Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Згідно позовної заяви [PERSON], його усних пояснень в судовому засіданні та його представника [PERSON] в 1976 році уклав шлюб з [PERSON], від шлюбу мають пятеро дітей, які на даний час повнолітні. 30 січня 1990 року виконавчим комітетом міської ради м. Нетішин виданий йому ордер № 7285 на склад сім'ї з семи чоловік, а саме дружина [PERSON], син [PERSON], син [PERSON], дочка [PERSON], дочка [PERSON], син [PERSON] на право заняття жилого приміщення, жилою площею 75, 69 кв.м., яке складається з двох суміжних квартир № 51 та № 52 в буд. № 14 по вул. Миру в м. Нетішин. В послідуючому сімейне життя між ним та дружиною [PERSON] не склалося, тому 02.12.1999 року Нетішинським міським судом розірваний шлюб між ними. Після розірвання шлюбу [PERSON] з дітьми залишилася проживати у кв. № 52, а він один став проживати у кв. № 51. З дозволу ЖКО були розділені особові рахунки на зазначені квартири. Визначений порядок користування квартирами тривав до березня 2002 року, коли [PERSON] з дітьми звернулися в Нетішинський міський суд з позовом до нього про розподіл житла. Рішенням Нетішинського міського суду від 15.03.2002 року вирішено кв. № 51 виділити йому та двом синам: [PERSON] і [PERSON]. Квартира № 51 складається з кімнат площею 12 м. кв. та 17,4 кв. м., кухні, ванни, туалету, 2-х коридорів. Квартиру № 52 виділено [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Квартира № 52 складається з кімнат площею 17 м. кв., 8,9 м. кв., 12,7 м. кв., кухні, ванни, туалету, коридору. Водночас, суд зобов'язав ЖКО Нетішинського міськвиконкому провести розподіл особових рахунків між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON], [PERSON] і [PERSON] Однак, до звернення в міський суд і після рішення суду сини [PERSON] та [PERSON] постійно проживали і проживають у кв. № 52, а у кв. №51 не вселялися, незважаючи на те, що в них була можливість вселитися і проживати у зазначеній квартирі. Будучи розведеним, познайомився з [PERSON]. 19.10.2005 року [PERSON] зі своїм неповнолітнім сином [PERSON], [INFO] зареєструвалися у кв. № 51 і вселилися в неї на постійне місце проживання, дозволу синів на їх вселення та реєстрацію не запитував. 05 травня 2007 року він зареєстрував з [PERSON] шлюб, яка прийняла його прізвище. Від часу поселення у кв. № 51 він проводить оплату комунальних послуг та оплату квартирної плати, в квартирі з дружиною зробив капітальний ремонт, вставив нові залізні двері, поміняв замок. 17.03.2010 року [PERSON] та [PERSON] зверталися до Нетішинського міського суду з позовом до нього, [PERSON] та [PERSON] про визнання місця реєстрації недійсним та встановлення порядку користування квартирою. Однак при розгляді первісного та їхнього зустрічного позову про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням за спільними заявами Нетішинський міський суд ухвалою від 26.07.2010 року позовну і зустрічну позовну заяви залишив без розгляду. При цьому на його пропозицію сторони домовилися про обмін 2 кімнатної квартири на однокімнатну квартиру, проте варіанти обміну, які б влаштовували синів, були відсутні. Перешкод [PERSON] та [PERSON] проживати в квартирі не чинить, вони самі не хотіли проживати в квартирі, він для них не пропонував ключі від вхідних дверей квартири, оскільки останні не вимагали, надати ключа в теперішній час не бажає, оскільки немає місця для їхнього проживання, він має бажання приватизувати двохкімнатну квартиру № 51 без участі синів. З посиланням на ст. 71, 72 ЖК України просить визнати [PERSON] і [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням внаслідок того, що на протязі багатьох років були відсутніми у двохкімнатній квартирі [ADDRESS] без поважних причин, в зустрічному позові просить відмовити. Згідно зустрічної позовної заяви та усних пояснень позивачів по зустрічному позову [PERSON], [PERSON], та їх представника [PERSON], в 2005 році в батька появилася жінка [PERSON], при цьому вони не стали перешкоджати її проживанню. В тому ж році вона зареєструвалася до спірної квартири без їхньої згоди. В 2007 році батько зареєстрував шлюб з [PERSON] і їм стали реально перешкоджати в користуванні квартирою, [PERSON] винесла з кімнати ліжка, на яких вони спали. В подальшому батько зробив в квартирі ремонт, поміняв вхідні двері, проте ключі від дверей для них не надав. В 2010 році вони зверталися з позовом до Нетішинського міського суду про зобовязання не чинити перешкод у користуванні квартирою та вселення, однак [PERSON] було запропоновано залишити позовні вимоги без розгляду, зробити обмін квартири на однокімнатну, а різницю у вартості квартири розділити між ними. Проте згодом переконалися, що наміри в батька були інші. Інтерес до житла вони ніколи не втрачали, періодично, починаючи з 2010 року сплачували кошти за комунальні послуги, іншого житла в них немає. Причиною не проживання в спірній квартирі було те, що [PERSON] поставив нові двері і поміняв замок, при цьому створив умови, за яких проживання в квартирі не було можливе. Також зазначили, що в спірній квартирі зареєстрована малолітня [PERSON], [INFO], яка є донькою [PERSON], її права відповідачами на проживання в квартирі також порушуються. Враховуючи безпідставність заявлених батьком позовних вимог просять відмовити йому у позові про визнання їх такими, що втратили право користування житлом, а їхній зустрічний позов про усунення перешкод в користуванні житлом, вселення задоволити. Відповідачка по зустрічному позову [PERSON] позовні вимоги [PERSON], [PERSON] не визнала та пояснила, що позивачам по зустрічному позову ніхто не чинив перешкод проживати в спірній квартирі, вона проживає з [PERSON] 10 років, живуть мирно та дружно, спорів між ними немає ніяких. Якщо чоловік є вдома, то вона відкриває для його синів двері. Вона не згідна, щоб вселити [PERSON], [PERSON] в спірну квартиру, оскільки у всіх свої сім»ї і вважає, що вони не мають права на проживання в цій квартирі. Відповідач [PERSON] згідно його письмової заяви зустрічний позов не визнає, просить в ньому відмовити за безпідставністю позовних вимог, а первісний позов задоволити, справу слухати у його відсутності. Представник третьої особи комунального підприємства Нетішинської міської ради «Житлово-комунальне обєднання» позовні вимоги [PERSON] не визнала та просить в позові відмовити, зустрічний позов [PERSON], [PERSON], що діє також в інтересах [PERSON], [INFO] про усунення перешкод в користуванні житлом, вселення задоволити, оскільки [PERSON], [PERSON] не було втрачено інтересу до спірної квартири, при цьому вони частково оплачували комунальні послуги. Свідок [PERSON] показала, що [PERSON] є її батьком, квартиру отримав від держави на пятьох дітей, брати ніколи не втрачали інтерес до спірної квартири, в якій зареєстровані і в якій проживали, раніше часто ходили до батька, він спілкувався з внуками до того часу, коли в квартирі не зявилась [PERSON], коли батько перебував у стані алкогольного спяніння то неодноразово наголошував, що квартири брати не отримають, а коли появилася [PERSON], поміняв замка і таким чином перешкоджав проживанню братів. Свідок [PERSON] показала, що є рідною сестрою для [PERSON], [PERSON], брати ніколи не втрачали інтересу до спірної квартири, сплачували комунальні послуги, всім потрібен свій куточок, їх пятеро дітей, батько не хоче, щоб сини з ним проживали, в нього друга сім»я, брати для нього заважають. В 2010 році батько визнавав за ними право на проживання, у власності в братів іншого житла немає. Був час, коли брати мали ключі від цієї квартири, там були їхні речі, ліжка, щоб спати, однак їх [PERSON] під час ремонту винесла з квартири. Свідок [PERSON] показала, що іншого житла у [PERSON], [PERSON] немає, вони ніколи не втрачали інтерес до цієї квартири, періодично сплачують комунальні послуги, коли появилась [PERSON], то [PERSON] поміняв замок до квартири. Свідок [PERSON] показала, що сини [PERSON] інтересу до спірної квартири не втрачали. Свідок [PERSON] показала, що сини [PERSON] в спірній квартирі не проживають, причина не проживання невідома. В квартирі зроблено ремонт, знаходяться нові меблі, раніше там не було нічого, стояли ліжка і шафа, а зараз там є все. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що в позові [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання втратившими право користування житловим приміщенням необхідно відмовити, а зустрічний позов [PERSON], [PERSON], що діє також в інтересах [PERSON], [INFO] про усунення перешкод в користуванні житлом, вселення задовольнити. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Згідно змісту частини 4 статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно статті 64 цього Кодексу члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Відповідно до частини 1 статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно з частиною 1 ст.72 ЖК України питання визнання особи такою, що втратила право на жиле приміщення, вирішується виключно в судовому порядку. Відповідно до роз»яснень, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року N 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Так, рішенням Нетішинського міського суду від 15.03.2002 року вирішено квартиру [ADDRESS] виділити [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Квартира № 51 складається з кімнат площею 12 м. кв. та 17,4 кв. м., кухні, ванни, туалета, 2-х коридорів. Квартиру [ADDRESS] виділено [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Квартира № 52 складається з кімнат площею 17 м. кв., 8,9 м. кв., 12,7 м. кв., кухні, ванни, туалета, коридора. ЖКО Нетішинського міськвиконкому зобовязано провести розподіл особових рахунків між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON], [PERSON] та [PERSON]А.(а.с.7 зворот). Відповідно до ухвали Нетішинського міського суду від 26.07.2010 року позовну заяву [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи без самостійних вимог КП НМР «ЖКО», ВГІРФО Нетішинського МВ УМВС України в Хмельницькій області про визнання місця реєстрації недійсним та встановлення порядку користування квартирою і зустрічний позов [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи без самостійних вимог КП НМР «ЖКО, ВГІРФО Нетішинського МВ УМВС України в Хмельницькій області про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням залишено без розгляду (а.с.9). Відповідно до оригіналів квитанцій за 2010-2015 роки, наданих в судовому засіданні [PERSON] ним сплачена за означений період на особовий рахунок [PERSON] квартирна плата за користування квартирою №51, по вул. Миру 14 м. Нетішин (а.с.104-121,145). Таким чином суд вважає, що причини тимчасової відсутності у спірній квартирі [PERSON] та [PERSON] слід визнати поважними, а отже немає правових підстав для визнання їх втратившими право на житло, інтерес до житла вони не втратили, сплачують комунальні платежі, іншого житла, окрім спірного у них немає, між сторонами склалися неприязні стосунки з приводу спільного користування житловим приміщенням, ключів від квартири вони не мають, давати їм ключі батько не бажає, а з пояснень останнього та його дружини убачається, що спільне користування квартирою є неможливим і небажаним саме для них, оскільки в них нова сімя і місця в квартирі для синів немає. Зустрічний позов слід задоволити, оскільки має місце порушення прав позивачів за зустрічним позовом на проживання в спірній квартирі. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає, що підлягають до стягнення на користь позивачів за зустрічним позовом судові витрати, повязані з оплатою правової допомоги в розмірі 4130 грн. та судовий збір в розмірі 487,20 грн., що підтверджується актом виконаних робіт (а.с.125), квитанцією (а.с. 22). На підставі ст.ст.9,64,71,72 ЖК України,

Outcome: approved