Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

З позовом до суду звернувся позивач, який вказав, що згідно з договором позики від 12 червня 2013 року відповідачі отримали від позивача грошову суму у розмірі 10000 гривень із кінцевим строком повернення до 12 грудня 2013 року. До теперішнього часу відповідачі грошей позивачу повністю не повернула, у звязку з чим позивач просить стягнути з останніх на його користь суму боргу за договором позики від 12 червня 2013 року у розмірі 5000 гривень з урахуванням інфляційних витрат за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2015 року в розмірі 3950 гривень та проценти за період з 12 червня 2013 року по 12 листопада 2016 року у розмірі 10250 гривень, на загальну суму 19200 гривень 00 копійок. Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідачі у судове засідання не зявилися. Враховуючи неявку у судове засідання відповідачів, з метою дотримання встановлених законодавством строків розгляду судом справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно з наданих доказів копії договору позики від 12 червня 2013 року, відповідачі отримали від позивача в борг 10000 гривень з кінцевим строком повернення грошових коштів 12 грудня 2013 року. У встановлений для виконання зобовязання строк відповідачі борг позивачу до теперішнього часу повністю не повернули у сумі 5000 гривень. Згідно п. 2 договору позики за кожен місяць користування грошовими коштами позичальники зобовязані сплатити позикодавцю 5 (пять) процентів від зазначеної суми. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Згідно із вимогами ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторони (боржник) зобовязана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Позивач та відповідачі знаходилися у зобовязальних відносинах, так як позивачем відповідачам було надано у борг грошові кошти, які відповідачі зобовязалися повернути у визначений в договорі позики строк, чого до теперішнього часу у повному обсязі не виконала. Таким чином, позивач має право вимагати повернення боргу за договором позики у судовому порядку з урахуванням інфляційних витрат за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2015 року в розмірі 3950 гривень та проценти за період з 12 червня 2013 року по 12 листопада 2016 року у розмірі 10250 гривень, на загальну суму 19200 гривень 00 копійок . Крім того, суд вважає за необхідне стягнути пропорційно з відповідачів на користь держави у відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 551 гривні 20 копійок. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 11, 256, 257, 261, 267, 509, 526, 610, 625, 1048 ЦК України,

Outcome: approved