Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

З позовної заяви [PERSON] , що надійшла до суду 05.02.2018 року вбачається, що її прізвище з 17.12.2016 року по 02.09.2017 року було [PERSON] після укладення шлюбу з громадянином [PERSON] ; вказаний шлюб було розірвано, про що 17.12.2016 року складено відповідний актовий запис №15 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 17.12.2016 року. З 02.09.2017 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , вказує, що з травня 2016 року по вересень 2017 року вона знаходилася у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON]. [INFO] у них народилася дитина - донька [PERSON] , громадянка України, відомості про батька дитини в актовий запис про народження дитини внесені відповідно до ч.1 ст.126 СК України за заявою позивача у справі та [PERSON] . Позивач вказує, що з вересня 2017 року [PERSON] залишив її та малолітню дитину та виїхав на постійне місце проживання до Німеччини. З часу народження дитини, як зазначає у позові позивач у справі [PERSON] , дитина знаходиться з нею та перебуває на її утриманні, вони разом постійно проживають в с. Балюки Великобагачанського району Полтавської області, при цьому, відповідач у справі матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Також вона зазначає, що сама потребує матеріальної допомоги як мати та дружина, з якою проживає малолітня дитина [PERSON] , оскільки в даний час вона не може працювати, так як знаходиться у декретній відпустці, щомісячно потрібні значні кошти на утримання дитини, вона як мати дитини отримує незначні грошові кошти соціальної допомоги, при цьому, як вказує в позові, [PERSON] може сплачувати аліменти та може надавати їй матеріальну допомогу до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки він працює, отримує заробітну плату, є особою працездатного віку. Посилаючись на вищевикладені доводи, положення СК України позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача у справі [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох річного віку (т.1 а.с.а.с.1-5). Ухвалою судді Великобагачанського районного суду Ячала від 26.02.2018 року відкрито загальне позовне провадження по справі та підготовче засідання призначено на 14.03.2018 року (т.1 а.с.29). Ухвалою цього ж суду від 14.03.2018 року визначено резервні дати судового засідання; позивача у справі [PERSON] зобов`язано здійснити переклад відповідних документів на німецьку мову в двох примірниках, які повинні бути посвідчені перекладачем (т.1 а.с.34). Ухвалою суду від 30.07.2018 року повторно зобов`язано позивача у справі здійснити переклад відповідних документів на німецьку мову (т.1 а.с.51). Після закінчення п`ятирічних повноважень головуючого судді Ячала, дана цивільна справа в порядку ст.33 ЦПК України передана на розгляд судді Великобагачанського районного суду Полтавської області Хоролець, оскільки будь-яких інших суддів, які б мали право здійснювати судочинство у Великобагачанському районному суді не має, з 01.09.2018 року автоматизований розподіл справ здійснюється лише одному судді Хоролець. Ухвалою судді Хоролець від 27.11.2018 року вищевказану справу прийнято до свого провадження і підготовче засідання у справі призначене на 10 год. 21.12.2018 року. Цією ж ухвалою суду доручено секретарю судового засідання вжити заходи зв`язку з представником відповідача адвокатом Скрябіним О.М. (оскільки попереднім складом суду на його адресу було направлено лише лист від 21.03.2018 року), роз`яснивши останньому необхідність направлення ним до суду засобами поштового зв`язку завірених належним чином копій довіреності №104 від 11.01.2018 року, договору про надання правової допомоги та ордеру (для можливості належної ідентифікації даного учасника); після отримання даних документів, направити представнику відповідача копію позовної заяви з доданими до неї документами, надавши можливість в інтересах відповідача вчинити дії, передбачені ст.ст.178,180,193 ЦПК України (при необхідності). Вказане було виконано і адвокату Скрябіну Олексію Миколайовичу засобами електронного зв`язку були направлені для відому та ознайомлення копія позовної заяви [PERSON] з усіма копіями доданих до неї документів (т.1 а.с.78). 21.12.2018 року від адвоката Скрябіна О.М. до суду надійшли завірені копії документів про його представництво інтересів відповідача [PERSON] (т.1 а.с.а.с.84-91), які приєднані до матеріалів справи. 22.12.2018 року було підготовлено та направлено листа до Федерального міністерства юстиції і захисту справ споживачів у м. Берлін з проханням перенаправити до Верховного земельного суду Мюнхена Федеральної землі Баварія пакет документів для вручення відповідачу [PERSON] за місцем його проживання (т.1 а.с.а.с.107-108); вбачається, що даний лист доставлено засобами електронного зв`язку та засобами поштового зв`язку 14.01.2019 року (т.1 а.с.113). Ухвалою Великобагачанського районного суду від 04.02.2019 року по справі проведено підготовче засідання і призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні в залі Великобагачанського районного суду Полтавської області на 09 год.30 хв. 03.04.2019 року (резервна дата - 09 год. 30 хв. 20.05.2019 року). Копію даної ухвали та судової повістки відповідачу [PERSON] вирішено направити згідно Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (дата набуття чинності в Україні 01.12.2001 року). Також, цією ухвалою суду було зупинено цивільне провадження по справі до надходження відомостей від компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги (однак не пізніше ніж до дати першого судового засідання та резервної дати судового засідання, що визначені в цій ухвалі) (т.1 а.с.а.с.119-120). До 20.05.2019 року - 14.05.2019 року засобами електронного зв`язку, а в подальшому засобами поштового зв`язку до суду від відповідача у справі [PERSON] (через його представника адвоката Скрябіна О.М.) надійшов Відзив на позов [PERSON] та зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (т.1 а.с.а.с.140,141-142,143-155,158-160,161-180). Зустрічна позовна заява ухвалою суду від 20.05.2019 року була повернута позивачу за зустрічним позовом [PERSON] (т.1 а.с.194-195). Ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 20.05.2019 року поновлено провадження у справі з метою вирішення процесуальних питань; про день і час судового засідання учасники справи повідомлялися в порядку, передбаченому ЦПК України. Ухвалою Великобагачанського районного суду від 26.06.2019 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору залучено [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ), що проживає в [ADDRESS] ; ухвалено направити даній третій особі копію позовної заяви та даної ухвали, роз`яснено третій особі можливість надати свої пояснення, заперечення (при їх наявності) з посилання на докази, якими вони обґрунтовуються до 20.08.2019 року; у зв`язку з викладеним, розгляд справи відкладено на 09 год. 30 хв. 22 серпня 2019 року (резервна дата - 10 год. 10 вересня 2019 року) та провадження у справі зупинено. Копію даної позовної заяви, даної ухвали та судової повістки третій особі [PERSON] направлено згідно Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (дата набуття чинності в Україні 01.12.2001 року) (т.1 а.с.а.с.220-221). Провадження у справі поновлено за ініціативою суду ухвалою від 10.09.2019 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Бобров В.Г. позовні вимоги підтримали, в своїх поясненнях посилалась на обставини та доводи, які викладені в позовній заяві і просили поданий позов [PERSON] задовольнити; також просили стягнути витрати позивача на залучення перекладача. Належний представник відповідача у справі [PERSON] в Україні адвокат Скрябін О.М. направив до суду клопотання про підтримання поданого відзиву [PERSON] на позовну заяву [PERSON] , а також зазначив, що є підстави для зменшення розміру витрат позивача на оплату послуг перекладача. Третя особа у справі [PERSON] повідомлялася про день і час розгляду справи в порядку, визначеному ухвалою суду від 26.06.2019 року, від неї до суду надійшов відповідний лист з додатками; в даному листі вона вказала, що її колишній чоловік [PERSON] дійсно вчасно та щомісячно сплачує їй аліменти на утримання дитини [PERSON] з часу розірвання шлюбу між ними (т.1 а.с.а.с.238-240). Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON] , пояснення її представника адвоката Боброва В.Г., розглянувши заяви по суті справи, що подані учасниками справи, вивчивши та дослідивши наявні матеріали справи в їх сукупності та взаємозв`язку і давши їм належну оцінку приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню в частині вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, а позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох річного віку підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні - це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 17.12.2016 року, виданого Великобагачанським районним відділом ДРАЦС, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що 17.12.2016 року складено актовий запис №15 (т.1 а.с.10). [INFO] у місті Полтаві народилася дитина [PERSON] , її батьками зазначені [PERSON] , громадянин Німеччина та [PERSON] , громадянка України, що підтверджується копію повторного свідоцтва про народження цієї дитини (т.1 а.с.14). 02 вересня 2017 року між громадянином Німеччина [PERSON] , [INFO] та громадянкою України [PERSON] , [INFO] було укладено шлюб, після шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] ( т.1 а.с.17). [PERSON] , [INFO] проживає разом з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] в [ADDRESS] (т.1 а.с.а.с.9,16). Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З довідки Великобагачанського закладу дошкільної освіти «Дзвіночок» від 17.01.2018 року №4 вбачається, що вихователь [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною віком до трьох років з 26.06.2017 року по 15.04.2020 року відповідно до наказу №33-в від 23.06.2017 року (т.1 а.с.19). Як вбачається з довідки №84 від 24.01.2018 року Управління соціального захисту населення Великобагачанської райдержадміністрації Полтавської області, [PERSON] , жителька [ADDRESS] перебуває на обліку у відділі грошових виплат та компенсацій та отримує державну соціальну допомогу при народженні дитини на [PERSON] , [INFO] з 01.05.2017 року по 30.04.2020 року (т.1 а.с.21); вбачається, що розмір щомісячної державної соціальної допомоги, який виплачується матері цієї дитини складає 860 грн. (т.1 а.с.21). З доводів відзиву на позов, що поданий відповідачем [PERSON] вбачається, що він дійсно є громадянином Німеччини, офіційно не працевлаштований та не має стабільного доходу; також відповідач вказав, що він не має особистого житла, тому змушений винаймати та оплачувати собі житло, за яке також він сплачує комунальні платежі. Також посилається на те, що він має від першого шлюбу неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , який народився у Маллерсдорф-Пфаффенберг , матір`ю якого є його колишня дружина [PERSON] , при цьому, він щомісячно сплачує аліменти на утримання цієї дитини; зазначає, що позивачем у справі не надано доказів його щомісячного доходу в розмірі 2500 євро; також відповідач вказує, що з урахуванням його майнового та сімейного стану, стану здоров`я, а також вищевказаних обставин він не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття та щодо стягнення з нього аліментів на утримання дружини [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку (т.1 а.с.а.с.158-160). В той же час, з огляду на доводи поданого відповідачем у справі відзиву, необхідно зазначити, що відповідач у справі [PERSON] не надавав суду будь-яких письмових доказів щодо тих обставин, на які він посилається у своєї письмовому відзиві на позов [PERSON] . З матеріалів справи також вбачається, що відповідач у справі [PERSON] має неповнолітню дитину від [PERSON] - сина [PERSON] , [INFO] , який народився у Федеративній Республіці Німеччина, Маллерсдорф - Пфаффенберг , батьками цієї дитини записані [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с.164). У своєму листі до Великобагачанського районного суду Полтавської області від 11.08.2019 року третя особа у справі [PERSON] вказала про те, що її колишній чоловік [PERSON] щомісячно та вчасно (першого числа кожного місяця) з часу розірвання шлюбу виплачує аліменти по дюссельдорфській таблиці їхньому сину [PERSON] в розмірі 356 евро (т.1 а.с.238). З досліджених матеріалів справи вбачається, що відповідач у справі [PERSON] народився [INFO] у місті Екібастуз Республіка Казахстан, він є громадянином Федеративної Республіки Німеччина, має посвідчення особи [NUMBER] та проживає за адресою [ADDRESS] (т.1 а.с.а.с.161,162). В матеріалах справи відсутні об`єктивні дані про офіційне місце роботи та розмір заробітної плати відповідача у справі [PERSON] , який є громадянином Федеративної Республіки Німеччина. Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 цієї статті, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ст.182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дослідивши та проаналізувавши наявні матеріали справи в їх сукупності в межах заявлених позовних вимог, з урахуванням доводів відзиву на позовну заяву та того, що в ході розгляду справи дійсно підтверджено, що позивач [PERSON] має на утриманні малолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач у справі [PERSON] , з урахуванням її віку, а також майнового стану позивача у справі, яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку та у зв`язку з цим отримує державну соціальну допомогу, розмір цієї соціальної допомоги, який є незначним, враховуючи стан здоров`я, майновий та сімейний стан відповідача у справі [PERSON] , те, що він є особою працездатного віку, а також сплачує аліменти на утримання дитини від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] , виходячи з меж заявленого позову, імперативних положень ст.182 СК України та роз`яснень, викладених в пунктах 17,20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд приходить до висновку, що відповідач по справі [PERSON] має можливість сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , відповідно, в сукупності цих обставин та відомостей, вбачаються підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача [PERSON] та необхідно стягнути з відповідача у справі [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно частин 1,2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд при оцінці наявних у справі доказів повинен виконувати положення ст.89 ЦПК України та враховувати висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів. Суд не може прийняти як докази майнового стану відповідача у справі фотознімки та зміст переписки, які отримані позивачем у справі через систему зв`язку Вайбер (скріншоти додані позивачем до матеріалів справи) (т.1 а.с.а.с.92-100), оскільки знаходження громадянина [PERSON] біля транспортного засобу (автомобіля) та зміст його переписки з приводу певного вантажу та інших обставин життя достеменно та поза розумним сумнівом не свідчить про його офіційне місце роботи та отримувані доходи. Це ж саме стосується і фотознімків, які додані позивачем у справі та які знаходиться на аркушах 181-185 том 1. Статтею 75 СК України визначається право одного з подружжя на утримання. Згідно ч.ч.2,3 ст.77 СК України, за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі і сплачуються щомісячно. Згідно ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.4 ст.84 СК України). З досліджених матеріалів справи об`єктивно вбачається, що з [PERSON] за адресою [ADDRESS] проживає малолітня дитини - донька [PERSON] , [INFO] , батьком якої є [PERSON] (чоловік позивача у справі [PERSON] ) (т.1 а.с.а.с.9,14,16,17). З доводів відзиву відповідача на позов [PERSON] вбачається, що він визнає заявлені позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів на утримання дружини [PERSON] , з якою проживає малолітня дитина [PERSON] до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно (т.1 а.с.а.с.158-160). Відповідач у справі має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу (п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України). За нормою ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з положень ст.ст.75,77,84 СК України, того, що відповідач у справі [PERSON] визнає позовні вимоги позивача у справі [PERSON] в частині стягнення з нього аліментів на утримання [PERSON] до досягнення дитиною трьох річного віку, відповідно, він має можливість надавати таку матеріальну допомогу, а також те, що дійсно неповнолітня дитина сторін у справі [PERSON] , [INFO] постійно проживає разом з матір`ю [PERSON] , суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для стягнення з відповідача у справі [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , з якою проживає неповнолітня дитина - донька [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку. У відповідності до норм п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За загальним правилом, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а у разі відмови в позові - на відповідача. Поряд з цим, згідно частини 3 цієї статті, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог щодо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Нормами ч.6 ст.141 ЦПК України встановлено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи положення ст.141 ЦПК України та те, що в силу закону позивач [PERSON] при поданні позову про стягнення аліментів, який вона подала 05.02.2018 року звільнена від сплати судового збору та того, що суд дійшов висновку про задоволення позову у відповідних частинах (згідно заявлених позовних вимог) з мотивів, які викладені в даному судовому рішенні, судові витрати по справі (судовий збір) в розмірі 704 грн. 80 коп. належить стягнути з відповідача по справі [PERSON] на користь держави Україна (в дохід державного бюджету). Положеннями ст.139 ЦПК України визначаються витрати, пов`язані, зокрема, із залученням перекладачів. Відповідно до ч.7 ст.139 ЦПК України, розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами (ч.8 цієї статті). Згідно ч.9 цієї статті, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається з ухвал Великобагачанського районного суду (суддя Ячало) від 14.03.2018 року та від 30.07.2018 року, цими ухвалами було зобов`язано позивача у справі [PERSON] здійснити переклад відповідних документів на німецьку мову в двох примірниках (т.1 а.с.а.с.34,51). На підтвердження понесених витрат за послуги перекладача позивачем у справі [PERSON] надані три квитанції до прибуткового касового ордеру від 07.03.2019 року на суму 1180 грн., від 01.03.2019 року на суму 3000 грн. та без дати на суму 11720 грн. (т.1 а.с.216). Вбачається, що вказані квитанції видані [PERSON] ФОП [PERSON] ; в той же час позивачем у справі не надавався для розгляду розрахунок перекладача щодо обсягу виконаної нею роботи, обсяг здійсненого перекладу та час, який для його був затрачений відповідним перекладачем. При цьому, представник сторони відповідача подав клопотання про зменшення розміру витрат за послуги перекладача, мотивуючи його відсутністю відповідних доказів щодо обсягу перекладу та часу для здійснення перекладу. Отже, з урахуванням вищевикладеного, враховуючи норми частин 7-9 ст.139 ЦК України та виходячи з обсягу перекладу, який наявний в матеріалах справи та доданий до неї, суд приходить до висновку про частковість стягнення витрат за послуги перекладача з відповідача у справі [PERSON] та користь позивача [PERSON] в загальній сумі 7680 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved