Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. 26.01.2016 року до Дніпровського районного суду м. Херсона надійшла вказана позовна заява до ДП «Виробничий південний біотехнологічний центр», [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння, у якій позивач просив витребувати у відповідача ДП «Виробничий південний біотехнологічний центр» свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] на трактор ЮМЗ 6КЛ (Карпатець) ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] ; витребувати у відповідача [PERSON] , із чужого незаконного володіння трактор ЮМЗ 6КЛ (Карпатець) ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , 1988 р.в. свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] в належному зовнішньому та внутрішньому вигляді, повному справному та працездатному стані всіх його вузлів та агрегатів; стягнути з відповідачів понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 23.01.2015 року Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України через веб-сайт електронних торгів https:/torgi.miniust.gov.ua позивачу було продано трактор ЮМЗ 6KЛ (Карпатець) ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , 1988 р.в., свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , який раніше належав Державному підприємству «Виробничий південний біотехнологічний центр». Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області Колпаковим В.О. при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 35525207 про стягнення заборгованості з ВПБЦ на користь фізичних осіб та держави, трактор ЮМЗ 6КЛ (Карпатец) було передано на зберігання [PERSON] (фактичне місцезнаходження майна, згідно акту опису й арешту [ADDRESS] ). Позивач неодноразово звертався до [PERSON] про необхідність повернення трактор ЮМЗ 6KЛ (Карпатець), однак останній в категоричній формі відмовився повернути трактор ЮМЗ 6КЛ (Карпатець), пояснюючи тим, що він його оставив в рахунок погашення боргу. Не повернення трактора ЮМЗ 6KЛ (Карпатець) порушує право позивача на володіння, користування та розпорядженням майном. Крім того, позивачу стало відомо, що свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] на трактор ЮМЗ 6KЛ «Карпатець», ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , 1988 р.в., знаходиться в Державному підприємстві «Виробничий південний біотехнологічний центр». Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з вказаним позовом. Відповідачі, наданим процесуальним законодавством правом не скористалися, письмового відзиву на позовну заяву не подали. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Херсона від 01.02.2016 року відкрито провадження у справі. У зв`язку з ліквідацією Дніпровського районного суду м. Херсона на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.07.2016 року цивільна справа надійшла у провадження судді Херсонського міського суду Херсонської області Ус О.В. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08.02.2017 року до участі у справі залучено у якості третьої особи [PERSON] . На підставі розпорядження керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області від 01.03.2017 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2017 року, цивільна справа передана на розгляд судді [PERSON] . На підставі розпорядження керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області від 29.04.2020 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.04.2020 року, цивільна справа передана на розгляд судді Булах Є.М. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.04.2020 року цивільну справу прийнято до провадження. Судове засідання призначена на 25.05.2020 року. Судові засідання, що призначалися на 16.06.2020 року, 26.08.2020 року, 21.09.2020 року не відбулися через неявку учасників справи, судове засідання призначене на 26.10.2020 року. У зв`язку з неявкою у судове засідання відповідачів та третьої особи [PERSON] , розгляд справи відкладено на 30.11.2020 року. За клопотанням представника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) розгляд справи відкладено на 21.12.2020 року. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечив проти ухвалення заочного рішення. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю представник відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, при розгляді справи поклався на розсуд суду. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідачі та третя особа не з`явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем проживання, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. Як передбачено п.1 п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, юридичним особам за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі осіб. Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «Вячеслав Корчагін проти Росії» №12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У встановлений судом строк, відповідачі які повідомлялися належним чином, відзиву на позов не подали, клопотань про не вчинення відповідних процесуальних дій на адресу суду не надходило. Судом встановлено, що у судові засідання, призначені на 25.05.2020, 16.06.2020, 26.08.2020, 21.09.2020, 26.10.2020, 30.11.2020 та 21.12.2020 року відповідачі не з`явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином у передбачені цивільно-процесуальним законодавством способи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ч.1 ст.280 ЦПУ України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, враховуючи згоду позивача про розгляд справи у його відсутності у заочному порядку із ухвалення рішення при заочному розгляді справи на підставі поданих позивачем документів та неодноразової неявки у судове засідання належним чином повідомлених про день, час та місце судового розгляду справи відповідачів і відсутності відповідних заяв від них, суд постановив розглянути справу за відсутності учасників справи у заочному порядку із ухваленням заочного рішення, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Судом встановлено, що Державна інспекція сільського господарства в Херсонській області листом від 08.08.2013 року за вих.. №05-11/7643/7055 повідомила ВДВС Дніпровського РУЮ, що за ДП «Виробничий південний біотехнологічний центр» (код ЄДРПОУ 00415468) у Держсільгоспінспекції у Херсонській області зареєстровано, серед іншого: трактор колісний, марки: ЮМЗ-6КЛ; держ. номер [NUMBER] , заводський номер [NUMBER] ; номер двигуна [NUMBER] ; рік виготовлення 1988; свідоцтво [NUMBER] від 05.09.2005 року. За інформацією від 08.02.2018 року вих.. №01-11/288 власник вказаного транспортного засобу не змінився. 15.04.2014 року державним виконавцем Дніпровського РУЮ Виноградчою Н.О. за адресою: Херсонська обл.., Голопристанський район, с. В. Кардашинка, вул.. Подільська, 35, у присутності понятих складено акт опису й арешту майна у зведеному виконавчому провадженні №35525207. За вказаним актом описано й накладено арешт на трактор «Карпатець» - ЮМЗ-6КЛ, д/н [NUMBER] , рік випуску 1988, жовтого кольору в робочому стані. Описане майно передано на відповідальне зберігання в.о. директора ДП «Виробничий південний біотехнологічний центр» [PERSON] . Згідно акту про проведені електронні торги, затвердженого 05.02.2015 року начальником відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області, при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №35525207 23.01.2015 року з 09.00 до 18.00 год. ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України проведено електронні торги з реалізації трактора ЮМЗ 6КЛ (Карпатець) ідентифікаційний номер (VIN) 2207934, реєстраційний номер [NUMBER] , 1988 р.в. свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , дата виготовлення КТЗ 01.01.1988. строк експлуатації (Т) років 26. 839, коричневого кольору. Переможцем торгів визначено [PERSON] (ІПН [NUMBER] ). Продажна ціна 20\~381, 00 грн. Грошові кошти на придбання арештованого майна [PERSON] сплачено згідно квитанції №0.0.337874559.1 від 16.01.2015 року (1019, 05 грн. гарантійний внесок) та згідно чека №08122015105653 від 01.02.2015 року (19361, 95 грн. кошти на придбання лоту). Листом від 08.02.2016 року за вих.. №2 директор ДП «Виробничий південний біотехнологічний центр» [PERSON] повідомив суд, що будь-яких документів на трактор ЮМЗ 6КЛ (Карпатець), реєстраційний номер [NUMBER] в установі немає. ІV. Оцінка Суду. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс тощо). Правомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання. Власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 319 ЦК України). За змістом ст. ст. 321, 386 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 387 ЦК України закріплено право власника витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Разом з тим відповідно до положень статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо згідно з статтею 388 цього кодексу майно не може бути витребуване в нього. Згідно з положеннями статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Розглядаючи спори щодо витребування такого майна, суди повинні мати на увазі, що у позові про витребування майна може бути відмовлено лише з підстав, зазначених у статті 388 ЦК України, а також під час розгляду спорів про витребування майна мають установити всі юридичні факти, визначені статями 387 та 388 ЦК, зокрема чи набуто майно з відповідних правових підстав, чи є підстави набуття майна законними, чи є набувач майна добросовісним набувачем тощо. У разі встановлення, що відповідач є добросовісним набувачем, суд повинен установити, чи вибуло майно з володіння власника поза його волею або було продане в порядку виконання судових рішень. До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові № 6-140цс14 від 17 грудня 2014 року. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17). Задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, провадження № 14-208цс18, пункти 146-147. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, ніж тим, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Тобто, обов`язок з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність / відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення / захисту в обраний спосіб покладено на суд. Крім того, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог. Для ефективного судового захисту цивільного права або інтересу важливим є обраний особою спосіб захисту, який має відповідати природі такого права або охоронюваного законом інтересу, характеру незаконного посягання та бути ефективним, оскільки вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Виходячи з\~системного аналізу\~зазначених приписів\~законодавства та\~наданих суду\~позивачем доказів\~на підтвердження\~заявлених обставин\~та вимог\~судом не\~встановлено набуття\~ [PERSON] \~права власності\~на трактор\~« [INFO] »,\~що був\~придбаний [PERSON] \~на прилюдних\~торгах.\~Враховуючи,\~що для\~застосування наслідків\~визначених ст.ст.\~387,\~388\~ЦК України\~-\~витребувати належне\~майно від\~особи,\~яка є\~останнім його\~набувачем обов`язковим\~є встановлення\~набуття особою\~від якої\~витребовують майно\~права власності\~на нього, судом не встановлено таких обставин. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» (№606-XIV, 21.04.1999 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин) майно, на яке накладено арешт, за винятком майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), призначеним державним виконавцем, під розписку в акті опису. Копія акта опису майна видається боржнику, стягувачу, а в разі якщо обов`язок зберігання майна покладено на іншу особу, - також зберігачу. Зберігач може користуватися майном, переданим йому на зберігання, якщо особливості такого майна не призведуть до його знищення або зменшення цінності внаслідок користування. Порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, тягне за собою передбачену законом відповідальність зберігача майна. Передача виконавцем арештованого майна зберігачеві під розписку в акті опису за своєю суттю є договором зберігання майна, оскільки згідно статті 937 ЦК України письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем. Як встановлено судом, згідно акту опису й арешту майна від 15.04.2014 року державним виконавцем Дніпровського РУЮ Виноградчою Н.О. , трактор «Карпатець» - ЮМЗ-6КЛ, д/н [NUMBER] , рік випуску 1988, жовтого кольору в робочому стані передано на відповідальне зберігання в.о. директора ДП «Виробничий південний біотехнологічний центр» [PERSON] . Тобто, вказана особа є зберігачем спірного майна. За змістом п. 2, 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог. Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (ч. 2 ст. 48 ЦПК України). Позов може бути пред`явлений до кількох відповідачів. Участь у справі кількох відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є їхні спільні права чи обов`язки; 2) права і обов`язки кількох відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права й обов`язки (стаття 50 ЦПК України). Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (ч. 2 ст. 51 ЦПК України). За висновками у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. За таких обставин, суд встановивши, що зберігачем спірного майна є в.о. директора ДП «Виробничий південний біотехнологічний центр» Нефьодов Ярослав Петрович. Зі змісту ухвали суду від 08.02.2017 року встановлено, що позивачу роз`яснено право на заміну неналежного відповідача належним або залучення до участі у справі у якості співвідповідача [PERSON] , та залучення останнього до участі у справі у якості третьої особи. Отже позовна вимога до відповідача [PERSON] щодо витребування із чужого незаконного володіння трактора ЮМЗ 6КЛ (Карпатець) ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , 1988 р.в. свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] в належному зовнішньому та внутрішньому вигляді, повному справному та працездатному стані всіх його вузлів та агрегатів є такою, що не підлягає задоволенню оскільки заявлена до особи, яка не є останнім набувачем і володільцем спірного майна. Докази про зворотнє у суду на час вирішення спору у суду відсутні. З огляду на що вимоги до відповідача [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння задоволенню не підлягають Вирішуючи позовні вимоги до ДП «виробничий південний біотехнологічний центр» про витребування документів на трактор «Карпатець» суд приходить до наступного. Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, ніж тим, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Таким чином, судом встановлено, що обраний позивачем спосіб захисту права у вигляді витребування від відповідача документів не є таким, що передбачений цивільним законодавством за своєю правовою природою є процесуальним заходом, щодо витребування доказів, у зв`язку із чим не може бути захищений у спосіб визначений позивачем, шляхом за явлення позовної вимоги, з огляду на що задоволенню не підлягає. Крім того, в ході судового розгляду справи ДП «Виробничий південний біотехнологічний центр» в особі в.о. директора Жук А.В. повідомив, що будь-яких документів на трактор ЮМЗ 6КЛ (Карпатець), реєстраційний номер [NUMBER] в установі немає. Вважає що вони були втрачені. Вважає, що оскільки державним виконавцем проводилась реалізація цього майна то пояснити з приводу документів може Державний виконавець. Разом з тим, суд роз`яснює, що постановою КМУ №694 «Про затвердження Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів» від 08.07.2009 року визначено порядок видачі реєстраційних документів замість втрачених, що позивачу сприятиме у відновленні втрачених документів. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. Частиною першою ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Оскільки у задоволенні позовних вимог суд відмовляє то і відсутні правові підстави для відшкодування понесених позивачем судових витрат. На підставі ст. ст. 16, 317, 387, 388 ЦК України,

Outcome: dismissed