Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

Звертаючись до суду, прокурор зазначив, що вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 04.12.2014 №1-кп/207/427/14 у справі 207/4562/14-к [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, а саме в умисному заподіянні [PERSON] легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя. Вказаний вирок набрав законної сили 05.01.2015р.. Під час досудового розслідування кримінального провадження №12014040780000411 від 15.03.2014 встановлено, що 15.03.2014 приблизно о 9.00 годині, біля магазину «Забава», який розташований біля будинку №2-А по вул. Чапаєва у м. Дніпродзержинську, [PERSON], під час раптово виниклої сварки, маючи намір на навмисне спричинення тілесних ушкоджень, наніс [PERSON] (відповідно до висновку експерта 1061-Е від 25.09.2014) не менше чотирьох ударів кулаками правої та лівої руки в область обличчя, внаслідок чого потерпілий втратив рівновагу і впав на землю, після чого [PERSON], продовжуючи реалізовувати свій намір, наніс йому не менше пяти ударів правою та лівою ногою в обличчя, а також не менше двох ударів скляною пляшкою в обличчя, чим заподіяв [PERSON] пошкодження у вигляді синця та двох саден правої кисті, які відносяться до легких тілесних пошкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки, та закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась явищами струсу головного мозку, переломом кісток носу, чотирма синцями та двома ранами обличчя, крововиливами у склеру обох очей, крововиливом та трьома ранами слизової верхньої губи, травматичною екстракцією третього зубу на верхній щелепі ліворуч, які відносяться до легких тілесних пошкоджень з короткочасним розладом здоровя, що викликали розлад здоровя більше 6, але менше 21 дня. У період з 15.03.2014 по 21.03.2014, у звязку отриманням вищевказаних пошкоджень, [PERSON] знаходився на лікуванні у нейрохірургічному відділенні Комунального закладу «Дніпродзержинська міська лікарня швидкої медичної допомоги «[PERSON] обласної ради» та на його лікування закладом понесено витрати у розмірі 1862,82 грн., з розрахунку перебування потерпілого у закладі 6 койко/днів, вартістю: 1 койко/день - 310,47 грн. (калькуляція витрат на лікування додається). Відповідно до Статуту комунального закладу «Дніпродзержинська міська лікарня швидкої медичної допомоги «[PERSON] обласної ради», затвердженого рішенням [PERSON] обласної ради від 27.12.2011 № 196-10/УІ, заклад перебуває в управлінні [PERSON] обласної ради та фінансується з коштів обласного бюджету. Відповідно до п. 4, 5 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 - стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я. Стягнені в установленому порядку кошти на відшкодування витрат на лікування витрачаються на заходи, передбачені бюджетом. На підставі викладеного прокурор просив стягнути з [PERSON], [INFO], до обласного бюджету Дніпропетровської області, витрати понесені комунальним закладом «Дніпродзержинська міська лікарня швидкої медичної допомоги «[PERSON] обласної ради», ідентифікаційний код юридичної особи: 01985854, на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] в розмірі 1862 грн. 82 коп. Прокурор позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] обласної ради у судове засідання не зявився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник позивача комунального закладу «Дніпродзержинська міська лікарня швидкої медичної допомоги «[PERSON] обласної ради» у судове засідання не зявився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву, відповідно до якої позов визнав у повному обсязі, просив справу розглянути за його відсутності. Дослідивши письмові докази та оцінивши усі докази по справі в їх сукупності суд приходить до наступних висновків: Між сторонами склались правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України. Зокрема, відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно з ч.7 ст.128 УПК України особа, яка не предявила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право предявити його в порядку цивільного судочинства. У судовому засіданні встановлено, що вироком Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 04.12.2014р. по справі №207/4562/14-к [PERSON] був визнаний винним у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Крім того, відповідно до вказаного рішення по даній справі [PERSON] був визнаний потерпілим (ар.с.9-10). Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вини цією особою. Відповідно до листа комунального закладу «Дніпродзержинська міська лікарня швидкої медичної допомоги «[PERSON] обласної ради» №376 від 03.06.2015р. (ар.с.11), [PERSON] у період з 15.03.2014р. по 21.03.2014р. знаходився на лікуванні в нейрохірургічному відділенні зазначеного комунального закладу, у зв'язку з чим сума витрат на лікування останнього, згідно з калькуляцією склала 1862, 82грн. (ар.с.7). В листі №376 від 03.06.2015р. також зазначено, що якщо лікування проводилось закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п. 4, 5 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 - стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я. Стягнені в установленому порядку кошти на відшкодування витрат на лікування витрачаються на заходи, передбачені бюджетом. Дані обставини відповідачем не заперечуються та визнаються. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності до того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 ст.11 ЦПК України особа, що бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета позову на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За таких обставин позов заявлено обґрунтовано та у відповідності до вимог чинного законодавства, тому він підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved