Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом та уточнивши свої позовні вимоги, [PERSON] просить визнати за ним право власності на 2/7 частини будинку [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому належить право власності на 5/7 частин будинку [ADDRESS], на інші 2/7 частини спірного будинку право власності зареєстровано за [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер. Після чого 16 лютого 2000 року він вселився у спірний будинок та продовжує там проживати по сьогоднішній день. За таких обставин, вважає, що набув право власності на 2/7 частини будинку [ADDRESS] за набувальною давністю. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити з наведених в позовній заяві підстав. Представник відповідача Горлівської місьої ради, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог, та просив розглянути справу без участі представника Горлівської міської ради. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що після смерті його батька [PERSON], відкрилась спадщина у вигляді 2/7 частини будинку [ADDRESS]. Він мав бажання прийняти спадщину та звернувшись до нотаріальної контори отримав свідоцтво про прав на спадщину. Право власності на спірне майно по теперішній час не зареєстрував, у зв'язку з великою вартістю проведення цієї процедури. Питання щодо права власності на спірне нерухоме майно вирішать з позивачем самостійно. Вислухавши пояснення позивача, його представника, а також третьої особи, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва на право на спадщину від 25 червня 1991 року, виданого Другою Горлівською державною нотаріальною конторою за реєстром № 2420, а також свідоцтва на право на спадщину від 18 листопада 1995 року, виданого Другою Горлівською державною нотаріальною конторою за реєстром № 4638, право власності на 5/7 часток будинку [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON]. На підставі свідоцтва на право на спадщину від 19 червня 1991 року, виданого Другою Горлівською державною нотаріальною конторою за реєстром № 2319, право власності на 2/7 частки будинку [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] /а.с. 4,43/ [INFO] [PERSON] помер /а.с. 5/. Після смерті [PERSON] до Другої державної нотаріальної контори звернувся [PERSON], який отримав свідоцтво про право на спадщину /а.с. 44/ На сьогоднішній день право власності на 2/7 частки будинку [ADDRESS], які [PERSON] отримав у спадок, ним не зареєстровано /а.с. 43, 61-64/. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. За змістом ст. 344 ЦК України, однією з обов'язкових ознак, яка є необхідною для набуття права власності на річ за набувальною давністю є те, що володіння має бути добросовісним. Цій умові відповідають випадки, коли володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, чужим майном, зокрема, житлом, тобто не знав про обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужим майном і які не залишали сумніву в правомірності набуття майна. Давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Суд не може погодитися з тим, що позивач добросовісно та правомірно заволодів спірним нерухомим майном на законних підставах, оскільки [PERSON] було відомо, що частка будинку належала [PERSON] та у зв'язку зі смертю останнього увійшла до складу спадкового майна, а отже, на спірну частку будинку претендують спадкоємці [PERSON] Аналізуючи усі зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає необхідним відмовити позивачу у задоволенні позову тому, що позивача не можна вважати добросовісним володільцем спірної частки будинку, окрім того в судовому засіданні було встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON], подавши заяву до нотаріальної контори та отримавши свідоцтво про право на спадщину. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed