Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, [PERSON] просить надати дозвіл на тимчасовий одноразовий виїзд неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , за кордон України до Російської Федерації та на зворотній в`їзд в Україну без згоди батька [PERSON] , [INFO] , у супроводі матері [PERSON] , [INFO] , на строк з 01.06.2019 року по 01.09.2019 року, посилаючись на те, що з 28.07.2012 року перебувала з відповідачем у шлюбі, який рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18.10.2017 року був розірваний. Під час перебування у шлюбі у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу між батьками проживають разом з [PERSON] , а батько дитини - [PERSON] , маючи реальну можливість приймати участь у вихованні та забезпеченні дітей, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не спілкується з дітьми, участі у їх житті не приймає, аліменти, призначені судом, не сплачує, і ніякої допомоги не надає. Востаннє відповідач бачився з дітьми у вересні 2017 року у місті Бахмут Донецької області, а з лютого 2018 року проживає на території Російської Федерації, з дітьми не спілкується, а з позивачем декілька разів спілкувався телефоном, під час чого вона просила [PERSON] надати згоду на тимчасові виїзди дітей за кордон України з метою відпочинку до Російської Федерації (зокрема, до м. Саратов, де мешкає баба дітей), але такі прохання були відхилені відповідачем, внаслідок чого позивач разом з дітьми не мають можливості виїхати у гості до баби для відпочинку, оздоровлення та спілкування з родиною, у зв`язку з чим звернулась до суду з вказаним позовом. Позивач [PERSON] , яка про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, в судове засідання не з`явилась, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи без її участі. Заперечень щодо заочного розгляду справи від позивача не надійшло. Відповідач [PERSON] , який про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив па позовну заяву не надав, тому суд на підставі п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Представник третьої особи - провідний спеціаліст служби у справах дітей Управління молодіжної політики ті у справах дітей Бахмутської міської ради Малка Т.Є., яка про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, в судове засідання не з`явилась, звернувшись на адресу суду з заявою про розгляд справи без її участі, у якій заперечень щодо задоволення позовних вимог не зазначила. Суд, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 28 липня 2012 року позивач та відповідач перебували у шлюбі, який рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18.10.2017 року розірваний (а.с. 7). У шлюбі у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 19.02.2014 року (а.с. 5) та серії [NUMBER] від 09.01.2015 року (а.с. 6). Позивач та її малолітні діти зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 07.02.2019 року (а.с. 3). Згідно довідки № 260 від 28.02.2019 року позивач згідно судового наказу № 219/8976/17, 2-н/219/883/2017 від 05.09.2017 року, виданого Артемівським міськрайонним судом Донецької області, повинна отримувати аліменти від відповідача на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за період з 01.08.2018 року по 31.01.2019 року нараховано 10 837,86 грн., однак аліменти не отримувала, оскільки боржник не працює, іншої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, злісно ухиляється від сплати аліментів (а.с. 4). Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 2 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до п.п. 5.1.1 Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької Луганської областей в`їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57. Пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно із частинами 1 і 3 статті 151 Сімейного Кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 154 Сімейного Кодексу України батьки мають право на самозахист своєї дитини. Згідно ч. 1 ст. 18 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року (ратифікованої Україною 27.02.1991 року) батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За таких обставин, враховуючи встановлені обставини, зокрема те, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів як на підтвердження того, що мати дитини не спроможна забезпечити належний рівень відпочинку та перебування дітей в Російській Федерації, так і на підтвердження інших обставин, які б давали суду підстави вважати, що остання діє всупереч інтересів малолітніх дітей, суд вважає, що надання позивачу дозволу на тимчасовий виїзд малолітніх дітей за кордон до Російської Федерації без згоди батька в її супроводі, відповідатиме інтересам дітей та сприятиме їх розвитку, оскільки він має на меті відпочинок та спілкування дитини з рідною бабою. При цьому, визначаючи періоди часу надання такого дозволу, суд надає дозвіл на виїзд за межі України - на територію Російської Федерації, малолітнім [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у супроводі матері [PERSON] , без дозволу і супроводу батька [PERSON] , з дня набрання рішенням суду законної сили, а не з 01 червня 2019 року, як просить позивач, оскільки станом на зазначену дату рішення суду буде вважатись таким, що не набрало законної сили.

Outcome: partial