Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

Згідно позовної заяви, яка надійшла до суду 21 січня 2016 року, сторони 18 жовтня 2013 року зареєстрували шлюб від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося з причин різниці поглядів на сімейне життя, виникнення конфліктних ситуацій, відсутність спільних інтересів, на даний час не проживають разом, не ведуть спільного господарства, подальше подружнє життя є неможливим і суперечить їх інтересам. У звязку із зазначеними обставинами позивач просить шлюб розірвати, залишити їй прізвище після розлучення, що набуте в шлюбі, дитину залишити на її утриманні, з відповідача стягнути судові витрати. Спору щодо майна немає. Позивач в судове засідання не зявилась, згідно поданої заяви просить справу розглядати у її відсутність. Вказала, що в наданий судом строк примирення не відбулось, сімя розпалась, шлюб має формальний характер, разом не проживають з грудня 2015 року, спільного господарства не ведуть. Позивач зменшила позовні вимоги та просить не розглядати позов в частині залишення дитини на її утриманні, оскільки спору щодо місця проживання дитини немає. В решті позов підтримала та просить такий задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву згідно якої просить справу розглядати у його відсутність. Вказав, що в наданий судом строк примирення не відбулось, шлюб має формальний характер, тому не заперечує проти розірвання шлюбу, спору щодо місця проживання дитини немає. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ч. 1 ст. 55, ч.ч. 3, 4 ст. 56, ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110, ст. 112, ст. 113 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається; дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом; шлюб припиняється внаслідок його розірвання; позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення; особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, згідно свідоцтва про шлюб серія 1-АМ № 138604, виданого 18 жовтня 2013 року, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 18 жовтня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №2874, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] народився 08 травня 2014 року, його батьками є [PERSON], [PERSON]. Ухвалами суду від 05 лютого 2016 року, від 06 червня 2016 року сторонам надавався строк для примирення терміном три місяці та два місяці відповідно. З поданих сторонами заяв вбачається, що сторони припинили шлюбні відносини, не проживають разом, спільного господарства не ведуть, в наданий судом строк примирення між ними не відбулось, тому суд вважає вказані обставини такими, які свідчать, що їх сім'я розпалась і подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам, після розірвання шлюбу позивачу слід залишити прізвище, що набуте в шлюбі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вказані обставини визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому на користь позивача з відповідача слід стягнути 551,20 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved