Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

З позову [PERSON] вбачається, що 28.08.2015 року померла його мати [PERSON], останнім постійним місцем проживання та реєстрації якої було с. Кротівщина, вул. Шевченка, 56 Великобагачанського району Полтавської області, яка проживала разом з своїм сином [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. До складу спадкового майна, поряд з іншим, увійшов житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: с. Кротівщина, вул. Шевченка, 56 Великобагачанського району Полтавської області та складається в цілому відповідно до технічного паспорту з житлового будинку (літ. А-1, а), літня кухня (літ. Б), сарай (літ. Б-1), сарай (літ. В), сарай (літ. Г), гараж (літ. Д), сарай (літ. Д-1), погріб вхідний (літ. Е), колодязь №1, огорожа №2, ворота №3. Житловий будинок з господарськими будівлями відповідно до погосподарської книги №6, особовий рахунок №270 станом на 15.04.1991 року відносився до колгоспного двору. Головою колгоспного двору значилася [PERSON], а членом двору значився [PERSON]. Правовстановлюючий документ на домоволодіння не виготовлявся. Позивач зазначає, що житловий будинок з господарськими будівлями знаходиться на земельній ділянці для обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями площею 0,25 га, яка є комунальною власністю. Позивач вказує, що він є спадкоємцем після смерті матері [PERSON] за заповітом, який був складений нею за життя 24.07.2007 року та посвідчений секретарем виконкому [PERSON] сільської ради. [PERSON] все своє майно заповіла позивачу [PERSON], також спадкоємицею першої черги за законом є сестра позивача [PERSON], але вона не претендує на спадщину, інших спадкоємців немає. Коли [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, позивачу було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Оскільки в позасудовому порядку отримати правовстановлюючі документи на спадкове майно (житловий будинок з господарськими будівлями) не можливо, так як на померлого документи не видаються, позивач змушений звернутися до суду з відповідним позовом (а.с.а.с.2). В судове засідання позивач [PERSON] подав письмову заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи у його відсутність на підставі наявних у справі доказів (а.с.40). Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, від [PERSON] сільської ради надійшла письмова заява про розгляд справи у відсутність представника сільської ради, заперечень щодо позову Яремка [PERSON] сільська рада не має (а.с.а.с.31,42). В судове засідання від третьої особи [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та не заперечення щодо задоволення позовних вимог [PERSON] (а.с.41). У звязку з цими обставинами, суд вирішив за можливе розглянути справу у відсутність сторін та третіх осіб у справі, на підставі наявних у справі доказів, враховуючи положення ст.197 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами). Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України «у разі визнання відповідачем позову суд за наявності передбачених законом підстав ухвалює рішення про задоволення позову». Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України). Судом встановлено, що мати позивача у справі [PERSON] [PERSON], останнім місцем проживання якої було с. Кротівщина Великобагачанського району Полтавської області, вул. Шевченка, 56 померла 28 серпня 2015 року, про що виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Великобагачанського району Полтавської області видано свідоцтво про смерть (а.с.а.с.6-7). Із заповіту від 24.07.2007 року, що посвідчений секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, реєстровий №164, вбачається, що [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] (а.с.8). З виписки з погосподарської книги №467 від 17 листопада 2016 року, виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради вбачається, що згідно запису погосподарської книги №6 особовий рахунок №270 за 1991-1995 роки в селі Кротівщина, (без присвоєння вулиці), Великобагачанського району Полтавської області значився житловий будинок з надвірними господарськими побудовами. Станом на 15.04.1991 року господарство відносилося до колгоспного двору. Членами колгоспного двору на 15.04.1991 року значились: [PERSON], [INFO] голова двору та [PERSON] [INFO] син (а.с.18). З виписки з погосподарської книги №468 від 17 листопада 2016 року, виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради вбачається, що згідно запису по господарської книги №3 номер обєкта по господарського обліку №0222-1 за 2011-2015 роки в житловому будинку за адресою село Кротівщина, вулиця Шевченка, 56 Великобагачанського району Полтавської області були зареєстровані та проживали: [PERSON], [INFO] голова домогосподарства, яка померла 28.08.2015 року та [PERSON] [INFO] син (а.с.19). З довідки №471 від 17.11.2016 року, виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради вбачається, що земельна ділянка площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою с. Кротівщина Великобагачанського району Полтавської області, вул. Шевченка, 56 у власність нікому не передавалася (а.с.20). З довідки від 17.11.2016 року, виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради вбачається, що за житловим будинком в с. Кротівщина Великобагачанського району Полтавської області по вул. Шевченка, 56, який належав померлій [PERSON] рахується земельна ділянка 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться в комунальній власності. Вищезазначеною земельною ділянкою до смерті користувалася [PERSON], а після її смерті земельною ділянкою користується її син [PERSON]; заборгованість по земельному податку відсутня (а.с.21). З свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25 квітня 2016 року вбачається, що [PERSON] було видане свідоцтво на спадщину, що складається з: права власності на приватизовану земельну ділянку площею 4,6267 гектари, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та належала на праві приватної власності померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ПЛ №060611 виданого [PERSON] сільською радою Великобагачанського району Полтавської області 13 квітня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 70, кадастровий №5320282200:00:001:0155 (а.с.9). Отже, в даний час спадкоємець за заповітом померлої [PERSON] її син [PERSON] у встановленому законом порядку отримав відповідне свідоцтво про право на спадщину за заповітом (щодо спадкової земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва). З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок вбачається, що домоволодіння (житловий будинок з надвірними будівлями) за адресою: с. Кротівщина, вул. Шевченка, 56 Великобагачанського району Полтавської області складається в цілому відповідно до технічного паспорту з: житлового будинку (літ. А-1, а), літньої кухні (літ. Б), сараю (літ. Б-1), сараю (літ. В), сараю (літ. Г), гаража (літ. Д), сараю (літ. Д-1), погріба вхідного (літ. Е), колодязя №1, огорожі №2, воріт №3 (а.с.а.с.10-16). Приватний нотаріус Великобагачанського районного нотаріального округу [PERSON] постановою від 22.12.2016 року вихідний №2247 відмовила позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадковий житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Кротівщина Великобагачанського району Полтавської області по вул. Шевченка, 56 у звязку з відсутністю у позивача правовстановлюючого документу, що посвідчують право власності на нерухоме майно (а.с.17). З повідомлення приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу [PERSON] №31/01-16 від 12.01.2017 року, з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) вбачається, що після смерті 28.08.2015 року [PERSON], останнє місце проживання якої було: с. Кротівщина Великобагачанського району Полтавської області, вул. Шевченка, 56, заяву про прийняття спадщини по заповіту, посвідченого [PERSON] сільською радою Великобагачанського району Полтавської області 24.07.2007 року (реєстровий номер 164) подав [PERSON], заяву про відмову від прийняття спадщини подала [PERSON]. Інших заяв про прийняття/відмову від прийняття спадщини не надходило, та відсутні претензії кредиторів. Свідоцтво про право на спадщину було видане [PERSON] (а.с.а.с.32-37). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України). У відповідності до вимог ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 цієї статті). Отже, з досліджених матеріалів справи вбачається, що спадкоємцем за заповітом після померлої 28 серпня 2015 року [PERSON], є її син [PERSON], який прийняв спадщину у встановленому законом порядку та є спадкоємцем її майна за заповітом, однак в даний час, з урахуванням підстав відмови нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину (у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок), позивач не може оформити своє право на спадкове майно після смерті матері. Зі змісту п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та того, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 10.02.2016 року у справі №6-2124цс15, оскільки відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон повязує виникнення у особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст.392 цього Кодексу. Також, у постанові від 23.12.2014 року у справі №3-199гс14 Верховний Суд України зазначив, що за змістом ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інший спосіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правоустановчого документу. При цьому, передумовою для застосування положень ст.392 ЦК України є відсутність іншого, крім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права. Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, виходячи з підстав, які викладені нотаріусом у постанові про відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії, з урахуванням принципу юридичної визначеності та враховуючи вищевказану практику Верховного Суду України щодо права власності, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом. На підставі викладеного та

Outcome: approved