Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

І. Виклад позиції заявника. 20 жовтня 2021 року заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, у якій просила встановити факт належності [PERSON] договору дарування квартири [ADDRESS] від 20 вересня 1997 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу - Драгневич Ларисою Юріївною, який зареєстровано в реєстрі за №1845. Заява мотивована тим, що 12.09.1997 року приватним нотаріусом Херсонського МНО Драгневич Л.Ю. посвідчено договір дарування від 20.09.1997 року між [PERSON] та [PERSON] . Однак, заявниця вказує, що насправді її прізвище « [PERSON] », а не « [PERSON] », а по батькові « [PERSON] », а не « [PERSON] ». Вважає, що помилки у зазначенні її прізвища та по-батькові допущеного у зв`язку з неправильним перекладом з російської на українську мову. Оскільки зміни до договору наразі неможливо внести, заявник позбавлена можливості розпорядитися належним їй нерухомим майном. ІІ. Заяви(клопотання) учасників справи. 06.12.2021 року заявниця подала заяву про розгляд заяви без її участі, заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. 17.11.2021 року [PERSON] подала пояснення на заяву, у яких просила заяву розглянути без її участі, вимоги заяви підтримала у певному обсязі. ІІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.10.2021 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження, призначено судовий розгляд на 17.11.2021 року. Витребувано докази з КП «ХБТІ» ХОР та Державного нотаріального архіву Херсонської області. У зв`язку з ненадходженням витребуваних доказів розгляд справи відкладено на 17.11.2021 року. 16.11.2021 року з КП «ХБТІ» ХОР надійшли витребувані докази. 17.11.2021 [PERSON] подала пояснення на заяву. У зв`язку з ненадходженням витребуваних доказів від нотаріального архіву розгляд справи відкладено на 06.12.2021 року. 06.12.2021 року з Державного нотаріального архіву Херсонської області надійшли витребувані докази. У час призначений для розгляду справи приватний нотаріус Херсонського МНО Драгнєвіч Л.Ю. не з`явилася, про розгляд справи повідомлена у встановленому законом порядку, заяв про відкладення та/ або неможливість прибуття у судове засідання не надходило. У час призначений для розгляду справи, інші учасники справи не з`явились у поданих через канцелярію суду заявах просили провести розгляд справи без їх участі. Судом, на підставі частини другої ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. 12 вересня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування квартири [ADDRESS] , який посвідчено приватним нотаріусом Херсонського МНО Драгневич Л.Ю. за реєстровим №1845. 23.01.1998 року договір зареєстровано в Херсонському МБТІ в реєстровій книзі №6 за реєстровим №856. Згідно заяви №38 від 02.09.1997 року особу [PERSON] , 1967 р.н. встановлено по паспорту [NUMBER] , виданому Білозерським РВВС Херсонської обл., 20.10.1988 року. Листом від 09.03.2021 року за вих. №292/01-16 приватний нотаріус Херсонського МНО Драгнєвіч Л.Ю. повідомила заявницю про неможливість внесення виправлень до договору, так як архівні документи за 1997 рік передано до Державного нотаріального архіву Херсонської області. Крім того, наразі написання прізвища нотаріуса змінено на «Драгнєвіч», та відповідно замінено Свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю, Реєстраційне посвідчення про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності та печатку нотаріуса. Паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий 22.12.1999 року Суворовським РВ УМВС України, громадянці [PERSON] , [INFO] V. Оцінка Суду. Правилами ч. 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частинами третьою, четвертою, шостої статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За приписами ЦК України юридичні факти - це факти з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. У статті 315 ЦПК України наведено перелік, які саме факти можуть бути встановленні в судовому порядку, проте він не є вичерпним. Вказана норма передбачає встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом пунктів 1 та 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи: про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядається, якщо такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Пунктом 12 зазначеної Постанови роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК (на час розгляду справи - ст. 315 ЦПК України) факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. За правилами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Ушаков та Ушакова проти України» від 18.06.2015 року (остаточне - 18.09.2015 року), в пункті 78 зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою…». Суд звертає увагу, що встановлення факту, про який просить заявник, має для нього юридичне значення, а саме право вільно розпоряджатися належним нерухомим майном, що прямо передбачено цивільним законодавством та не порушує прав та інтересів інших осіб, в тому числі прав заінтересованих осіб. Як встановлено судом, невідповідність у написанні прізвища та по-батькові заявниці, що містяться у договорі дарування від 12.09.1997 року, посвідченому приватним нотаріусом Херсонського МНО Драгневич Л.Ю. за реєстровим №1845 з паспортом громадянина України допущено при написанні і переведенні прізвища та по-батькові із російської мови на українську, і виправити таку помилку інакше як у судовому порядку неможливо, а отже вимоги заяви підлягають задоволенню. Аналізуючи в сукупності обставини справи в контексті законів, інших норм права, надані сторонами докази, виходячи з стандарту доказування «баланс вірогідностей» (BENDERSKIY v. Ukraine 15.11.2007 р., J.K. AND OTHERS v. SWEDEN 23.08.2016 р.), враховуючи наявні в матеріалах справи докази, з яких встановлюється, що в написанні прізвища та по-батькові заявниці має місце невідповідність даним зазначеним у паспорті громадянина України, пов`язана з їх перекладом з російської мови, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що не викликають сумніву і є достатніми для встановлення факту належності заявниці правовстановлюючого документа, а саме договору дарування, посвідченого 12.09.1997 року приватним нотаріусом Херсонського МНО Драгневич Л.Ю. за реєстровим №1845. VI. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VII. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved