Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

\~\~\~\~\~ Звернувшись до суду з позовом до Відповідача [PERSON] зазначив, що 17 листопада 2014 року [PERSON]»янчук А.П. позичив у нього грошові кошти в сумі 8\~140,00 грн.,які зобов»язався повернути до 24 листопада 2014 року,про що написав власноручно розписку.Однак у визначений термін Відповідач умов договору не виконав, позичені кошти йому не повернув в добровільному порядку грошові кошти відмовляється повернути, тому він був змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та просити суд стягнути з Відповідача на його користь заборговані кошти та нараховані відсотки за прострочення виконання грошового зобов»язання, а також кошти за завдану моральну шкоду. \~ В поданому зустрічному позові та [PERSON]»янчук А.П.,посилаючись на те, що він в період 2012 2014 років працював у [PERSON] робітником на його пилорамі, однак за весь зазначений період заробітну плату останній йому не виплатив, компенсаційних коштів за невикористані відпустки та вихідної допомоги не заплатив, а тому просив суд стягнути з [PERSON] на його користь зазначені грошові кошти та кошти як компенсацію завданої моральної шкоди. В судовому засіданні [PERSON] та його представник за письмовою довіреністю [PERSON]. уточнені позовні вимоги до [PERSON]»янчука А.П. підтримали в повному обсязі, про що надали відповідні пояснення, при цьому просили суд стягнути з останнього позичені грошові кошти в сумі 8\~140,00 грн. основного боргу та 2\~979,61 грн. як суму 3% річних за весь час прострочення та кошти за завдану моральну шкоду в сумі 5\~000,00 грн., а в задоволенні зустрічних позовних вимог просили відмовити за їх безпідставністю. Відповідач за первісним позовом [PERSON]»янчук А.П. та його представник за письмовою довіреністю [PERSON] в судовому засіданні з заявленими до них позовними вимогами не погодилися, при цьому [PERSON]»янчук А.П.пояснив, що ніяких грошей він у [PERSON] не позичав, розписку він писав під диктовку останнього, який застосовував до нього погрози та психологічний тиск, а тому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог до нього та стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти в сумі 50 000,00 грн. як невиплачену йому заробітну плату за період 2012-2014р.р. та стягнути на його користь грошові кошти в сумі 2\~000,00 грн. як компенсацію за завдану невиплатою зарплати моральну шкоду. Вислухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи,оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності,суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 17 листопада 2014 року [PERSON]»янчук А.П. позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 8\~140,00 грн.,які зобов»язався повернути до 24 листопада 2014року,про що написав власноручно розписку, тобто між сторонами фактично був укладений Договір позики. Однак у визначений термін [PERSON]»янчук А.П. умови договору не виконав, позичені кошти [PERSON] не повернув в добровільному порядку, що і змусило останнього звернутися за захистом своїх порушених прав до суду. [PERSON]»янчука А.П. про те, що розписку він написав під психологічним тиском [PERSON] суд не бере до уваги,так як тке твердження спростовується матеріалами перевірки Радомишльського відділення поліції Коростишівського ВП ГУНП України в Житомирській області, проведеною за заявою [PERSON]»янчука А.П. щодо неправомірних дій [PERSON], пов»язаних з систематичною невиплатою останнім заробітної плати заявнику.Згадані матеріали перевірки досліджені судом під час судового засідання і будь-яких доказів про написання розписки з примусу або написання її під впливом погроз,або із застосуванням до [PERSON]»янчука А.П. насильства співробітниками національної поліції встановлено не було(матеріали перевірки за №358 по ЖЕО №293). У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона(позикодавець)передає іншій стороні(позичальникові) у власність грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або рівну кількість речей того ж роду і якості, при цьому договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей або інших речей,визначених родовими ознаками. Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка Позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В матеріалах справи наявна письмова розписка Позичальника від 17 листопада 2014 року про те, що [PERSON]»янчук А.П. дійсно позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 8\~140,00 грн., які зобов»язався повернути до 24 листопада 2014 року(арк.спр.7). Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки Відповідачем були порушені умови вищевказаного договору, то відповідно до ч.І ст.611 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Крім того, ч.1 cт.625 ЦК України передбачено, що боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За таких підстав суд приходить до висновку про доведеність позивачем [PERSON] неправомірної поведінки Відповідача [PERSON]»янчука А.П. в частині невиконання зобов»язання з повернення боргу, а тому його позовні вимоги в цій частині задовольняє в повному обсязі. З приводу зустрічних позовних вимог [PERSON]»янчука А.П. до [PERSON] суд приходить до наступного. У відповідності до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів.Цією нормою Законодавець зазначив про те, що особа має право, а не обов»язок на звернення до суду. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. [PERSON]»янчука А.П. про те, що згадану вище розписку він написав під диктовку [PERSON], який застосовував до нього погрози та психологічний тиск спростовуються матеріалами справи, про суд зазначав вище. Суд також не бере до уваги твердження [PERSON]»янчука А.П. про те,що він в період 2012-2014 років працював найманим працівником на пилорамі у [PERSON]та не отримував заробітну плату за роботу, так як будь-яких доказів про таке [PERSON]»янчук А.П. суду не надав. Навпаки,з інформації Управління Пенсійного фонду України в Радомишльському районі вбачається ,що [PERSON]»янчук А.П. здійснив у ПФ державну реєстрацію як приватний підприємець з 01.05.2012 року(арк.спр.39). Також судом встановлено, що дійсно [PERSON]»янчук А.П. з 15 лютого 2008 року зареєстрований в ЄДРПОУ та фізичних осіб-підприємців як ФОП, з основним видом діяльності виробництво дерев»яних будівельних конструкцій та столярних виробів(арк.спр.57). У відповідності до ч.І ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У відповідності до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. За загальним правилом моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Під час судового розгляду справи [PERSON] не надав суду будь-яких достатніх доказів про те, що неповерненням боргу [PERSON]»янчук А.П. завдав йому моральної шкоди, а тому в цій частині відмовляє в задоволенні позову. За таких обставин суд вирішуючи зустрічні позовні вимоги [PERSON]»янчука А.П. до [PERSON] про стягнення з останнього коштів за завдану моральну шкоду не вбачає правомірними,а тому відмовляє в їх задоволенні. У відповідності до ч. 1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення,суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Частиною 2 згаданої статті цього Кодексу передбачено, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial