Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У березні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із позовом в якому просила визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 1,73 в умовний кадастрових гектарах, із земель колективної власності КСП ім. Петровського с. Струга Новоушицького району, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та право на земельну частку (пай) розміром 1,73 в умовний кадастрових гектарах, із земель колективної власності КСП ім. Петровського с. Струга Новоушицького району, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яку вона успадкувала за заповітом після смерті матері [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її баба [PERSON] , якій належала земельна частка (пай) у КСП ім. Петровського с. Струга. Після смерті баби спадщину фактично прийняла мати позивача- [PERSON] , якій також належала земельна частка (пай) у КСП ім. Петровського с. Струга. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка на момент смерті проживала з нею, а тому позивач вважає себе такою, що прийняла спадщину після смерті матері в силу вимог статті 1268 ЦК України, однак нотаріус через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на земельні частки (паї) відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Представник позивача - адвокат Соловей О.В. подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримав (арк.спр.54). Від відповідача - Новоушицької селищної ради Хмельницької області надійшла заява про розгляд справи без участі представника та визнання позову (арк.спр.34). Процесуальні дії у справі 16 березня 2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 13 квітня 2021 року підготовче засідання не відбулось у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді. 05 травня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. У зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, ухвалює рішення без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фактичні обставини справи, встановлені судом Позивач [PERSON] є донькою [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження (арк.спр.8). Зміна прізвища позивача з « [PERSON] » на « [PERSON] » підтверджується копією актового запису про шлюб №15 (арк. спр.41). Мати позивача [PERSON] є дочкою [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження (арк. спр. 8). 22 квітня 1996 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповіла усе належне їй майно дітям: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних долях кожному, про що свідчить копія заповіту (арк. спр.10). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( арк.спр.11). [PERSON] проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] (арк. спр. 22). Разом з нею на день смерті проживали та були зареєстровані [PERSON] - дочка, [PERSON] - зять, [PERSON] - онука (арк. спр. 22). Після смерті [PERSON] в фактичне управління та розпорядження спадковим майном вступила її дочка [PERSON] (арк. спр. 23). Спадкова справа після померлої [PERSON] не заводилася (арк.спр.35-36). [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть ( арк.спр.12). Відповідно до даних довідок від [INFO] померла [PERSON] , проживала та була зареєстрована [ADDRESS] , разом із нею на день смерті були зареєстровані та проживали: [PERSON] - дочка, [PERSON] - онука, [PERSON] - онук (арк. спр. 21). Даними спадкової справи №524-2016, підтверджується те, що після смерті [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом звернулася позивач [PERSON] . 22 листопада 2016 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] (арк. спр. 37-48). Також суд установив, що 20 червня 1995 року Колективному сільськогосподарському підприємству ім. Петровського (с. Струга) передано у колективну власність 1562,3 гектарів землі. У списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, що є додатком №1 до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ № 003, виданого 20 червня 1995 року КСП ім. Петровського с. Струга, [PERSON] та [PERSON] прописані за № [NUMBER] , [NUMBER] (арк.спр.13-16). Вказана обставина також підтверджується повідомленнями відділу у Новоушицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькі області від 25 серпня 2020 року, з яких також вбачається, що відомості щодо реєстрації та видачі сертифікатів [PERSON] та [PERSON] відсутні (арк.спр.18,20). Грошова оцінка земельної частки (паю) колишнього КСП ім. Петровського с. Струга становить 60 197,92 грн, розмір паю - 1,73 умовних кадастрових гектарів (арк.спр.18,20). Позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на сертифікати на право на земельні частки (паї) після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно, що підтверджується постановою нотаріуса від 10 березня 2021 року (арк.спр.19). З огляду на викладене виник спір про право на спадкове майно та за вказаних обставин позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в іншому (позасудовому) порядку. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Цивільні відносини по даній справі виникли як до набрання чинності Цивільним кодексом України, а саме щодо спадщини, яка відкрилась після смерті [INFO] [PERSON] , так і після набрання чинності ЦК України - щодо спадщини, яка відкрилась після смерті [INFO] [PERSON] , тому застосуванню підлягають як норми ЦК УРСР від 18 липня 1963 року № 1540-VI та норми ЦК України 16 січня 2003 року № 435-IV, який набрав чинності з 01 січня 2004 року. Відповідно до частини першої статті 524, частини першої статті 529, статті 549 ЦК УРСР 1963р. спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом. Спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Нормами статей 1217, 1218, 1223, 1261, 1262, 1268 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З огляду на наведені вище норми права, суду при розгляді справ про визнання права на спадкове майно належить встановити: факт смерті спадкодавця, коло спадкоємців, наявність (відсутність) заповіту, факт прийняття спадщини, наявність спадкового майна. Згідно з пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам роз`яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Наявні у матеріалах справи письмові докази свідчать про те, що на час передачі земель у колективну власність КСП ім. Петровського та одержання останнім державного акту на право колективної власності на землю, [PERSON] та [PERSON] перебували у членах КСП, були внесені до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), однак не отримали сертифікати на право на земельну частку (пай). Відповідно право на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] увійшло до складу спадщини, яку фактично прийняла [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, яка фактично прийняла спадщину, оскільки проживала разом із спадкодавцем, користувалась спадковим майном. Інші спадкоємці за заповітом - [PERSON] , [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] не прийняли, що було встановлено під час розгляду справи. Водночас позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , відповідно до вимог статті 1268 ЦК України, як спадкоємець першої черги, який постійно проживав на час смерті із спадкодавцем. Відсутність у спадкодавця [PERSON] правовстановлюючих документів (сертифікатів на право на земельну частку (пай)) не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно зі ст.16 ЦК України способом захисту свого права є, зокрема, визнання права. Обраний позивачем спосіб захисту права - визнання права є ефективним, право позивача підлягає захисту, оскільки іншого порядку визнання права в даному випадку не існує. Оскільки відсутності інші спадкоємці, які б прийняли спадщину, Новоушицька селищна рада Хмельницької області, на території якої знаходяться земельні ділянки, які підлягають виділу в натурі, є належним відповідачем у справі. Розподіл судових витрат Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 та статтею 2 ЦПК України та враховує, що у даному випадку спір виник не внаслідок винних дій відповідача, який проти позову не заперечував, будь - яких дій, які б порушували право позивача на оформлення спірного майна не вчиняв. Тому,

Outcome: approved