Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 18.04.2013 року між ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» як банком та [PERSON] як позичальником укладено кредитний договір №2203/167-312, за умовами якого [PERSON] отримав кредит в сумі 40\~750,00 грн. за цільовим призначенням на придбання автомобіля, який буде використовуватись в особистих та сімейних цілях. Кредит надано строком до 15.04.2016 року зі сплатою процентів за користування ним за ставкою 18% річних в межах строку кредитування, та 23% річних за користування кредитними коштами, які не повернуті в терміни, визначені договором (а.с.6-13). Відповідно до договору, підписуючи договір, позичальник погодився з викладеними у ньому умовами кредитування. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини стосовно виконання відповідачем умов укладеного кредитного договору. У спорі, повязаному із стягненням заборгованості за кредитним договором підлягають встановленню обставини, як наявності між сторонами договірних правовідносин, так і невиконання позичальником взятих на себе зобовязань та їх розмір. Як слідує з п.3.1 договору, повернення кредиту, плати за кредит, інших платежів здійснюється у кредитним договором, а саме позичальник зобовязується повертати кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення ануїтетних платежів в сумі по 1505,00 грн. відповідно до графіка, викладеного в п. 3.2 кредитного договору, в термін не пізніше 15.04.2016 року (а.с.6). Забезпеченням виконання [PERSON] кредитних зобовязань виступає порука [PERSON] відповідно до договору поруки № 312-167-1 від 18.04.2013 року (а.с.14-15). За умовами п.1.1 договору поруки, поручитель зобовязався нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобовязань позичальником [PERSON] за кредитним договором №2203/167-312 від 18.04.2013 року. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним\~ договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти. В силу ст.ст.525,526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від його виконання не допускається. Банк свої зобов'язання за кредитним договором №2203/167-312 від 18.04.2013 року виконав належним чином, надавши [PERSON] кошти в заявленому розмірі шляхом їх перерахування 18.04.2013 року на відкритий на імя позичальника рахунок №2203601188941.980 за призначенням «надходження коштів за к/д №2203/167-312 від 18.04.2013 року в рахунок оплати вартості автомобіля за рахунком-фактурою №ДН-0001057 від 28.03.2013 року», що підтверджується випискою про рух коштів по рахунку позичальника (а.с.17-22). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов'язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає передбачене ч.1 ст.509 ЦК України право кредитора вимагати їх повернення. Натомість позичальник [PERSON] свої кредитні зобовязання належним чином не виконував, допускаючи їх періодичне прострочення, внісши востаннє 659,47 грн. 29.09.2014 року в рахунок погашення кредиту та 399,47 грн. 17.07.2014 року в рахунок погашення нарахованих відсотків, що зафіксовано окремими операціями по його банківському рахунку відповідно до виписки (а.с.17-зворот). Як слідує з наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.16) станом на 29.05.2018 року утворилась заборгованість за кредитом 23 921,17 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 2256,28 грн., розмір якої суд вважає обґрунтованим та доведеним обсягом наявних доказів. Перевіряючи обґрунтованість предявлення позивачем вимог про солідарне стягнення заборгованості з [PERSON] та поручителя [PERSON] як співвідповідачів у звязку з неналежним виконанням зобовязань позичальником, суд виходить з наступного. Згідно ст.ст.610,611 ЦК України,\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ч.1\~ст.554 ЦК України, яка кореспондується з положеннями п.1.1 договору поруки (а.с.15), у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. В той же час, поручитель хоч і пов'язаний з боржником зобовязальними відносинами, але є самостійним субєктом у відносинах із кредитором, зокрема, він має право висувати заперечення проти вимоги кредитора в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч.2 ст.555 ЦК України). Такі доводи суду повністю узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-701цс15. В ході судового розгляду не встановлено обставин, які б свідчили про припинення поруки за умов, передбачених ч.1 ст.559 ЦК України, будь-яких заперечень проти предявлених ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» вимог поручителем [PERSON] суду не надано. Виходячи з викладеного, оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість предявлених ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» вимог та необхідність їх задоволення в повному обсязі із солідарним стягненням з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованості за кредитним договором №2203/167-312 від 18.04.2013 року станом на 29.05.2018 року в загальному розмірі 26 177,45 грн., яка включає: заборгованість за кредитом 23 921,17 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 2256,28 грн. Враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі, в силу ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне\~ стягнути\~ з відповідачів на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн. (а.с.5), в рівних частках по 881 грн. з кожного окремо.

Outcome: approved