Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

Зміст позовних вимог, пояснення сторін. В травні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач по справі є його батьком. На даний час позивач навчається у ДНЗ «Ізюмський регіональний центр професійної освіти» на денній формі навчання на неповному державному забезпеченні. Строк навчання з 01.09.2016 року по 28.06.2019 року. В зв'язку з навчанням позивач не має можливості працювати, а тому потребує матеріальної допомоги від батька та матері. Позивач надав суду заяву, де зазначив, що не заперечує проти сплати аліментів у сумі 800,00 гривень щомісяця, просив справу розглядати без його участі. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, де зазначив, що не відмовляється від сплати аліментів сина, просив стягувати з нього аліменти у розмірі 800,00 гривень щомісяця, що є можливим для його матеріального стану. Представник відповідача у справі [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила врахувати доводи викладені відповідачем [PERSON] у відзиві на позовну заяву. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно свідоцтва про народження батьками позивача є [PERSON] ( відповідач по справі) та [PERSON] ( а.с.9). Позивач навчається в ДНЗ « Ізюмський регіональний центр професійної освіти» з 01.09.2016 року по 28.06.2019 року за денною формою навчання і знаходиться на неповному державному забезпеченні, що підтверджується довідкою за вих. № 154 від 26.03.2018 року (а.с.6). Згідно довідки про доходи [PERSON] його доходи з січня 2018 року по червень 2018 року становить 0,00 грн ( а.с.29,30). Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Норми права, що регулюють правовідносини під час розгляду справи. Згідно ч.1ст.199 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. У відповідності з ч. 3ст. 199 Сімейного кодексу України право звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка,син,а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 191 ч.1 Сімейного кодексу України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини, чим порушує вимогу ст. 198 СК України, згідно якої батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. В п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року зазначено про обов'язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), який (обов'язок) настає за обов'язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідач будучи зобов'язаним утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання, від виконання свого обов'язку ухиляється, матеріальної допомоги дитині не надає. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи обов'язок відповідача утримувати свою доньку, яка продовжує навчання, до досягнення нею двадцяти трьох років, а також, що він має можливість надавати матеріальну допомогу, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на її утримання в зв'язку з навчанням в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, підлягають задоволенню. В силу ст.ст.191,201СК України аліменти слід присудити з дня подання позовної заяви, тобто з 07.05.2018 року. Відповідно до п. 1 ч. 1ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідност.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку з тим, що позивача було звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви, судовий збір потрібно стягнути з відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: approved