Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

І. Виклад позиції позивача . 18.06.2020 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача про зміну способу стягнення аліментів, у якому просила змінити розмір аліментів стягуваних з відповідача на користь позивача відповідно до рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24.01.2017 року по справі №766/5218/16-ц та змінити порядок їх стягнення з часу набрання вказаним рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття, а саме: стягнути з відповідача на користь позивача, аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з часу набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 14.09.2013 року перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого [INFO] народилася дитина, син - [PERSON] . Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 24.01.2017 шлюб між сторонами розірвано, з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 677, 50 грн., але не менше ніж 30, 00 % від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.06.2016 року і до повноліття дитини включно. З часу ухвалення рішення стягуваний розмір аліментів не задовольняє потреби дитини, мінімальний розмір яких у зв`язку зі змінами у законодавстві не може бути меншим за 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у додаткових витратах на дитину участі не бере. При цьому дитина потребує значно більше витрат на матеріальне забезпечення, у зв`язку із збільшенням потреб у вихованні, розвитку, продуктами харчування та одязі, 677,50 грн. аж ніяк не вистачає для цих потреб, розмір сплачуваних аліментів відповідачем у розмірі, визначеному за попереднім рішенням суду є недостанім для належного утримання дитини. Доходи позивача не покривають всіх потреб для належного утримання дитини. В зв`язку з цим, виникла необхідність змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, та стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідач є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків не має. За вказаних обставин позивач звертається до суду з вказаним позовом. ІІ. Виклад позиції відповідача. 09.10.2020 року [PERSON] , діючи в інтересах відповідача, через канцелярію суду подала відзив на позовну заяву, у якому просила позовні вимоги задовольнити частково шляхом стягнення на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник відповідача вказує, вимога позивача про зміну розміру аліментів, починаючи з часу набрання законної сили рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 24.01.2017 року про стягнення аліментів, не ґрунтується на вимогах закону. Додатково зазначає, що мати відповідача - [PERSON] та батько [PERSON] особи похилого віку і потребують допомоги. Стан здоров`я матері [PERSON] значно погіршився, у зв`язку з цим вона не має можливості працевлаштуватися. У зв`язку з доглядом за батьками відповідач в теперішній час не має можливості офіційно працевлаштуватися. Внаслідок цього у випадку задоволення позову [PERSON] стягнення аліментів проводитиметься з урахуванням середньої заробітної плати по Херсонському регіону, розмір якої є значно більшим, ніж доходи відповідача, який залишиться без засобів до існування та не зможе забезпечити свою життєдіяльність. За таких обставин вважає, що розмір аліментів повинен складати 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ІІІ. Виклад позиції позивача у відповіді на відзив. 16.10.2020 року позивач через канцелярію суду подала відповідь на відзив, у якому просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Щодо викладених у відзиві на позов доводів, вказала, що відповідач неправильно розуміє позовну вимогу, заявлену у позові, оскільки мається на увазі зміна порядку стягнення аліментів з часу набрання рішення по справі № 766/9489/20 законної сили. Крім того, відповідачем не долучено до матеріалів справи документів на підтвердження саме непрацездатності батьків, які не є особами пенсійного віку або інвалідами, то ж не можуть вважатись непрацездатними особами. Також, не долучено доказів на підтвердження хворобливого стану матері та того, що батьки відповідача визнані державою такими, що потребують стороннього догляду, як і не долучено документів, що саме відповідача визначено особою, яка такий догляд надає. Як і не долучає довідку із податкової про відсутність будь-яких доходів або перебування на обліку у центрі зайнятості. ІV. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06.08.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 07.09.2020 року. Судове засідання призначене на 07.09.2020 року не відбулося у зв`язку з неявкою відповідача, про день, час та місце розгляду справи повідомленого належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем його проживання, відому суду електронну адресу, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. Розгляд справи відкладено на 12.10.2020 року. 09.10.2020 року [PERSON] діючи в інтересах відповідача, через канцелярію суду подала відзив на позовну заяву, у якому просила позовні вимоги задовольнити частково шляхом стягнення на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судове засідання призначене на 12.10.2020 року, у зв`язку з клопотанням позивача про ознайомлення з відзивом не відбулося. Розгляд справи відкладено на 26.10.2020 року. 16.10.2020 року позивач через канцелярію суду подала відповідь на відзив, у якому просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Судове засідання призначене на 26.10.2020 року відкладено у зв`язку з неявкою сторін на 19.11.2020 року. У судове засідання позивач не з`явилася, 19.11.2020 року через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явився, Токаленко В.М. діючи в інтересах відповідача на підставі ордеру, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, у задоволенні позовних вимоги просила відмовити. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якщо клопотання про розгляд справи заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, враховуючи згоду сторін про розгляд справи у їх відсутності, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. З`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. V. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , про що 30.12.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні зроблено актовий запис №778 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Згідно відмітки у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , з 30.01.2015 року малолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що відповідає зареєстрованому місцю проживання позивача. Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 24.01.2017 року шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] 14.09.2013 року та зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні, актовий запис №496 розірвано. Після розірвання шлюбу відновлено дошлюбне прізвище [PERSON] - « [PERSON] ». Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 677,50 (шістсот сімдесят сім) гривень 50 коп., але не менше ніж 30,0% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.06.2016 року і до повноліття дитини включно. [PERSON] працює в ПП «Фортуна-Тютюн» з 29.04.2013 року та займає посаду продавець продовольчих та непродовольчих товарів і має нарахований дохід за період з 01.06.2019 року по 31.05.2020 року - 51 738, 76 грн., що підтверджено довідкою №ФТ000000069 від 10.06.2020 року. За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №227329737 від 08.10.2020 року, [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 05.06.2009 року, виданого Виконавчим комітетом Більської сільської ради, є власником 1/5 житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . За відомостями з ДРФОПП про суми виплачених доходів та утриманих податків №1168/д/21-22-51-08-02-08 від 09.07.2020 року, за період з 1 кварталу 2019 року по 1 квартал 2020 року інформації про доходи [PERSON] ( [NUMBER] ) ЦБД ДРФО немає. VІ. Оцінка Суду. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 і 11 Конвенції» та є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ч. 2 ст. 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приписами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманні та матеріальному забезпеченні дітей, а отже не тільки позивач, тобто той з батьків з ким проживає дитина, але й відповідач зобов`язані утримувати своїх малолітніх (неповнолітніх) дітей. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів. При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, Сімейний кодекс України встановлює підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2003 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при зміні розміру аліментів, аліменти в новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Із дня ухвалення рішення суду від 24.01.2017 року про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 677, 50 грн. прожитковий мінімум на дитину відповідного віку( у даному випадку до 6 років) зріс з 1355, 00 грн. до 1859, 00 грн. (ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 року, ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»). Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). Зростання цін на товари та продукти харчування через рівень інфляції курсу гривні потягло значне знецінення отримуваних позивачем аліментів на утримання дитини. Зважаючи на те, що аліменти це платіж, спрямований саме на утримання дитини, який повинен бути достатнім для цього, разом з тим, він повинен бути співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання, яке є в обох із батьків, і має бути рівним, та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі, необхідному для її життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, її гармонійного розвитку, з врахуванням визначеного законом розміру прожиткового мінімуму для дитини, її потреб, зважаючи на обов`язок обох батьків брати участь в матеріальному утриманні дитини, відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження погіршення матеріального стану або покращення матеріального стану відповідача, відомостей його офіційного працевлаштування, суд вважає, що зміна способу стягнення аліментів забезпечить потреби дитини і при цьому дитина, отримуючи матеріальне забезпечення від батька з яким не проживає, буде більш матеріально захищеною, що відповідає національним та міжнародним стандартам захисту прав дитини. Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги позицію позивача щодо підтримання позовних вимог та часткового невизнання позову відповідачем, суд враховує, що за час, який минув після стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 677, 50 грн., збільшився законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років, а інфляційні процеси, які відбулися в державі за останні роки не дозволяють позивачу самостійно забезпечити матеріальне утримання сина, а також його нормальний розвиток на первісно визначену судом суму аліментів. З урахуванням викладеного, зважаючи на гарантоване державною право дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, матеріальне становище сторін, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню шляхом зміни способу стягнення присуджених раніше судом аліментів з визначеної твердої грошової суми у розмірі 677, 50 грн. на стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі ј частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з часу набрання рішенням законної сили і до досягнення повноліття дитини. VІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VIІ. Розподіл судових витрат між сторонами. За статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. У відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Приймаючи до уваги звільнення позивача від сплати судового збору за подання до суду позову про зміну способу стягнення аліментів, ураховуючи задоволення позову, з відповідача в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір визначений за ставками встановленими ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної у розмірі 840, 80 грн.

Outcome: approved