Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Згідно позову (з урахуванням зміни підстави та предмету позову - т. 1 а.с. 164-167), позивач [PERSON] просить суд: -встановити факт родинних відносин, а саме: що [PERSON], яка померла [INFO] є його матір'ю; -визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO], на квартиру [ADDRESS]; -визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 06 листопада 2014 року на квартиру [ADDRESS], видане на ім'я позивача; -визнати недійсною довіреність від 14 листопада 2014 року, видану позивачем на ім'я [PERSON], посвідчену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю. та зареєстровану в реєстрі № 1256; -визнати недійним договір дарування квартири [ADDRESS], посвідчений 15 листопада 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю., зареєстрований за № 1260, який був укладений між [PERSON] та [PERSON], від імені якого на підставі довіреної від 14 листопада 2014 року діяв [PERSON]; -витребувати від [PERSON] на користь [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що матері позивача [PERSON] та його батьку [PERSON] на праві власності належала кооперативна квартира [ADDRESS], за яку батьки позивача сплатили пайовий внесок. Батько позивача помер [INFO], і, за твердженням позивача, після смерті батька квартира стала належати його матері в цілому. Мати позивача також померла [INFO]. Позивач на час її смерті мешкав разом з нею та фактично вступив у володіння спадковим майном, отже є таким, що прийняв спадщину після смерті матері. Коли позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, то отримав відмову, оскільки нотаріусом було встановлено, що квартира зареєстрована за іншою особою. Також, у нотаріуса з'ясувалося, що квартира позивача була вже декілька разів відчужена, а саме: -06 листопада 2014 року було незаконно виготовлено свідоцтво про право власності на його ім'я на вищезазначену квартиру; -15 листопада 2014 року від його імені було укладено договір дарування квартири на ім'я [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю. за № 2060; -24 грудня 2014 року було укладено договір купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю. за № А 377; -07 квітня 2015 року було укладено договір купівлі-продажу квартири між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Черновою О.І. за № 397. Позивач стверджує, що в свідоцтво про право власності від 06 листопада 2014 року було видане на його ім'я на зазначену квартиру незаконно, оскільки власниками квартири були його батьки. [PERSON] зазначає, що жовтні 2014 року його сусід [PERSON], який займається нерухомістю, запропонував йому свою допомогу в оформленні на ім'я позивача квартири після смерті його батьків. Також останній пообіцяв позивачеві допомогти продати цю квартиру та купити будиночок в селі, а решту грошових коштів покласти в банк на його ім'я. В листопаді 2014 року [PERSON] повіз позивача до нотаріуса, де він підписав довіреність на [PERSON] на те, щоб той готував документи на його квартиру та продати її, але без отримання грошових коштів. Чернетка такої довіреності залишилася у позивача. Як з'ясувалося пізніше, у нотаріуса залишилася довіреність з іншим змістом, за якою він нібито надав [PERSON] право на дарування його квартири невідомим йому особам, а також надав право [PERSON] на отримання грошей за продаж квартири. Позивач стверджує, що йому невідомо, чому [PERSON] подарував його квартиру, оцінену в 374606,32 грн. людям, яких позивач ніколи не знав та які ніколи не бачили його квартиру. Так само йому не відомо, чому потім [PERSON], яка ніколи не бачила його квартиру, адже позивач в ній постійно проживав на той час, купила її за 304735 грн., а потім продала її за 149983 грн. [PERSON] вважає договір дарування його квартири, в якому обдарованою зазначено [PERSON], незаконним, адже при його посвідченні не було волевиявлення позивача на його укладення, що грубо порушує вимоги ч. 3 ст. 203 ЦК України. Крім цього, зазначена позивачем довіреність є недійсною, адже укладена ним внаслідок обману з боку [PERSON] Фактично, внаслідок зазначених дій позивач був позбавлений житла. На теперішній час квартира перебуває у володінні відповідачки [PERSON], тому саме від неї позивач просить витребувати квартиру. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали в повному обсязі позовні вимоги та доводи позовної заяви, на яких вони ґрунтуються. Відповідач [PERSON] в суді заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Пояснив, що [PERSON] є його давнім знайомим і звернувся до нього з проханням допомогти продати квартиру та купити подешевше, щоб в нього залишилися гроші. Він лише допоміг позивачеві. Квартира позивача була продана, а він на своє ім'я купив для позивача квартиру. Останній в придбаній квартирі деякий час пожив, а потім чомусь з квартири з'їхав. Різницю у вартості квартири позивач отримав на банківську картку. Стверджує, що права позивача при продажу квартири порушені не були. Відповідачка [PERSON] і її представник [PERSON] в судовому засіданні також заперечили проти задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі у зв'язку з їх безпідставністю. Заперечення обґрунтували тим, що оспорювана позивачем довіреність на час укладення оспорюваного договору купівлі-продажу була чинною, не скасованою. [PERSON] пояснив, що він є дієздатним, довіреність видавав добровільно, ніяких заперечень нотаріусу щодо змісту довіреності він не висловлював. Отже [PERSON] діяв у межах наданих йому повноважень, тому підстав для визнання довіреності та договору дарування недійними немає. Вважають, що оскільки відповідачка [PERSON] є добросовісним набувачем квартири, і квартира вибула із володіння [PERSON] з його волі, квартира не може бути від неї витребувана. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], Дніпропетровське міське управління юстиції, а також треті особи Четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Шатковська Ірина Юріївна, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Чернова Ольга Іванівна, Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив № 174 «Спорт», належним чином та завчасно сповіщені про час та місце розгляду справи, до суду не прибули. Четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора та приватний нотаріус ДМНО Чернова О.І. надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Решта учасників розгляду про причини неявки суд не повідомили. За ухвалою суду справа розглянута за їх відсутності. На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини. До позову додана копія ордеру (т. 1 а.с. 8), виданого Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради депутатів трудящих 21 грудня 1972 року [PERSON] на заселення квартири [ADDRESS] сім'єю з трьох осіб (дружина - [PERSON], та син - [PERSON].). Той факт, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про його народження (т. 1 а.с. 10). [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 21 грудня 1957 року, що вбачається з копії актового запису про їх шлюб (т. 2 а.с. 2). За довідкою Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив № 174 «Спорт» (а.с. 5), пайовий внесок за квартиру був внесений подружжям [PERSON] та [PERSON]. у сумі 4844,07 карбованців. Суд враховує, що за довідкою КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ДОР (т. 1 а.с. 12), станом на 31 грудня 2012 року в матеріалах інвентаризації справи відсутні відомості про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS]. Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність», член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Як передбачено ч. 1 ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю, яка діяла на момент виплати пайового внеску, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. За наведених обставин [PERSON] та [PERSON] як такі, що в період шлюбу сплатили пайовий внесок на квартиру, на підставі ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність» набули право власності на квартиру [ADDRESS] і квартира згідно ч. 1 ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю була їх спільною сумісною власністю. З копії свідоцтва про смерть (т. 1 а.с. 9) вбачається, що [PERSON] помер [INFO] Вирішуючи питання щодо майна, яке увійшло до спадщини після його смерті, суд,

Outcome: partial