Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Згідно позовної заяви [PERSON], що надійшла до суду 09 листопада 2016 року, сторони з 15 грудня 2012 року по 22 липня 2015 року перебували в шлюбі, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу, у звязку з одруженням, позивач 30 грудня 2015 року змінила прізвище [PERSON] на [PERSON]. Дочка проживає разом з позивачем, відповідач не бажає в повній мірі виконувати батьківські обов'язки по утриманню дитини, ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не приймає участі у вихованні доньки, не сприяє її духовному та фізичному розвитку, не надає їй належної матеріальної підтримки. Відповідач працює в м. Хмельницькому в Департаменті спеціалізованої підготовки та кінологічного забезпечення Державної фіскальної служби України, має постійний заробіток та відповідно має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Інших дітей він немає, аліменти нікому не платить. З посиланням на ст.ст. 180, 181 СК України позивач просить стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання доньки у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви до суду і до повноліття дитини. Згідно письмових заяв сторін від 29 листопада 2016 року позивач позов підтримує, відповідач позов визнає в повному обсязі, просять розгляд справи проводити у їх відсутність. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 191 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У статті 182 СК України зазначено та у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей; непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, відповідно до копії свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON], [PERSON]. Відповідно до рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 22 липня 2015 року (справа №678/188/15-ц, провадження №2-678-244/15) шлюб між сторонами розірвано, прізвище після розірвання шлюбу [PERSON] залишено те, що набуте у шлюбі. З копії паспорта громадянина України, що виданий 15 лютого 2016 року, вбачається, що [PERSON] народилася 26 березня 1987 року в смт. Летичів Хмельницької області, 30 грудня 2015 року ВДРАЦС по м. Черкаси було зареєстровано шлюб з [PERSON] Відповідачем [PERSON] позов визнається в повному обсязі, в тому числі й те, що донька проживає разом з позивачем, яка потребує допомоги на утримання дитини. В поданій заяві відповідач вказав, що офіційно є працевлаштованим про що надав службове посвідчення відповідно до якого працює головним державним інспектором департаменту спеціалізованої підготовки та кінологічного забезпечення Державної фіскальної служби. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, з урахуванням досліджених письмових доказів, письмових пояснень відповідача про визнання позову в повному обсязі, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави необхідно стягнути суму судового збору в розмірі 551,20 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved