Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

Зміст позовних вимог. 06.08.2018 позивачка за первісним позовом [PERSON] звернулася до Тростянецького районного суду Сумської області із зазначеним позовом, за яким просить зобов`язати відповідача [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] шляхом знесення самочинно збудованого гаражу. Позовні вимоги мотивує тим, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Мається рішення Тростянецької міської ради №114 від 18.05.1988 року про виділення земельної ділянки під будівництво двохквартирного будинку по [ADDRESS] . Рішенням [ADDRESS] від 19.0.2016 року їй надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] . Однак, її сусід [PERSON] на своїй земельній ділянці самочинно здійснив будівництво гаражу, при цьому зайнявши частину її земельної ділянки без її на те дозволу. Крім того, відстань між гаражем та її земельною ділянкою не відповідає протипожежним вимогам та нормам, гараж перекриває доступ під`їзду до її території та до каналізації. Вважає, що в даному випадку [PERSON] порушує її права як користувача земельною ділянкою. 05.09.2018 від [PERSON] надійшла позовна заява про зміну позовних вимог, відповідно до якої просить зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] шляхом знесення самочинно збудованого гаражу та прибрати паркан на всій довжині межі з її земельною ділянкою, а також прибрати два фруктових дерева (яблуні) та виноград. 22.07.2019 року під час підготовчого судового засідання [PERSON] подала заяву про зміну предмета позову та просить зобов`язати відповідача [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] шляхом знесення самочинно збудованого гаражу та зобов`язати [PERSON] прибрати паркан на всій довжині межі з її земельною ділянкою, а також прибрати фруктові дерева в кількості двох штук, які розташовані за парканом на стороні відповідача. В свою чергу [PERSON] 16.10.2018 звернувся до суду із зустрічним позовом, за яким просить зобов`язати [PERSON] дотримуватися правил добросусідства та усунути перешкоди в користуванні його майном та його земельною ділянкою шляхом демонтажу в найкоротший термін за власний рахунок самовільно побудованих сараю та прибудови (веранди) літ. «а» до житлового будинку [ADDRESS] зі сторони квартири [ADDRESS] , належного [PERSON] та шляхом прибирання фруктових дерев (вишні) з межі між їхніми земельними ділянками. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS] та використовує земельну ділянку, надану у постійне користування його батьку [PERSON] згідно рішення виконкому Тростянецької міської ради. В свою чергу позивачка за первісним позовом [PERSON] , яка мешкає по сусідству за адресою: [ADDRESS] на початку 2000-х років самовільно без належного дозволу та відповідної проектної документації прибудувала до свого будинку веранду, а також самовільно побудувала сарай, що, на його переконання, і призвело до зменшення площі її земельної ділянки, а стіна самочинно збудованої прибудови стала ближче до їх спільної межі та відповідно до його житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що не відповідає протипожежним вимогам мінімальної відстані між будівлями. Крім того, позивачка за зустрічним позовом на межі з його земельною ділянкою в безпосередній близькості до його воріт посадила два фруктових дерева вишні, при цьому не дотримавши вимог ДБН щодо відстані від межі, що є порушенням правил добросусідства. Процесуальні дії у справі. 26.09.2018 року ухвалою судді Тростянецького районного суду Сумської області відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 28.11.2018 року ухвалою Тростянецького районного суду Сумської області зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою об`єднано із первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. 03.12.2018 року від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , з якого вбачається, що з позовними вимогами останнього вона не погоджується, вважає їх такими, що не відповідають дійсності, оскільки ним не надано підтверджуючих документів на право власності чи право користування земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , однак це не перешкоджає йому на протязі кількох років використовувати у власних цілях частину її земельної ділянки, створюючи тим самим їй перешкоди у доступі до під`їзду до вигрібної ями, порушуючи протипожежні та санітарні норми (т.с.1 а.с. 92). 28.01.2019 року від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , який є аналогічним за змістом відзиву, поданого нею 03.12.2018 року (т.с.1 а.с.126-127) . 10.06.2019 року ухвалою Тростянецького районного суду клопотання представника позивача за первісним позовом [PERSON] адвоката Чеботарьова О.П. про відвід судді задоволено (т.с.1 а.с.210). 26.06.2019 року на підставі розпорядження голови Тростянецького районного суду Сумської області від 18.06.2019 року до Охтирського міськрайонного суду Сумської області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянко(т.с.1 а.с.215-218). 01.07.2019 року ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання на 11.07.2019 року (т.с. 1 а.с. 219). Протокольною ухвалою від 11.07.2019 року підготовче судове засідання відкладено на 17.07.2019 року за клопотанням представника позивача за первісним позовом. Протокольною ухвалою від 17.07.2019 року підготовче судове засідання відкладено на 22.07.2019 року та надано строк для уточнення позовних вимог. 22.07. 2019 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області закрито підготовче провадження по вказаній справі призначено справу до розгляду на 09.09. 2019 року (т.с.2 а.с.32). Ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09.09.2019 року [PERSON] повернуто заяву про зміну предмету позову, подану нею 09.08.2019 року (т.с.2 а.с.58, 38-47). 09.09. 2019 року оголошено перерву до 22.10. 2019 року з викликом сторін та свідків. 22.10. 2019 року продовжено допит свідків та за клопотанням представника позивача [PERSON] оголошено перерву у зв`язку з повторним викликом свідка [PERSON] на 18.11.2019 року. 18.11.2019 року у зв`язку з повторною неявкою свідка [PERSON] , від якого повернуто всі поштові конверти через їх невручення ухвалено закінчувати розгляд справи без допиту вказаного свідка на підставі наявних у справі матеріалів, оголошено перерву у зв`язку з витребуванням інвентарних справ на домоволодіння по [ADDRESS] на 03.12.2019 року. 03.12.2019 року закінчено з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами, оголошено перерву до 11.12.2019 року. 11.12.2019 року розгляд справи відкладено на 26.12.2019 року у зв`язку з неявкою [PERSON] Аргументи сторін. В судовому засіданні позивачка за первісним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. У задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом [PERSON] просили відмовити враховуючи, що самочинне будівництво нею не здійснювалося, а сарай і прибудова, на про які вказує [PERSON] вже були зазначені в генеральному плані у 1993 році, тому його аргументи не відповідають дійсності, а позов є необґрунтованим. Відповідач за первісним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти позовних вимог [PERSON] , вказавши, що батько [PERSON] [PERSON] у 1990 році отримав ордер на заселення в квартиру [ADDRESS] . Його батько самочинно нічого не будував, лише переобладнав сарай під гараж. У 1996 році квартира була безоплатно приватизована ним та його батьками у рівних частинах та після смерті батьків він успадкував належні їм частки у квартирі, господарські будівлі і споруди не були приватизовані відповідно до норм діючого законодавства, однак, право власності на них виникло з моменту приватизації квартири. Земельна ділянка під будинком [ADDRESS] так само як і земельна ділянка під будинком, в якому проживає [PERSON] знаходиться у комунальній власності Тростянецької міської ради. Разом з тим земельна ділянка площею 329 кв.м. під його квартирою [ADDRESS] згідно рішення виконкому Тростянецької міської ради була надана його батьку в постійне користування. Стверджують, що самочинних будівель на території його домоволодіння немає, права [PERSON] ніяким чином він не порушує, тому просили відмовити у задоволенні її позову за безпідставністю вимог. Натомість, [PERSON] самочинним будівництвом сараю та прибудови (веранди) до свого будинку створює йому перешкоди у користуванні земельною ділянкою, так як зазначені будівлі затіняють його земельну ділянку та не відповідають протипожежним вимогам щодо мінімальної відстані між будівлями, а посаджені нею фруктові дерева у притул до його воріт не лише порушують правила добросусідства, а також не відповідають державно-будівельним нормам щодо дотримання відстані між об`єктами будівництва. Суд, проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду. Як встановлено судом, рішенням виконавчого комітету Тростянецької міської ради народних депутатів № 235 від 27.08.1986 виділено земельні ділянки для будівництва двоквартирних житлових будинків по [ADDRESS] Вузлу зв`язку, правлінню Тростянецького райспоживспілки (т.с.1 а.с.179). Рішенням виконавчого комітету Тростянецької міської ради народних депутатів № 114 від 18.05.1988 року Тростянецькому заводу мінеральних вод було виділено земельну ділянку площею 800 кв. метрів під будівництво двохквартирного житлового будинку (т.с. 2 а.с.96). Начальником інспекції (управління) Державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Тростянецької міської ради народних депутатів на підставі вказаного рішення виконкому № 114 від 18.05.1988 року надано дозвіл Тростянецькому заводу мінеральних вод для будівництва двохквартирного житлового будинку по [ADDRESS] (т. [ADDRESS] .2 а.с.97). Відповідно до технічного паспорту житловий будинок державного загального житлового фонду, фонд житлово-будівельного кооперативу від 31.03. 1993 року будинок за адресою [ADDRESS] , який належав заводу «Мінвод», мав такі технічні характеристики: одноповерховий, двохквартирний житловий будинок, кожна з квартир має по три кімнати, загальною площею забудови 155, 1 кв. м, будівля об`ємом 589 куб. м., загальною площею 124, 2 кв. м, жилою площею 84, 7 кв. м.(а. с. 99-101 т. с. 2). Згідно рішення виконавчого комітету Тростянецької міської ради народних депутатів № 26 від 19.02.1997 про видачу ордерів [PERSON] , яка в послідуючому змінила прізвище на [PERSON] , видано ордер на заселення в квартиру [ADDRESS] , що складається з 3-х кімнат, на склад сім`ї із трьох чоловік із зняттям з квартирного обліку (т.с. 1 а.с.3). 30.05.1997 року [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на житло, за яким квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] у рівних долях (т.с.1 а.с.7). В подальшому 18.07. 2003 року позивачка [PERSON] зареєструвала право приватної спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] (а. с. 118 т. с. 2). Згідно рішення виконавчого комітету Тростянецької міської ради народних депутатів № 327 від 21.11.1990 року [PERSON] , який перебував у контрольному списку по районному вузлу зв`язку за №1, надано ордер на заселення трикімнатної квартири [ADDRESS] на склад сім`ї з трьох осіб (т.с.1 а.с.58). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 24.04.1996 року квартира [ADDRESS] , загальною площею 71,8 кв.м. належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] Право власності зареєстроване за вказаними особами в Охтирському міжрайонному бюро технічної інвентаризації і записано в реєстрову книгу №45-1255 від 26.06. 1996 року (т.с.1 а.с.55, 56). Квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить сім`ї [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності на житло (т.с.2 а.с. 127). Згідно рішення Тростянецької міської ради № 7 від 17.01.2001 року ухвалено вилучити земельну ділянку по [ADDRESS] площею 664,1 кв.м., яка числиться за Охтирським центром електрозв`язку у зв`язку із зняттям житлового фонду із балансу підприємства та надано в постійне користування земельну ділянку власникам приватизованих будинків для будівництва і обслуговування житлових квартир [PERSON] по [ADDRESS] площею 329 кв.м. та [PERSON] по [ADDRESS] площею 318, 5 кв.м. (т.с.2 а.с.135). Судом ретельно перевірено і досліджено матеріали інвентарних справ на домоволодіння обох сторін. З інвентарної справи за адресою [ADDRESS] , вбачається, що це двохквартирний будинок, квартира [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у рівних долях згідно свідоцтва про право власності на житло. Квартира [ADDRESS] у вказаному будинку згідно свідоцтва про право власності на житло належить [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. За договором дарування частки квартири від 24.08. 2017 року [PERSON] подарував [PERSON] Ѕ частини своєї квартири , отже власником квартири є [PERSON] . Згідно генерального плану (схеми) від 31.03. 1993 року використовується земельна ділянка площею 577 кв. м., з якої площа 191 кв. м. земельної ділянки заходиться під жилим будинком, а 386 кв. м. під двором. 17.07. 2003 року в даний генеральний план внесені зміни, а саме зменшилась загальна площа земельної ділянки до 555 кв. м., збільшилась площа під будинком до 237 кв. м. та зменшилась площа земельної ділянки під двором до 318 кв. м. Згідно генерального плану (схеми) на вказаній земельній ділянці розташовані будівлі, а саме будинок позначений літерою «А1» 380 кв. м, прибудови позначені літерами «а» та «а1» площею по 25 кв. м. кожна. Тамбур позначений літерою «а2», сарай літерою «Б» та огорожі під №1, 2 позначені в генеральному плані (схемі) червоним кольором, як самочинне будівництво. (а. с. 94 т. с. 2 ). Відповідно до довідки характеристики виданої Комунальним підприємством Охтирської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та архітектурно планувальних робіт» №789 від 16.08. 2017 року за адресою: [ADDRESS] ), згідно з даними інвентаризації станом на 16.08. 2017 року, квартира має наступні технічні характеристики: квартира чотирьохкімнатна в одноповерховому будинку, загальною площею 89, 3 кв. м., житловою площею 51, 6 кв.м. Житлова площа та кількість житлових кімнат збільшилася на 9, 2 кв.м у зв`язку з переобладнанням кухні під житлову кімнату, що не є самочинним згідно Наказу Мінрегіонбуд №127 від 24.05. 2001 року зі змінами та доповненнями, затвердженими згідно з наказу №2 від 08.01. 2013 року. Загальна площа квартири не відповідає свідоцтву про право власності, так як у минулому при приватизації житла до неї було включено тільки площі приміщень, які знаходились в капітальних стінах будинку, а площі неопалювальних на той час приміщень, розташованих у прибудовах, не були включені. Право власності на вищевказане майно зареєстроване у книзі №46 за №1970 (а. с. 123 т. с. 2). З інвентарної справи на домоволодіння за адресою [ADDRESS] ретельно дослідженої в судовому засіданні вбачається, що за вказаною адресою розташований двохквартирний будинок позначений літерою А-1ж з прибудовами до кожної квартири (літ.а,а1) та сарай-гараж (літ.Б), погріб (літ.пг), огорожа 1,2 (т.с.2 а.с.124-136). Відповідно до генерального плану, який мається матеріалах інвентарної справи за адресою [ADDRESS] , яка належить [PERSON] з якої вбачається, що згідно генерального плану (схеми) від 21.12.2010 року, реєстрацію поточних змін якого проведено 06.06. 2011 року, на якому зазначені будівлі, а саме будинок жилий позначений літерою «А-1ж», прибудови позначені літерами «а» та «а1», сарай позначений літерою «Б», погріб позначений літерами «пг» та огорожі під №1, 2. (а. с. 129). Як вбачається з матеріалів справи 25.04. 2018 року Управлінням державної архітектурно будівельної інспекції у Сумській області проведено позапланову перевірку законності будівництва прибудови до тамбуру та сараю за адресою: [ADDRESS] , в ході якої встановлено, що [PERSON] здійснила вказане будівництво прибудови та сараю без проектної документації, без дозвільних документів та експлуатує їх без прийняття в експлуатацію. Вказані факти про виявлені порушення викладені у відповідному акті від 25.04. 2018 року (а. с. 111 119 т. с. 1) та за результатами перевірки на [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення і постановою головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності по ст. 96 ч. 1 КУпАП (т. с. 1 а. с. 120-122), а також складено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил ( а. с. 119 т. с. 1). Вказана постанова оскаржувалася [PERSON] в судовому порядку. В матеріали справи [PERSON] та його представник надали рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 25.03. 2019 року №588/1351/18 за позовом [PERSON] до Управління\~державної архітектурно-будівельної\~інспекції у\~Сумській області\~в особі\~головного інспектора\~Бордулінської Н.\~О.\~ про\~визнання незаконною\~та скасування\~постанови про\~накладення адміністративного\~стягнення за ч.8\~ст.96 КУпАП\~по факту того, що [PERSON] побудувала прибудову до житлового будинку та сарай за адресою: [ADDRESS] без документів, які надають право на виконання будівельних робіт, без проектної документації чи будівельного паспорта, а також експлуатує закінчені будівництвом прибудову та сарай за вищевказаною адресою, які не прийняті в експлуатацію. В задоволенні її позову судом відмовлено. Як вбачається зі змісту вказаного рішення встановлено, що [PERSON] експлуатує закінчені будівництвом прибудови до житлового будинку, що позначена літерою «а2» та сараю, що позначений літерою «Б», які не прийняті в експлуатацію. Дане рішення набрало законної сили (а. с. 23-29 т. с. 2). Відповідно до положень ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи. Крім того, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 27. 09. 2018 року у справі за позовом [PERSON] до \~Головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області Бордулінської Н. О. \~про визнання протиправним та скасування припису позов [PERSON] задоволено, визнано протиправним та скасовано припис №99 від 30.03. 2018 року виданий Головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу управління Державної архітектурно будівельної інспекції у Сумській області. Вказане рішення набрало законної сили від 23.04. 2019 року (т. с. 2 а. с. 15-20). З вказаного судового рішення встановлено, що відповідно до рішення Тростянецької міської ради №327 від 21.11.1990 року батьку [PERSON] [PERSON] був виданий ордер на заселення в квартиру [ADDRESS] , як працівнику РВЗ №1. Будинок був прийнятий в експлуатацію державною приймальною комісією 05. 10. 1990 року , господарські будівлі відображені в технічному паспорті на будинок складеному 16.06. 1995 року без відмітки «самочинне будівництво», будівництво здійснювалося по іншому проекту 184-16-83.85. З викладеного слідує, що [PERSON] (як і його батьком) не здійснювалося самочинного будівництва і вказана обставина підтверджується цим судовим рішенням, та не підлягає доказуванню в розумінні ст. 82 ЦПК України. Відповідно до рішення 6 сесії 7 скликання Тростянецької міської ради № 78 від 19.02.2016 [PERSON] та [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та ведення особистого селянського господарства (т.с.1 а.с.6). Разом з тим, як вбачається з вказаного рішення, остаточний розмір земельної ділянки має бути встановлений при виготовленні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Вирішуючи вказані позови, суд виходить з наступного. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із\~практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до ч.2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до пункту 1.6 Республіканських будівельних норм «Планування і забудова районів індивідуального житлового будівництва в населених пунктах Української ССР» РСН 341-86 , які введені в дію 01.01. 1987 року та діяли до 17.03. 2017 року, тобто на час спірних правовідносин, прийом в експлуатацію закінчених будівельних житлових будинків з надвірними спорудами проводиться державними прийомними комісіями , призначеними виконкомами місцевих рад народних депутатів. Згідно до пунктів 2.9 та 2.10 Державних будівельних норм України Житлові будинки для індивідуальних забудовників України ДБН 79-92, які введені в дію 01.04. 1992 року та діяли на час спірних правовідносин, відстань від\~стін будинків\~з вікнами,\~що виходять\~із житлових\~кімнат,\~кухонь,\~веранд та\~головних входів\~у будинок\~(квартиру)\~до інших\~житлових будинків\~та господарських\~будівель (без\~утримання худоби\~та птахів)\~має бути\~не менше\~7\~м за\~містобудівельними вимогами. Відстанню між будинками та спорудами вважається відстань між зовнішніми стінами та іншими конструкціями. За наявності виступаючих більш як на 1 м конструкцій будівель або споруд, що зроблені з горючих матеріалів, приймається відстань між цими конструкціями. Відстань між стінами будинків без вікон допускається зменшувати на 20 відсотків, за винятком будинків IIIа, IIIб, IV, IVа, та V ступенів вогнетривкості. Відстань між будинками I та II ступенів вогнетривкості допускається передбачати менше 6 м за умов, якщо стіна вищого будинку, розміщена навпроти іншого будинку, є протипожежною. Для двоповерхових будинків каркасної та щитової конструкції V ступеня вогнетривкості, а також будинків з покрівлями з горючих матеріалів, протипожежні відстані необхідно збільшувати на 20 відсотків. При будівництві одно- та двоповерхових житлових будинків протипожежні відстані між житловими будинками та їх господарськими будівлями в межах пари будинків не нормуються. Відповідно до\~п.\~6.1.41\~ Державних\~ будівельних\~норм України\~Б.2.2-12:2019\~«Планування \~і \~забудова територій»\~,\~які набрали\~чинності \~з 01.10\~2019\~рокупри розміщенні будинків в квартирах із сформованою забудовою для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку слід приймати не менше ніж 1, 0 м. При цьому, має бути забезпечене виконання необхідних інженерно технічних заходів, що запобігатимуть попаданню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок або взаємоузгоджене водовідведення згідно з вимогами ДБН В.1.1-25.Для нової садибної та дачної забудови відстань від межі слід встановлювати не менше 3м. Відстань від межі суміжної земельної ділянки до стовбурів дерев , які висаджуються, має бути від 4 метрів до 6 метрів в залежності від величини крони (але не менше Ѕ діаметра крони дерева), до кущів 1 метр. [PERSON] у своїх доводах посилається на те, що [PERSON] на своїй земельній ділянці, яка межує з її земельною ділянкою, здійснив самочинне будівництво гаражу, при цьому змістивши встановлені межові знаки і зайнявши частину земельної ділянки, яка знаходиться у її користуванні. Крім того, [PERSON] на всій довжині межі з її земельною ділянкою встановив паркан та посадив два фруктових дерева (яблуні) та виноград, в чому нею вбачається порушення її прав, як землекористувача. Надаючи правову оцінку доводам позивачки за первісним позовом [PERSON] суд виходить з наступного. На думку суду, [PERSON] не надала суду в обґрунтування своїх вимог належних, допустимих, переконливих доказів та судом не встановлено з боку відповідача [PERSON] порушень прав [PERSON] , її доводи не знайшли свого підтвердження в суді, а тому суд не може прийняти їх до уваги. Наданий у справу висновок експерта № 6 земельної-технічної експертизи від 14.05.2019 року, який виконаний в рамках іншої цивільної справи (588/1690/17) на підтвердження своїх доводів позивачкою [PERSON] суд оцінює критично та не може прийняти його до уваги в рамках даної справи з урахуванням вищевикладених обставин. Незважаючи на те, що у даному висновку і вказано, що земельна ділянка за адресою : [ADDRESS] , де мешкає [PERSON] складає 332 кв. м, що на 3 кв. м. (332-329), більше ніж надано в постійне користування, відповідно до рішення №7 від 17.01. 2001 року, але в даному висновку не визначено, за рахунок якої земельної ділянки площа його земельної ділянки збільшилась, а тому доводи [PERSON] в цій частині є хибними. Крім того, такий висновок складений на виконання ухвали Тростянецького районного суду Сумської області у межах іншої цивільної справи, а тому суд не приймає даний висновок до уваги під час вирішення зазначеного спору ( т.с.1 а. с. 240-255). Судом неодноразово у відповідності до положень ЦПК України сторонам роз`яснювалося право заявити клопотання про залучення до участі в справі стороною суміжних землекористувачів, зокрема для вирішення позову [PERSON] , однак, сторони про це заперечували, тому суд розглядає справу в межах заявлених вимог. Щодо тверджень позивачки за первісним позовом про самовільне переміщення відповідачем паркану, встановленого по межі їх земельних ділянок, суд, в даному випадку не може прийняти їх до уваги, так як в обґрунтування таких доводів [PERSON] не надано жодних належних, допустимих, переконливих доказів. При цьому суд приймає до уваги покази свідків [PERSON] та [PERSON] , надані суду з даного приводу. Так, свідок [PERSON] суду пояснив, що проживав у квартирі [ADDRESS] з часу здачі будинку в експлуатацію, відповідач з батьками проживав у цьому ж будинку у квартирі [ADDRESS] . З 1992 року у [PERSON] на території подвір`я біля квартири знаходився сарай, підвал, вбиральня та паркан. Згодом сарай переоблаштували у гараж шляхом встановлення у ньому гаражних воріт на місці дверей у сарай, не змінюючи габаритні розміри цієї господарської споруди. З моменту здачі будинку у експлуатацію між будинками [ADDRESS] та № [ADDRESS] був встановлений паркан з дерев`яного штахетника, який згодом був замінений на металевий, при цьому його межі не змінювалися. Земельна ділянка під будинком передана у користування. Свідок [PERSON] в суді пояснив, що мешкає по [ADDRESS] , у 1990 році у будинок [ADDRESS] вселилася родина [PERSON] , тоді на території домоволодіння знаходився сарай і паркан, з того часу нічого не змінювалося. Станом на 1992 рік у сараї були встановлено гаражні ворота. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він працював разом з батьком [PERSON] , у 1990 році у будинок [ADDRESS] вселилася родина [PERSON] . Потім вселилася сім`я [PERSON] в будинок [ADDRESS] року гараж вже був побудований на подвір`ї [PERSON] , а у будинку [PERSON] веранда не була побудована, а на даний час прибудова в неї мається. З моменту здачі будинку [PERSON] в експлуатацію і по даний час на подвір`ї нічого не змінилося. Паркан за весь час не переставлявся, спочатку він стояв на балках дерев`яний, а на даний час з металопрофілю встановлений на тому ж місці. Суд приймає до уваги такі свідчення як належні і допустимі докази у справі, які спростовують твердження позивачки за первісним позовом, оскільки вони узгоджуються з матеріалами цивільної справи та матеріалами інвентарної справи, сторонами не спростовані та протилежного позивачкою не доведено. Посилання [PERSON] \~на те,\~що відповідачем\~ [PERSON] \~було здійснено\~будівництво господарської\~будівлі без\~дозвільних документів\~та з\~порушенням \~протипожежних норм\~не заслуговують\~на увагу,\~оскільки позивачем\~не надано\~суду доказів\~у підтвердження\~таких доводів,\~а з\~ матеріалів\~справи встановлено,\~що в\~господарстві [PERSON] \~відсутнє самочинне\~будівництво,\~про що\~судом зазначалося\~вище,\~вказані обставини\~вже встановлені\~судовими рішеннями\~в рамках\~інших адміністративних\~справ.\~Наведені обставини\~ [PERSON] \~не спростовані\~в установленому\~законом порядку.\~ Доказів\~щодо переміщення\~ [PERSON] \~паркану,\~який розділяє\~їх земельні\~ділянки,\~в сторону\~зменшення земельної\~ділянки [PERSON] \~суду не\~надано,\~як і\~не надано\~доказів,\~що сарай-гараж\~(позначений\~літерою Б)\~на подвір`ї\~ [PERSON] \~обмежує [PERSON] \~доступ до\~земельної ділянки,\~якою вона\~користується \~чи \~створює \~їй \~інші незручності\~в користуванні\~земельною ділянкою\~або \~порушуються \~цим протипожежні\~норми, тому судом, в даному випадку, не встановлено будь-яких порушень її прав, а отже відсутні законні підстави для їх відновлення. Щодо прибирання двох фруктових дерев та винограду, про які зазначено у позові, судом не встановлено підстав для задоволення вказаної вимоги позивачки [PERSON] , так як судом не встановлено в даному випадку порушень її прав з боку [PERSON] . Під час судового засідання [PERSON] пояснив, що він обпиляв крону даних дерев так, що вони жодним чином не виступають до земельної ділянки з боку [PERSON] та залишив тільки гілку, яка знаходиться на його подвір`ї, у підтвердження своїх доводів надав у справу фотознімки, тому суд вважає, що права [PERSON] не порушені, а дані фруктові дерева та виноград не чинять їй перешкод у користуванні її земельною ділянкою. Протилежного з боку [PERSON] суду не доведено та встановлені судом обставини нею не спростовані в установленому законом порядку. Інші доводи [PERSON] також не заслуговують на увагу суду. Судом вжито всіх необхідних заходів для виклику свідка [PERSON] , який не з`явився, а тому судом ухвалено закінчувати розгляд справи без допиту вказаного свідка з урахуванням вищевикладених обставин. Вирішуючи зустрічний позов [PERSON] суд приходить до наступного. Так, [PERSON] зазначається, що самочинним будівництвом сараю та прибудови (веранди) літ. а та висадженням двох фруктових дерев (вишні) на межі між їхніми земельними ділянками відповідачкою [PERSON] йому чиняться перешкоди у користуванні його земельною ділянкою. Щодо самочинного будівництва сараю та прибудови до будинку [PERSON] судом зазначено вище. Вказана обставина встановлена судом, однак, [PERSON] суду не надано належних, допустимих, переконливих доказів у обґрунтування свого позову та у підтвердження своїх вимог про те, що саме цим самочинним будівництвом [PERSON] порушує його права. Надана [PERSON] копія постанови № 52 по справі про адміністративне правопорушення від 08.05.2018, за якою [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 96 КУпАП та накладено штраф у розмірі 4250 грн., а також судові рішення в адміністративній справі про оскарження цієї постанови, якими в позові [PERSON] відмовлено, в даному випадку не підтверджують про порушення прав [PERSON] з боку [PERSON] , а тому в цій частині суд не приймає їх до уваги на підтвердження доводів позивача за зустрічним позовом, оскільки ним не доведено, яким чином факт самочинного будівництва [PERSON] прибудови до будинку та сараю порушує чи обмежує його права (а. с. 123 т.с. 1). Належних, переконливих, допустимих доказів про порушення прав [PERSON] з боку [PERSON] насадженням фруктових дерев вишні суду не надано. З представлених для дослідження фотознімків неможливо чітко встановити відстань, на якій ростуть фруктові дерева відносно межі вздовж земельних ділянок між [PERSON] та [PERSON] , а тому вони не можуть вважатися належним доказом у справі. Інших належних доказів суду не надано. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (ст.129 Конституції України). Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Дана норма кореспондується зі ст. 81 ЦПК України, з якої, крім того, вбачається, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Враховуючи наведене, вирішуючи спір в межах заявлених вимог, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] за зустрічним позовом є необґрунтованими, оскільки ним не доведено, що прибудова під літерою «а», яку він просить демонтувати, чинять йому перешкоди у користуванні його земельною ділянкою, а сарай під познакою «Б» взагалі знаходиться з боку суміжного землекористувача [PERSON] , яка не є стороною по справі, хоча судом неодноразово ставилось на обговорення питання про залучення до участі в розгляді справи суміжних землекористувачів, але сторони відмовилися від залучення до участі в розгляді справи даних осіб. Висновок суду. Таким чином, \~аналізуючи наведені\~докази та\~даючи їм\~оцінку,\~з урахуванням\~фактичних обставин\~справи,\~виходячи з\~принципів розумності,\~справедливості,\~ виваженості,\~пропорційності,\~розумного балансу\~інтересів сторін,суд приходить до висновку, що сторонами [PERSON] та [PERSON] в обґрунтування своїх вимог не надано належних, допустимих, переконливих доказів, судом не встановлено порушень їх прав, не встановлено перешкод у користуванні вказаними земельними ділянками, а тому суд не знаходить законних підстав для задоволення позовів. Встановлені судом фактичні обставини сторонами не спростовані, а тому позовні вимоги за первісним та за зустрічним позовом в даному випадку задоволенню не підлягають. Стосовно судових витрат. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України залишаються без відшкодування. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed