overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Згідно з рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 2 жовтня 2012 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/6 з усіх видів його доходів щомісячно, починаючи з 14 серпня 2012 року, до досягнення дочкою [PERSON], [INFO], трьохрічного віку. [PERSON] звернувся в суд з позовом про зміну розміру аліментів, посилаючись на те, що він на даний час не працює та не отримує будь-якого іншого доходу, не має у власності будь-якого майна та перебуває на утриманні своїх батьків. Позивач стверджує, що у зв'язку зі зміною його матеріального стану він неспроможний сплачувати аліменти на користь позивачки у вищенаведеному розмірі, а тому просить змінити розмір стягуваних з нього аліментів та стягнути їх з нього у розмірі 50 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, визнаючи позовні вимоги та не заперечуючи в їх задоволенні. Вислухавши доводи позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Відповідно до ст. 84 ч.1 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно зі ст. 84 ч.4 цього ж Кодексу право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] не працює, будь-яких інших доходів не отримує, на обліку як безробітний та фізична особа-приватний підприємець не перебуває, що підтверджується наявними у справі документами. З'ясовано і те, що згідно з рішенням Деражнянського районного суду від 23 грудня 2013 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 344 грн. щомісячно, починаючи з 2 грудня 2013 року, до повноліття дитини. Враховуючи наведені вище обставини, а також те, що позивач інших утриманців не має, стан його здоров'я є нормальним, суд вважає вірним встановити розмір аліментів у розмірі 50 грн. щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Згідно з рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 5 квітня 2007 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 250 грн., до його повноліття. [PERSON] звернулася в суд з позовом про зміну розміру аліментів, посилаючись на те, що відповідач не працює, сплачує аліменти на її користь в розмірі, який не відповідає потребам дитини, а тому вона просила змінити розмір аліментів на тверду грошову суму розмір аліментів 500 грн. на дитину, щомісячно. Позивачка в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги. Відповідач до суду не з'явився, однак належним чином повідомлявся про слухання справи, про причини своєї неявки не повідомляв. Суд рахує за можливе слухати справу у його відсутність в порядку заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню. Згідно із ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. В силу ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тому, суд рахує обґрунтованими вимоги позивачки про зміну розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON], народився [INFO], при цьому батьком дитини є відповідач. Дитина знаходиться на утриманні матері, що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Деражнянської міської ради Деражнянського району Хмельницької області. [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище після реєстрації шлюбу на «[PERSON]». При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що позивач являється інвалідом 3 групи з 18 жовтня 2012 року, крім того, має на утриманні ще одну малолітню дитину [INFO], за таких обставин суд рахує можливим збільшити розмір аліментів на користь позивачки на утримання дитини, визначаючи його в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

Згідно з рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області\~ від 24.09.2020 року по цивільній справі №428/1556/20 за позовною заявою [PERSON] до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області про визнання права власності та зобов`язання виплатити грошові кошти позовні вимоги задоволено повністю, визнано за [PERSON] право власності на недоотримані страхові виплати [PERSON] за період з 01.07.2014 року по 01.05.2019 року, зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області виплатити [PERSON] грошові кошти позовні вимоги з недоотримані страхові виплати [PERSON] за період з 01.07.2014 року по 01.05.2019 року. Суд ініціював питання про ухвалення додаткового рішення, оскільки не було вирішено питання про судові витрати. Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо\~ судом не вирішено питання про судові витрати. За подачу позовної заяви [PERSON] сплатила судовий збір в сумі 1681,60 грн., що підтверджується квитанцією від 26.02.2020 року №39576. Таким чином, оскільки при ухваленні рішення від 24.09.2020 року суд не вирішив питання про судові витрати, які поніс позивач, тому існує необхідність ухвалення додаткового рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Згідно з рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 лютого 2013 року [PERSON], [INFO], визнано недієздатним. Зяньковецький психоневрологічний інтернат, де перебуває на державному утриманні психічно хворий [PERSON], звернувся в суд із заявою про призначення директора інтернату Вешньовської П.К. опікуном над [PERSON], вказуючи на те, що згідно з вищенаведеним рішенням суду [PERSON] визнано недієздатним, проте опікуна йому не призначено. Посилаючись на положення п.3.6. Статуту Зяньковецького психоневрологічного інтернату, згідно з яким адміністрація цього закладу здійснює опіку над недієздатними особами, а також на наявність відповідного подання органу опіки та піклування, заявник просить задовольнити його вимоги. В судовому засіданні представник заявника підтримала заявлені вимоги. Представник Божиковецької сільської ради Деражнянського району не заперечує в задоволенні заяви, вважаючи її обґрунтованою. Вислухавши доводи представників заявника і заінтересованої особи та дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], будучи визнаним судом недієздатним, перебуває на державному утриманні в Зяньковецькому психоневрологічному інтернаті Деражнянського району Хмельницької області. Згідно із п.3.6 Статуту Зяньковецького психоневрологічного інтернату адміністрація інтернату на підставі законодавства виконує обов'язки опікуна (піклувальника) щодо підопічних, яким органом опіки чи піклування опікуни (піклувальники) не призначені, і одночасно вживає заходів щодо становлення опіки чи піклування над підопічними, які цього потребують. Відповідно до ч.1 ст. 60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Директор Зяньковецького психоневрологічного інтернату Вешньовська П.К. в судовому засіданні підтвердила свою згоду на призначення її опікуном над недієздатним [PERSON] Крім того, наявне подання Божиковецької сільської ради Деражнянського району про призначення опікуна щодо [PERSON] Підсумовуючи наведене, суд доходить висновку про наявність підстав для призначення Вешньовської П.К. опікуном над [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Згідно з рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26 грудня 2006 року [PERSON], [INFO], визнано недієздатним. Зяньковецький психоневрологічний інтернат, де перебуває на державному утриманні психічно хворий [PERSON], звернувся в суд із заявою про призначення директора інтернату Вешньовської П.К. опікуном над [PERSON], вказуючи на те, що згідно з вищенаведеним рішенням суду [PERSON] визнано недієздатним, проте опікуна йому не призначено. Посилаючись на положення п.3.6. Статуту Зяньковецького психоневрологічного інтернату, згідно з яким адміністрація цього закладу здійснює опіку над недієздатними особами, а також на наявність відповідного подання органу опіки та піклування, заявник просить задовольнити його вимоги. В судовому засіданні представник заявника підтримала заявлені вимоги. Представник Божиковецької сільської ради Деражнянського району не заперечує в задоволенні заяви, вважаючи її обґрунтованою. Вислухавши доводи представників заявника і заінтересованої особи та дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], будучи визнаним судом недієздатним, перебуває на державному утриманні в Зяньковецькому психоневрологічному інтернаті Деражнянського району Хмельницької області. Згідно із п.3.6 Статуту Зяньковецького психоневрологічного інтернату адміністрація інтернату на підставі законодавства виконує обов'язки опікуна (піклувальника) щодо підопічних, яким органом опіки чи піклування опікуни (піклувальники) не призначені, і одночасно вживає заходів щодо становлення опіки чи піклування над підопічними, які цього потребують. Відповідно до ч.1 ст. 60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Директор Зяньковецького психоневрологічного інтернату Вешньовська П.К. в судовому засіданні підтвердила свою згоду на призначення її опікуном над недієздатним [PERSON] Крім того, наявне подання Божиковецької сільської ради Деражнянського району про призначення опікуна щодо [PERSON] Підсумовуючи наведене, суд доходить висновку про наявність підстав для призначення Вешньовської П.К. опікуном над [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

Згідно з ухвалою апеляційного суду Львівської області від 08 липня 2016 року зазначену цивільну справу повернуто в [PERSON]»янка-Бузький районний суд Львівської області для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення у справі. В судове засідання позивач не з!явилась, до початку судового засідання представила заяву в якій зазначила, що проти ухвалення додаткового рішення не заперечує. Представник відповідача відділу Державної виконавчої служби [PERSON]»янка-Бузького районного управління юстиції в судове засідання не з»явився, хоча належно був повідомлений про дату та час розгляду справи, не попередив суд про причину неявки. \~\~\~\~ Вирішуючи питання про ухвалення додаткового рішення, суд бере до уваги такі обставини: [PERSON]»янка-Бузького районного суду Львівської області від 28 березня 2016 року позов задоволено частково. Визнано за [PERSON] право власності на ? частку нежитлових приміщень загальною площею 896,7 кв.м, розташованих на першому та другому поверхах двоповерхової будівлі ремонтних цехів (літ. Г-2) поз.5, що становлять 26/100 часток нежитлових приміщень за адресою вул. Київська,185 смт. Запитів Кам»янка-Бузького р-н Львівської області. Знято арешт з 26/100 часток нежитлових приміщень загальною площею 896,7 кв.м, розташованих на першому та другому поверхах двоповерхової будівлі ремонтних цехів (літ. Г-2) поз.5 за адресою вул. Київська,185 смт. Запитів Кам»янка-Бузького р-н Львівської області. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. При ухваленні рішення суд не звернув увагу, що судовий збір за подання позовних заяв був оплачений не в повному обсязі. Відповідно до п.9 ч.1 ст.80 ЦПК України ціна позову у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності визначається дійсною вартістю нерухомого майна. Відповідно до ч.2 ст. 80 ЦПК України передбачено, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред»явлення позову встановити точну ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи. Ставки розміру судового збору встановлені ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір». Оскільки при ухваленні рішення позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2067 грн., то відповідно до вимог п. 1 ч. 1\~ст. 220 ЦПК України\~слід ухвалити додаткове рішення з приводу достягнення з позивача [PERSON] судовий збір в розмірі 4823 (чотири тисячі вісімсот двадцять три) грн. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

Згідно з ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 06 березня 2017 року зазначену цивільну справу повернуто в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення у справі. У судовому засіданні представник позивача у вирішенні зазначеного питання поклався на думку суду. Представники відповідачів пояснили, що, на їхнє переконання, підстав для стягнення судового збору з відповідачів немає. Вирішуючи питання про ухвалення додаткового рішення, суд бере до уваги такі обставини: Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 лютого 2017 року позов [PERSON] задовольнено частково. Стягнуто на його користь із Державного бюджету України шляхом списання з рахунку Державної казначейської служби України, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, 186880 гривень на відшкодування моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено компенсувати [PERSON] за рахунок держави понесені судові витрати на правову допомогу в розмірі 1279 (одна тисяча двісті сімдесят девять) гривень. При ухваленні рішення судом не вирішено питання про розподіл судового збору. Позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання заяви немайнового характеру (в даному випадку відшкодування моральної шкоди) станом на день предявлення позову становила 551,20 гривень. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, якщо судом не вирішено питання про судові витрати, суд може ухвалити додаткове рішення. За вказаних обставин суд вважає за доцільне ухвалити в зазначеній цивільній справі додаткове рішення, стягнувши в дохід держави 551,20 гривень судового збору порівну, з відповідачів, винними діями яких заподіяно позивачу моральну шкоду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

Згідно з ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 11 липня 2016 року зазначену цивільну справу повернуто в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення у справі. В судовому засіданні представник позивача пояснила, що вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення з приводу достягнення з відповідача судового збору. Представник відповідача у вирішенні зазначеного питання поклалася на думку суду. Вирішуючи питання про ухвалення додаткового рішення, суд бере до уваги такі обставини: Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 червня 2016 року позов задоволено частково. Змінено дату звільнення [PERSON] з роботи з ПАТ КБ «ПриватБанк» 07 серпня 2015 року на 17 лютого 2016 року. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» в користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 16185 гривень 86 копійок, з наступним вирахуванням із цієї суми податків та інших обов'язкових платежів. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» в дохід держави судовий збір у розмірі 551 гривня 20 копійок. При ухваленні рішення питання про судові витрати вирішено судом не в повному обсязі. Позивач звертався до суду з вимогами як майнового, так і немайнового характеру, які відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» підлягають оплаті окремо - за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, та за ставками, встановленими для позовів немайнового характеру. При зверненні до суду позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відтак, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 551 гривня 20 копійок за позовні вимоги немайнового характеру (про зміну дати звільнення з роботи) та в розмірі 551 гривня 20 копійок за позовні вимоги майнового характеру (про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 16185 гривень 86 копійок). Оскільки при ухваленні рішення з відповідача стягнуто судовий збір у розмірі 551 гривня 20 копійок (лише за одну з зазначених вимог), то відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України слід ухвалити додаткове рішення з приводу достягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» судового збору в розмірі 551 гривня 20 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Згідно з ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 14 грудня 2015 року зазначену цивільну справу повернуто в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення у справі. Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду питання про ухвалення додаткового рішення, в судове засідання не зявився, не повідомивши про причини неявки. За вказаних обставин суд вважає за можливе відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України вирішити питання про ухвалення додаткового рішення у їх відсутності. Вирішуючи питання про ухвалення додаткового рішення, суд бере до уваги такі обставини: Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 грудня 2015 року позов задоволено частково та стягнуто з [PERSON] у користь [PERSON], аліменти на утримання дружини в розмірі 500 гривень, щомісячно, починаючи з 01 вересня 2015 року до 01 грудня 2015 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. При ухваленні рішення судом з відповідача [PERSON] стягнуто в дохід держави 17 гривень 39 копійок судового збору. При предявленні позову позивач була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», №3674-17, у редакції\~від\~28 березня 2015 року. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», №3674-17, у редакції\~від\~28 березня 2015 року, ставки судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, встановлюються в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (243 гривні 60 копійок) та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати (3654 гривні). Відповідно до п. 3. ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів сукупністю усіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Беручи до уваги, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини задоволено частково та стягнуто з відповідача аліменти на утримання дружини в розмірі 500 гривень, щомісячно, починаючи з 01 вересня 2015 року до 01 грудня 2015 року, та 17 гривень 39 копійок судового збору, з відповідача підлягає до стягнення ще 226 гривень 21 копійка судового збору. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, якщо судом не вирішено питання про судові витрати, суд може ухвалити додаткове рішення. За вказаних обставин суд вважає за доцільне ухвалити в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини додаткове рішення з приводу стягнення судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. 25.10.2010 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «ПРИВАТБАНК» (а.с.9). Підписанням заяви [PERSON] надала свою згоду на те, що заява разом із запропонованими банком Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складають кредитний договір, який по своїй суті є договором приєднання в розумінні ч.1 ст.634 ЦК України (а.с.9, 10, 11-25). Таким чином, між сторонами виникли правовідносини стосовно виконання відповідачем умов укладеного кредитного договору. У спорі, пов'язаному із стягненням заборгованості за кредитним договором підлягають встановленню обставини, як наявності між сторонами договірних правовідносин, так і невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань та їх розмір. З 21.05.2018 найменування ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» змінено на АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що не є перетворенням юридичної особи. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua. складне між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через wеb-сайт банку (www. privatbank.ua. або інший інтернет /СМС- ресурс, зазначений банком). Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) ПАТ КБ «ПриватБанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009, а наразі діє на підставі Ліцензії НБУ №22 від 05.10.2011

Outcome: partial