Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Зміст позовних вимог, пояснення сторін. В липні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, [PERSON], про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 24 липня 2013 року уклав шлюб з відповідачкою. Від подружнього життя мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що протягом подружнього життя вони часто сварились з відповідачкою та розірвання шлюбу є єдиним виходом для припинення відносин, які залишились і снують лише формально. Сім'я фактично розпалась, всі фізичні та духовні зв'язки між сторонами втрачено. Намагання зберегти сім'ю, помиритися не дали результатів, тому спільне життя позивач вважає не можливим. В позовній заяві позивач просить суд розглядати справу без його участі, судові витрати залишити за ним. Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Частиною 3 статті 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідачка позовні вимоги визнала в повному обсязі, суд вважає за можливе ухвали рішення в підготовчому судовому засіданні. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 24 липня 2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції у Харківській області зареєстровано шлюб між учасниками справи, актовий запис № 160. Сторони припинили подружні відносини з червня 2018 року, спільне господарство не ведеться, втрачені фізичні та духовні зв'язки. У відповідності до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивач вказує суду, що сумісне подружнє життя не склалося,відносини з відповідачкою стали псуватися, в сім'ї були сварки, сторони не могли дійти спільної думки у вирішенні важливих питань, примирення з відповідачкою не можливе, оскільки це порушуватиме його інтереси. Норми права, що регулюють правовідносини під час розгляду справи. У відповідності до ст. 5 Протоколу 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. У відповідності до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відповідачка бажає залишити своє шлюбне прізвище «[PERSON]». Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог ( ч. 1 ст. 141 ЦПК України). В позовній заяві позивач просить не стягувати на його користь судовий збір сплачений ним при подачі позову, отже суд залишає судовий збір за позивачем.

Outcome: approved