Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. 11 серпня 2020 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки (пені) у зв`язку з несплатою аліментів, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по сплаті аліментів у сумі 39 764, 52 грн. та неустойку (пеню) у зв`язку з несплатою аліментів у розмірі 10 650, 66 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 2001 по 2008 рік перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. За рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 21 жовтня 2008 року у справі №2-1358/08 стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 29.09.2008 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач ухиляється від обов`язку сплачувати аліменти, тому станом на 01 липня 2020 року має заборгованість зі сплати аліментів у сумі 39 764, 52 грн. За розрахунком позивача розмір пені за несплату аліментів за період до 01 липня 2020 року складає 10 650, 66 грн. Оскільки заборгованість зі сплати аліментів та пеня виникли у відповідача з його вини, позивач звернулася до суду з вимогою про стягнення з нього заборгованості по аліментам та неустойки (пені) у зв`язку з несплатою аліментів. Відповідач відзиву на позов не подав, був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09.12.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням викликом сторін. Судове засідання призначено на 11.01.2021 року. У зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено на 09.02.2021 року. У зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено на 23.03.2021 року. У зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено на 21.04.2021 року. Позивач в судове засідання не з`явилася, 11.01.2021 року подала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідач повторно не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем його проживання, відомий суду номер телефонного зв`язку, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. Як передбачено п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. ЄСПЛ у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» (№12307/16) визначив, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання, то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб - сторінка суду, а тому право такої особи на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод порушено не було. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідач будучи повідомленим належним чином про розгляд справи відносно нього, відзиву на позов не подав про причини неможливості вчинення процесуальних дій суду не повідомлено. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, враховуючи згоду позивача про розгляд справи у його відсутності у заочному порядку із ухвалення рішення при заочному розгляді справи на підставі поданих позивачем документів та повторної неявки у судове засідання належним чином повідомленого про день, час та місце судового розгляду справи відповідача і відсутності будь-яких заяв від нього, суд вважає за можливе постановити розглянути справу за відсутності учасників справи із ухваленням заочного рішення, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Судом встановлено, що 13 серпня 2008 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що 13.08.2008 року ВРАЦС Цюрупинського РУЮ Херсонської області зроблено актовий запис №162 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , про що 08.12.2003 року Щасливською сільською радою Цюрупинського району Херсонської області зроблено актовий запис №21 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , про що 06.02.2006 року Щасливською сільською радою Цюрупинського району Херсонської області зроблено актовий запис №01 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . 21.10.2018 року Цюрупинським районним судом Херсонської області видано виконавчий лист №2-1358/08 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 29.09.2008 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за період з 01.07.2018 по 01.07.2020, складеного старшим державним виконавцем Волковою Г., борг по аліментам боржника [PERSON] станом на 01.07.2020 року становить 39 764, 52 грн. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що вказаний розрахунок на момент вирішення даного спору не оскаржений та не визнаний необґрунтованим. Позивачем до позову долучено розрахунок пені за прострочення відповідачем сплати аліментів, який обчислено, виходячи із суми несплачених відповідачем аліментів за кожен місяць окремо з моменту порушення відповідачем свого обов`язку щодо їх сплати - за період з січня 2019 року по червень 2020 року. Згідно розрахунку загальний розмір нарахованої неустойки (пені) за кожен із прострочених платежів у зазначений період складає 10 650, 66 грн. ІV. Оцінка Суду. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до приписів ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.2 постанови № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Доказів про те, що заборгованість по аліментах виникла внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банківськими установами відповідач суду не надав. За таких обставин, суд вважає, що заборгованість зі сплати аліментів виникла саме з вини відповідача, який неналежно виконував покладний на нього ст.180 СК України обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За таких обставин суд доходить до висновку про наявність передбачених ст.196 СК України підстав для стягнення з відповідача на користь позивача неустойки за прострочення сплати аліментів. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. При цьому розрахунок пені за несплату аліментів має бути проведений за формулою: p=(A1 х 1% х Q1)+(A2 х 1% х Q2)+……….(An х 1% х Qn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Така правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц та в постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц. При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 року відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і вважає, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Таким чином, перевіривши поданий позивачем розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, судом встановлено його невідповідність актуальній практиці Верховного Суду, яка відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Розмір неустойки (пені) по аліментах за період з 01.01.2019 року по 01.07.2020 року необхідно розраховувати наступним чином: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Отже, загальна сума пені за порушення [PERSON] аліментних зобов`язань становить 88 870, 18 грн. Частиною 1 ст. 196 СК України чітко і безальтернативно встановлено розмір стягнення судом неустойки (пені) - не більше 100 відсотків заборгованості за аліментами,. Враховуючи, що розмір неустойки (пені) за період з січня 2019 по червень 2020 року включно, становить 88 870, 18 грн. та є більшим ніж встановлена розрахунком старшим державним виконавцем Волковою Л. заборгованість відповідача [PERSON] за аліментами, тому сума пені не може перевищувати суму заборгованості за аліментами - 39 764, 52 грн. З урахуванням викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи положення ст. 13 ЦПК України, беручи до уваги відсутність доказів щодо неможливості відповідачем з поважних причини оплачувати аліменти на утримання дитини такий тривалий час і встановлені судом обставини, щодо неналежного виконання відповідачем свого обов`язку як батька утримувати свою дитину, а також встановлену ст. 196 СК України можливість стягнення пені не більше як у розмірі 100 відсотків заборгованості, суд, суд діючи виключно в інтересах неповнолітніх дітей, приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за період з 01.01.2019 року по 30.06.2020 року у розмірі 39 764, 52 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості зі сплати аліментів суд доходить наступних висновків. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі статтею 194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Судом встановлено, що 21.10.2018 року Цюрупинським районним судом Херсонської області видано виконавчий лист №2-1358/08 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 29.09.2008 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. За зазначеним виконавчим листом Олешківським РВ ДВС ПМУ МЮ (м. Одеса) відкрито виконавче провадження №43359789, яке перебуває на примусовому виконанні, про що свідчить інформація з АСВП. Згідно із частиною 3 статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до частини 8 цієї статті питання заборгованості вирішується судом лише у разі спору про її розмір. Таким чином законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. На підставі викладених обставин та відсутності спору між сторонами щодо розміру заборгованості, суд приходить до висновку, що заборгованість за аліментами, визначена державним виконавцем, має стягуватися на підставі Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем, а тому у задоволенні позовних вимог у цій частині має бути відмовлено. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі статті 141 ЦПК України, приймаючи до уваги звільнення позивача від сплати судового збору за подання даного позову до суду, ураховуючи задоволення позову, що має майновий характер, з відповідача в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 840,80 грн. що відповідає розміру та ставкам визначеним Законом України «Про судовий збір» станом на 2020 рік.

Outcome: partial