирились. Відповідно до ст.ст. 105, 109, 110, 88, 112-114 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 206, 259, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Згідно позовної заяви, 19.11.2005 року сторони уклали шлюб. У шлюбі, [INFO], у них народилася дочка [PERSON], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а позивачка самостійно не спроможна належним чином утримувати дитину. Враховуючи те, що відповідач є працюючим, має стабільний дохід позивачка в позовній заяві просить стягнути з нього на її користь на утримання дочки [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини доходу відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судове засідання не з'явилась, згідно заяви просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], [PERSON] є її батьком. Встановлено, що позивачка та відповідач на даний час проживають окремо, неповнолітня дитина проживає з матір'ю [PERSON] Батько дитини належної матеріальної допомогу на її утримання не надає, таке [PERSON] не оспорив, що є невиконанням з його боку вищезазначених вимог закону щодо утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. З урахуванням наведеного, майнового стану сторін, стану здоров'я дитини та платника аліментів, визначений законом розмір аліментів, що можуть утримуватись з платника відповідно до норм СК України, суд вважає, що вимоги позивачки слід задоволити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави підлягають 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

Згідно позовної заяви, 21.02.2008 року між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір № 001-22003-210208, відповідно до якого Кредитор зобов'язується надати Позичальникові кредит у сумі 866 грн. на придбання певного майна/послуг, на умовах визначених Договором, при цьому Позичальник сплачує Кредитору проценти, виходячи зі ставки 5 % в рік, а також, за ведення кредитної справи Позичальник сплачує Кредитору плату в розмірі 3.3 % в місяць. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав, надавши Відповідачеві кредит у сумі 866 грн., про що свідчить меморіальний ордер № 7104798 від 21.02.2008 року та рахунок-фактура № ФТ-433 від 21.02.2008 року. Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок Кредитора в повному обсязі: суми Кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших плат, передбачених Договором. Станом на 25.02.2014 р. Відповідач не виконував належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 1263,09 грн., яка складається з: заборгованість за сумою кредиту 596,11 грн.; заборгованість за відсотками 38,22 грн.; заборгованість за комісіями 628,76 грн. В позові ставиться вимога стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість по кредитному договору на загальну суму 1263,09 грн., судовий збір у розмірі 243,60 грн.; розглядати справу без присутності представника позивача, щодо заочного розгляду справи не заперечують. Сторони в судове засідання не з'явилися. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, обґрунтованість заявлених вимог підтверджується: кредитним договором № 001-22003-210208 від 21 лютого 2008 року (а.с.3-4); меморіальним ордером № 7104798 від 21 лютого 2008 року (а.с.5); розрахунком заборгованості, відповідно до якого заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 001-22003-210208 від 21 лютого 2008 року, станом на 25 лютого 2014 року становить 1263,09 грн. (а.с.6-7). На підставі викладеного та

Outcome: approved