Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 23 жовтня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якій просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 21 лютого 2019 року Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар Іриною Михайлівною, стягнути на користь позивача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26.09.2005 року, між сторонами укладено кредитний договір №HECFGK00001581, відповідно до якого відповідач надав позивачу кредит на придбання нерухомості (житлового будинку загальною площею 58,6 кв.м., житловою площею 37,5 кв.м. в [ADDRESS] ) в розмірі 14800 євро зі сплатою процентів в розмірі 1,33% на місяць та комісії в розмірі 0,16% від суми наданого кредиту на місяць на строк до 26 вересня 2025 року включно. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №HECFGK00001581 від 26.09.2005 року, 27.09.2005 року між сторонами укладено договір іпотеки, згідно якого позивач передав в іпотеку відповідачу нерухоме майно - житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами загальною площею 58,6 кв.м., житловою площею 37,5 кв.м. в [ADDRESS] . 21.02.2019 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар Ірина Михайлівна за реєстровим №448 вчинила виконавчий напис за заявою АТ КБ «Приватбанк» про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить позивачу на підставі договору іпотеки, посвідченого 27.09.2005 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Йосипенко В.В. за реєстровим №1343, та за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки запропонував задовольнити вимоги відповідача у розмірі заборгованості, що виникла за період з 26.09.2005 року по 18.12.2018 року (тринадцять років два місяці двадцять два дні) в загальній сумі заборгованості 32 355 євро 17 євроцентів (в тому числі заборгованість за кредитом - 12 376,34 євро, заборгованість за відсотками - 8 869,23 євро, комісія - 1089,28 євро, пеня 10 020,32 євро), а також витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису - 3500 грн. 00 коп. Наразі старшим державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС у м. Херсоні Південного регіонального управління Міністерства юстиції Павлюченко А.Є. здійснюється виконавче провадження №62685034 від 30.07.2020 року за вказаним виконавчим написом. Позивач вважає, що оскаржуваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням вимог закону про порядок вчинення виконавчого напису та недодержання вимог щодо документів, які подаються стягувачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису. Стягнення відповідачем заборгованості за оскаржуваним виконавчим написом від 21.02.2019 року за період з 26.09.2005 року по 18.12.2018 року, що значно перевищує трирічний строк, встановлений ст. 88 ЗУ «Про нотаріат». На підставі норм ст. 1 ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», в редакції станом на дату видачі оскаржуваного виконавчого напису, відповідач не мав права звертатись до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни за видачею виконавчого напису від 21 лютого 2019 року про звернення примусового стягнення на нерухоме майно позивача - житловий будинок загальною площею 58,6 кв.м. (площа не перевищує 250 кв.м.), житловою площею 37,5 кв.м. в [ADDRESS] , а тому такий виконавчий напис від 21.02.2019 року підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню через невідповідність діючим нормам законодавства. ІІ. Виклад позиції відповідача. 26.11.2020 року представник відповідача за довіреністю [PERSON] подала відзив на позовну заяву, у якому просила у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на наступні обставини. Отримання позивачем кредитних коштів є його правом, однак, користування кредитними коштами лише свідчить про його згоду з умовами кредитування та необхідність виконання наявних зобов`язань за договором. \~ \~ \~ \~ Однак, позивач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав та не повернув в межах строку, встановленого Договором, суму кредиту та не сплатив проценти, комісію та інші послуги за користування кредитом. Окрім того, з боку банку здійснювалися додаткові заходи щодо вирішення питання в досудовому порядку, а саме направлення вимог про усунення порушень за вказаним кредитним договором яку позивач залишив без уваги та виконання, що свідчить про факт наявності боргу та його визнання саме стороною позивача. В свою чергу з боку позивача не надано жодного доказу відсутності заборгованості за кредитним договором. Відповідач вважає, що виконавчий напис вчинено відповідно норм діючого законодавства. Безспірність вимог відповідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» є не доведеність боргу, що є елементом судового процесу, а факт існування між кредитором та боржником правовідносин, при яких вважається (презумпція) наявність боргу, а документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому КМУ не письмові докази наявності боргу, а докази наявності вказаних вище правовідносин, та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Враховуючи, що банк надав всі необхідні документі відповідно до Переліку, а саме кредитний договір, засвідчений банком розрахунок про заборгованість, в котрому в повній мірі відображені всі операції позивача, щодо погашення заборгованості, підстав вважати незаконними дій нотаріуса немає. Щодо строку за котрим здійснюється стягнення на виконавчим написом відповідач пояснив, що з урахуванням переривання строку шляхом часткової оплати позивачем боргу, відповідно відповідачем правомірно заявлено до стягнення суму заборгованості за вказаний період, а нотаріус правомірно в межах визначених законом строків вчинив виконавчий напис. Також позивачем не доведено факт погашення суми кредиту. ІІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.10.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар І.М. належним чином завірені копії матеріалів нотаріальної справи, на підставі якої був вчинений виконавчий напис від 21.02.2019р., реєстровий номер 448. Судове засідання у справі призначено на 01.12.2020 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.10.2020 року заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову задоволено. Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 21.02.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, реєстровий номер 448, про звернення стягнення на нерухоме майно житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . 23.11.2020 року приватний нотаріус Дніпровського МНО Брндар І.М. надала на адресу суду копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис та просила розглянути справу за її відсутності. 26.11.2020 року представник відповідача за довіреністю [PERSON] подала відзив на позовну заяву, у якому просила у задоволенні позовних вимог відмовити, а справу розглянути без участі представника відповідача. 30.11.2020 року Павлюченко А., діючи від імені Дніпровського РВ ДВС у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подала заяву про проведення судового засідання за її відсутності. Позивач в судове засідання не з`явився, 01.12.2020 року представник позивача за довіреністю [PERSON] , діючи в інтересах позивача, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги просив задовольнити з підстав викладених у позові. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, позивач не з`явився, заяв та клопотань до суду не подавав. У відповідності до ч. 8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Таким чином, враховуючи згоду представника позивача, відповідача та третіх осіб приватного нотаріуса, державного виконавця про розгляд справи у їх відсутності, суд постановив розглянути справу за відсутності учасників справи, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані позивачем, відповідачем та третіми особами документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані учасниками справи докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. 26.09.2005 року між [PERSON] та Приватбанк укладено кредитний договір №HECFGK00001581, згідно якого Банк зобов`язався надати позивачу кредитні кошти у вигляді невідновлювальної кредитної лінії у сумі 17 994,00 євро на придбання нерухомості за адресою [ADDRESS] в сумі 14800, 00 євро і на оплату страхових платежів в сумі 3194, 00 євро. За договором іпотеки, укладеним 27.09.2005 року між [PERSON] та Приватбанк, позивач передав в іпотеку відповідачу нерухоме майно житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами загальною площею 58,6 кв. м., житловою площею 37,5 кв. м. в [ADDRESS] . 21.02.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі №448, за яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги АТ «ПриватБанк» у розмірі: заборгованості за кредитом 12376, 34 євро; заборгованості за відсотками 8869, 23 євро; комісія 1089, 28 євро; пеня 10020, 32 євро, що всього становить 32\~355, 17 євро, а за курсом НБУ на 18.12.2018 року становить 1\~023\~251, 86 грн. та витрати, пов`язані з вчиненням виконавчого напису 3500, 00 грн. а всього 1\~026\~751, 86 грн. Стягнення здійснюється за період з 26.09.2005 року по 18.12.2018 року. Спірний виконавчий напис вчинено на підставі наступних документів: -Заява представника АТ КБ «Приватбанк» від 20.02.2020 року; -Довіреність №10370-К-Н від 28.12.2017 року; -Інформаційна довідка з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів №141386197 від 21.02.2019 року; -Інформаційна довідка з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів №141386284 від 21.02.2019 року; -Письмова вимога\~від 26.12.2018\~року про\~усунення порушень\~за Кредитним\~договором № HECFGK00001581 від 26.09.2005 року; -Фіскальний чек ДД ПАТ «Укрпошта» від 19.01.2019 року; -Опис вкладення до листа на ім`я [PERSON] ; -Повний витяг з ЄРД (перевірка дійсності довіреності) №38612941 від 21.02.2019 року; -договір іпотеки, укладений 27.09.2005 року між [PERSON] та Приватбанк; -кредитний договір №HECFGK00001581, укладений 26.09.2005 року між [PERSON] та Приватбанк; -виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за договором №HECFGK00001581 від 26.09.2005 року, укладеним між [PERSON] та Приватбанк станом на 18.12.2018 року; -Інформаційна довідка з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів №141387323 від 21.02.2019 року; -Інформаційна довідка з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів №141387342 від 21.02.2019 року; -виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за договором №HECFGK00001581 від 26.09.2005 року, укладеним між [PERSON] та Приватбанк станом на 18.12.2018 року -квитанція №0005616 від 21.02.2019 року; -Інформація з ДРРП на нерухоме майно та РПВ на нерухоме майно, ДРІ, ЄРЗ відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №157108688 від 21.02.2019 року; -Квитанція №0005614 від 26.02.2019 року; -Інформації з ДРРП на нерухоме майно та РПВ на нерухоме майно, ДРІ, ЄРЗ відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №157108137 від 21.02.2019 року. Постановою старший державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Павлюченко А.Є. від 30.07.2020 року відкрито виконавче провадження №62685034 з виконання виконавчого напису №488, виданого 21.02.2019 року приватним нотаріусом приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М.. Постановою в.о. начальника відділу Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ткачовим А.В. від 06.08.2020 року у ВП №62685034 накладено арешт на нерухоме майна будинок житловий, реєстраційний номер 7186228, місцезнаходження: [ADDRESS] . Постановою старший державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Павлюченко А.Є. від 13.10.2020 року у ВП №62685034 описано та накладено арешт на нерухоме майна будинок житловий, місцезнаходження: [ADDRESS] , який належить на праві власності [PERSON] . V. Оцінка Суду. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Всупереч положенням ст. ст. 12, 81 ЦПК України відповідач не надав доказів, якими він обґрунтовує заперечення стосовно вимог позивача, а теза щодо переривання строку позовної давності не відповідає виписці з рахунка боржника за договором №HECFGK00001581 від 26.09.2005 року станом на 18.12.2018 року, за яким останній платіж [PERSON] вчинено 27.01.2015 року. З виконавчого напису вбачається, що він вчинений за період часу з 26.09.2005 року по 18.12.2018 року, тобто 13 років 02 місяці та 02 дні. Разом з цим, за який період нараховані проценти та пеня, з матеріалів, наданих приватному нотаріусу, не вбачається, у виконавчому написі така інформація відсутня і обґрунтований розрахунок даних сум до заяви не доданий. Будь-яким чином перевірити безспірність заборгованості по наданій банком виписці з рахунку боржника суд позбавлений можливості, такий обов`язок на суд не покладається, оскільки довести безспірність такої заборгованості, з точки зору викладеного вище обґрунтування, має банк при зверненні до нотаріуса. Разом з цим, з письмових доказів, наданих приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. встановлено, що 19.01.2019 позивачу було направлено повідомлення, тобто письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором. Проте, доказів того, що таке повідомлення було отримано позивачем та як наслідок, за спливом 30 днів з дня його отримання позивачем не було погашено заборгованості, матеріали справи не містять, що свідчить про невиконання вимог підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій За вказаних обставин, суд не погоджується з доводами відповідача щодо дотримання порядку вчинення оскаржуваного виконавчого напису, як і безспірності відповідної заборгованості. Ураховуючи наведені положення закону та встановлені факти вбачається, що банк звернувся за вчиненням виконавчого напису до нотаріуса зі значним пропуском строку позовної давності. У зв`язку з викладеним вище, враховуючи, що безспірність заборгованості боржника перед кредитором не знайшла свого підтвердження, а також те, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. з порушенням приписів діючого законодавства, суд дійшов висновку про порушення прав та інтересів позивача та обґрунтованість позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. VI. Заходи забезпечення позову (заяви). Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.10.2020 року заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову задоволено. Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 21.02.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, реєстровий номер 448, про звернення стягнення на нерухоме майно житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . За змістом ч. ч. 7-8 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. VIІ. Розподіл судових витрат Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. Квитанцією №0.0.1880720257.2 від 22.10.2020 року підтверджується, що позивач при зверненні до суду з позовом сплатив судовий збір у розмірі 840,80 грн., квитанцією №0.0.1880714564.2 від 22.10.2020 року підтверджується, що позивач при зверненні до суду з заявою про забезпечення позову сплати судовий збір у розмірі 420, 40 грн, у зв`язку із чим ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування судових витрат понесених позивачем за звернення до суду із позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved