Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

Звернувшись до суду з відповідним позовом, [PERSON] просить розірвати шлюб з [PERSON], посилаючись на те, що з листопада 2017 року вони з відповідачем припинили спільне проживання у звязку зі сварками через різні погляди на життя та прояви відповідачем неповаги до неї як до жінки і дружини. Вважає, що шлюб зберегти неможливо. Спору з приводу місця проживання дитини, а також з приводу спільного майна між ними не має. Просить після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем при народженні - «Комарова». Позивачка у судове засідання не зявилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність та з посиланням на підтримання позову. Відповідач у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність з посиланням на визнання позову. Дослідивши докази у справі, суд дістає таких висновків: Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено: 05 липня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON] (дошлюбне прізвище Краснікова) [PERSON], про що складено відповідний актовий запис №159 (а.с.3), від якого сторони мають малолітню дитину доньку Марію, [INFO] (копія свідоцтва про народження на а.с.4). Шлюбні відносини між сторонами припинені. Спору з приводу місця проживання дитини, а також з приводу спільного майна між ними не має. Можливість примирення позивачка виключила. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. Щодо прізвища позивачки після розірвання шлюбу: За приписами статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зазначеною нормою не передбачене право особи, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу іменуватися будь-яким іншим прізвищем, ніж прізвищем, зміненим у шлюбі, або дошлюбним прізвищем. Дошлюбним прізвищем позивачки є прізвище «Краснікова». Тож, з огляду на приписи вищенаведеного закону, а також на волевиявлення позивачки про небажання іменуватися прізвищем, зміненим внаслідок укладення шлюбу з відповідачем, суд вважає за необхідне відновити позивачці дошлюбне прізвище, яким є прізвище «Краснікова». За приписами ч.1\~ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За таких підстав позивачці слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні нею позову, що складає 320 грн.

Outcome: approved