Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Згідно останньої редакції позовних вимог КП «Київпастранс» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], ТОВ «Альфа Мед», треті особи: Київська міська рада, Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційна служба ГУЮ у м. Києві, ГУЮ у м. Києві, ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, ТОВ «ГАСТА», Прокуратура Подільського району м. Києва про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 14.07.2008р., визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 27.01.2009р., виселення та зобов'язання [PERSON] повернути нежилі приміщення загальною площею 59.7 кв.м., які складаються з приміщень позначених на плані за поверхами цифрою 1 (площа приміщення 18,5 кв.м.), цифрою 2 (площа приміщення 9,5 кв.м.), цифрою 3 (площа приміщення 10,4 кв.м.), цифрою 4 (площа приміщення 2,7 кв.м.), цифрою 5 (площа приміщення 18,6 кв.м.), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] - 5331000 частини нежитлової будівлі у володіння та користування КП «Київпастранс», а також судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на момент укладення договору купівлі-продажу між ТОВ «Альфа Мед» та [PERSON], товариство не мало законних підстав для відчуження оспорюваного майна, оскільки майно перебувало у спорі, а також реєстрація речового права, на думку позивача, відбулася на підставі неналежного правовстановлюючого документу, який в подальшому було скасовано судом. Крім того, позивач посилається на те, що при посвідченні договору купівлі-продажу оспорюваного майна, нотаріусом не було звернено увагу на той факт, що ТОВ «Альфа Мед» не повідомлено співвласника майна про намір продати свою частку. Таким чином, позивач вважає, що є всі підстави вважати що договір купівлі-продажу спірного майна від 14.07.2008 року укладений між ТОВ «Альфа Мед» та [PERSON] з порушенням вимог норм права, а тому є недійсним в частині його продажу. Посилаючись на те, що ТОВ «Альфа Мед» не набуло законного права власності на спірне майно, а тому не мало права на його відчуження [PERSON], у якого це майно було вилучено та реалізовано з прилюдних торгів. На підставі ч. 1, 2 ст. 203, ч.1, 3 ст. 215 ЦК України, КП «Киїпастрнас» просить суд визнати даний правочин недійсним, оскільки він не відповідає вимогам ст. 658 ЦК України. Щодо продажу спірного майна з прилюдних торгів, то КП «Київпастранс» зазначає, що нежитлові приміщення загальною площею 59,7 кв.м. разом з верхньою станцією, естакадою з коліями та іншими спорудами, становлять цілісний майновий комплекс, не є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин, тому не можуть підлягати приватизації (відчуженню), в тому числі і продажу з прилюдних торгів. Враховуючи, те що позивач заявляє вимоги про визнання недійсності договору купівлі - продажу від 14.07.2008р. (першого правочину), вважає за необхідне витребувати майно у [PERSON] шляхом виселення та повернення майна у комунальну власність. В обґрунтування захисту порушеного права позивача щодо повернення нежитлових приміщень загальною площею 59,7 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS], відчужених з прилюдних з торгів, КП «Київпастранс» посилається на ст. 388 ЦК України. Під час розгляду справи представник позивача підтримала останню редакцію уточнених позовних вимог із викладених підстав, просила їх задовольнити у повному обсязі. [PERSON] свого права на участь у судовому засіданні не використав, про розгляд справи йому достовірно відомо, що підтверджується рекомендованими повідомлення про вручення поштових відправлень (т. 1 а.с. 75, т. 2 а.с. 39, 58, 147, 227, т. 3 а.с. 40, 56). Крім того, 26.03.14р. [PERSON] ознайомився з матеріалами справи (т. 3 а.с. 55), однак станом на 30.04.14р. свою позицію щодо позовних вимог не висловив. Представник [PERSON] під час судового засідання проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що майно було придбано на прилюдних торгах, кошти за майно було сплачено в повному обсязі, та право власності було зареєстровано в передбаченому законом порядку. Крім того, прилюдні торги, на яких відбувся продаж спірного майна [PERSON] ніким не оспорювалися та недійсними не визнані, а тому, відповідно до ст. 215 ЦК України відсутні підстави визнавати свідоцтво недійсним. Щодо витребування майна від добросовісного набувача, то посилаючись на ч. 2 ст. 388 ЦК України зазначила, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Представник ТОВ «Альфа Мед» у судовому засіданні просила суд відмовити позивачеві в частині позовних вимог, щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу від 14.07.08р., оскільки при укладанні договору купівлі-продажу було дотримано всіх вимог закону, всі документи відповідали законодавству, особи, що укладали даний договір мали необхідну дієздатність та розуміли наслідки своїх діянь, власник приміщення мав всі правовстановлюючі документи на спірне майно. Правоздатність та дієздатність осіб, що підписували договір, була перевірена нотаріусом при укладанні договору, тому вважати, що договір є недійсним немає підстав. Київська міська рада направила суду пояснення щодо позовної заяви, згідно яких Київська міська рада просила задовольнити вимоги КП «Київпастранс», посилаючись на законність підстав КП «Київпастранс» щодо розпорядження спірним майном (т. 1 а.с. 105-107). Приватний нотаріус КНМО [PERSON] у судове засідання не з'явилася, неодноразово зверталася до суду із клопотаннями про розгляд справи за її відсутності (т. 2 а.с. 101, а.с. 192, т. 3 а.с. 15). ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 13.01.14р. направило до суду клопотання, в якому просило розглядати справу без їх участі, прийняти вмотивоване рішення на розсуд суду (т. 3 а.с. 28). ТОВ «ГАСТА» свого права на участь у судовому засіданні не використало, про дату час та місце розгляду справи було повідомлено за останньою відомою адресою. Прокурор Подільського району м. Києва у судовому засіданні підтримала позовні вимоги з викладених підстав, просила їх задовольнити. Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову виходячи з наступних підстав. Згідно наказу № 30 від 10.04.2002р. Головного управління з питань майна, прийнятого на виконання розпорядження виконавчого органу Київського міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 15.02.2002р. № 297 «Про внесення змін та доповнень до Статуту комунального підприємства «Київпастранс» з метою раціонального використання основних фондів комунальної власності територіальної громади м. Києва» за КП «Київпастранс» закріплено на праві повного господарського відання основні фонди згідно з додатками 1-34 (т. 1 а.с. 32). Згідно Статуту КП «Київпастранс» до складу підприємства входить і Фунікулер (п. 1.3 Статуту). Згідно наказу Головного управління з питань майна № 30 від 10.04.2002р. «Про закріплення основних фондів комунальної власності територіальної громади м. Києва» в п. 1 додатку № 17 до наказу значиться нижня станція на [ADDRESS], інвентарний номер 103-1, площею 500 кв.м. Відповідно до п. 5.2. Статуту КП «Київпастранс» «Майно підприємств є комунальною власністю територіальної громади міста Києва і закріплено за підприємством на праві господарського відання» (т. 1 а.с. 35-46). Таким чином, майновий комплекс за адресою по [ADDRESS], в м. Києві закріплений за КП «Київпастранс» на праві повного господарського відання. На підставі рішення Господарського суду м. Києва від 24.07.2006р. ТОВ «Альфа Мед» набуло право власності на 5331000 частини нежитлових приміщень загальною площею 59,7 кв.м. за адресою [ADDRESS], які складаються з приміщень позначених на плані за поверхами цифрою 1 (площа приміщення 18,5 кв.м.), цифрою 2 (площа приміщення 9,5 кв.м.), цифрою 3 (площа приміщення 10,4 кв.м.), цифрою 4 (площа приміщення 2,7 кв.м.), цифрою 5 (площа приміщення 18,6 кв.м.) (т. 1 ас. 24-28). 11.12.2006р. ТОВ «Альфа Мед» зареєструвало в КМ БТІ право власності на 5331000 частини нежилих приміщень загальною площею 59,7 кв.м. за адресою [ADDRESS] (т. 1 а.с. 28зв.). У подальшому, а саме 16.01.2007р., постановою Вищого господарського суду України було скасовано рішення Господарського суду м. Києва від 24.07.2006р. ТОВ «Альфа Мед» вдруге з інших підстав, звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом про визнання права власності на спірне нерухоме майно, а саме нежилі приміщення загальною площею 59,7 кв.м. за адресою [ADDRESS]. Рішенням Господарського суду м. Києва від 25.02.2008р. ТОВ «Альфа Мед» було відмовлено в задоволені позову про визнання права власності на нежилі приміщення загальною площею 59,7 кв.м. за адресою [ADDRESS] (т. 1 а.с. 12-19). Постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.06.2008р. було скасовано рішення Господарського суду м. Києва від 25.02.2008р. та припинено право власності Київської міської ради на 467/1000 часток нежилих приміщень загальною площею 59,7 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS], які складаються з приміщень позначених на плані за поверхами цифрою 1 (площа приміщення 18,5 кв.м.), цифрою 2 (площа приміщення 9,5 кв.м.), цифрою 3 (площа приміщення 10,4 кв.м.), цифрою 4 (площа приміщення 2,7 кв.м.), цифрою 5 (площа приміщення 18,6 кв.м.), та визнано за ТОВ «Альфа-Мед» право власності на нежилі приміщення площею 59,7 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] (т. 2 а.с. 104). 14.07.2008р. між ТОВ «Альфа Мед» та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу, за яким спірні нежилі приміщення площею 59,7 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] перейшли у власність [PERSON] (т. 1 а.с. 145). Постановою Вищого господарського суду України від 21.10.2008р. рішення Господарського суду м. Києва від 25.02.2008р. залишено без змін, а постанову апеляції від 03.06.2008р. скасовано (т. 1 а.с. 20-23). Тобто в період з 03.06.2008р. (постанова апеляції) до 21.10.2008р. (постанова касації) ТОВ «Альфа Мед» на законних підставах володіло, користувалося та розпоряджалося спірним майном. Із матеріалів справи вбачається, що 20.11.08р. ТОВ «ГАСТА» було проведено прилюдні торги з реалізації нерухомого майна, яке належить [PERSON] (т. 2 а.с. 156). За результатами торгів переможцем став [PERSON] Згідно свідоцтва від 27.01.09р. приватний нотаріус КМНО [PERSON] посвідчила, що [PERSON] за 1 121 000 грн. 00 коп. з прилюдних торгів придбано майно, яке складається з нежилих приміщень з № 1 по № 5 (в літ. А) площею 59,7 кв.м., прим. 1 - 18,5 кв.м., прим. 2 - 9,5 кв.м., прим. 3 - 10,4 кв.м., прим. 4 - 2.7 кв.м., прим. 5 - 18,6 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 146). Із інформаційної довідки КМ БТІ від 06.10.11р. № 45847 (И-2011) вбачається, що нежитлові приміщення починаючи з № 1 по № 5 (літ. А) загальною площею 59,7 кв.м. (прим. 1 - 18,5 кв.м., прим. 2 - 9,5 кв.м., прим. 3 - 10,4 кв.м., прим. 4 - 2.7 кв.м., прим. 5 - 18,6 кв.м.) зареєстровані за [PERSON] 169 на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом КМНО 27.01.2009р. № 163 (т. 1 а.с. 168-169). Жодних доказів про те, що КП «Київпастранс» починаючи з 21.10.2008р. (дати винесення постанови ВГСУ) до 30.08.2011р. (дати звернення до суду з даним позовом) цікався належним йому майном, вчиняв дії направленні на захист свого порушеного права, у тому числі шляхом визнання недійсним акта про проведення прилюдних торгів, оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця з питань виконавчого провадження, до суду не надано. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України. Ч. 3 ст. 61 ЦПК України, визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Наказом Міністерства юстиції № 296/5 від 22.02.12р. «Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (надалі - Наказ), глави 2 п. 1.1. зазначено, що правочини щодо відчуження та застави майна, право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються нотаріусами за умови подання документів, що підтверджують право власності (довірчої власності) на майно, що відчужується або заставляється, та, у передбачених законодавством випадках, документів, що підтверджують державну реєстрацію прав на це майно в осіб, які його відчужують. В главі 2 п.2.1. Наказу вказано, що при підготовці до посвідчення правочинів про відчуження або заставу нерухомого майна нотаріусом перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Ч. 1 ст. 319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі. Ч. 1, 2 ст. 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Судом достовірно встановлено, що 14.07.2008р. між ТОВ «Альфа Мед» та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу, за яким спірні нежилі приміщення площею 59,7 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS], перейшли у власність останнього. Право власності на нежилі приміщення з № 1 по № 5 (в літ. А) загальною площею - 59,70 кв.м.: прим.1-пл.18,5 кв.м., прим. 2 - пл. 9,5 кв.м., прим. 3 - пл. 10,4 кв.м., прим. 4 - пл. 2,7 кв.м., прим. 5 - пл.. 18,6 кв.м., що знаходяться в [ADDRESS] на підставі договір купівлі-продажу від 14.07.2008р. у встановленому порядку було зареєстровано БТІ за [PERSON], про що свідчить реєстраційне посвідчення № 014326 від 18.07.08р. Таким чином, державна реєстрація права власності на спірне приміщення була здійснена згідно вимог чинного законодавства, оскільки ТОВ «Альфа Мед» було дійсним власником оспорюваного майна, його речове право було встановлено рішенням суду, що набрало законної сили, а тому доводи позивача щодо неналежно здійсненої реєстрації речового права не приймаються судом до уваги. Посилання позивача на недотримання ТОВ «Альфа Мед» умов ст. 659 ЦК України та ст. 362 ЦК України, щодо переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності, не є підставами для визнання договору купівлі-продажу недійсним. Щодо вимоги позивача про визнання свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів з реалізації арештованого майна недійсним, то зазначена вимога є безпідставною, оскільки ст. 16 ЦК України не передбачений такий спосіб захисту прав та інтересів особи, оскільки свідоцтво це документ, який фіксує факт виникнення або зміни чи припинення права власності. Суд, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином. У даному випадку має місце правочин, який може визнаватись недійсним в судовому порядку з підстав порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 15 липня 1999 р. № 42/5. За змістом ч. 1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 р. № 68/5. Позивачем, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, не надано суду жодних доказів щодо визнання прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна недійсними. Таким чином, позовна вимога позивача про визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів з реалізації арештованого майна посвідченого 27.01.2009р., щодо нерухомого майна, а саме: 533/1000 частин нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 59,7 кв.м., які складаються з приміщень позначених на плані за поверхами цифрою 1 (площа приміщення 18,5 кв.м.), цифрою 2 (площа приміщення 9,5 кв.м.), цифрою 3 (площа приміщення 10,4 кв.м.), цифрою 4 (площа приміщення 2,7 кв.м.), цифрою 5 (площа приміщення 18,6 кв.м.) виданого [PERSON], не ґрунтується на вимогах діючого законодавства, а саме ст.ст. 203, 215 ЦК України, а тому відсутні правові підставі для її задоволення. Розглядаючи вимоги КП «Київпастранс» про виселення та зобов'язання [PERSON] повернути спірні нежилі приміщення, то ст. 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Разом з цим, ч. 2 ст. 388 ЦК України визначено, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Під час розгляду справи судом було встановлено, що [PERSON] набув право власності на майно в результаті придбання його на прилюдних торгах. Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 388 ЦК України, підстав для задоволення позову в цій частині немає. Беручи до уваги з'ясовані у судовому засіданні обставини справи та досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги КП «Київпастранс» не знайшли свого доведення у судовому засіданні, не ґрунтуються на чинному законодавстві, а тому задоволенню не підлягають. На підставі викладеного, ч. 1, 2 ст. 182, ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 319, ст. 362, ч. 2 ст. 388, ст. 657, ч. 1 ст. 658 ЦК України,

Outcome: dismissed