Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Згідно позовної заяви та пояснень представника позивача в судовому засіданні, [PERSON] з 04.03.2015 року була зареєстрована як безробітна і перебувала на обліку в Нетішинському міському центрі зайнятості. 01.12.2015 року між Нетішинським міським центром зайнятості та [PERSON] був укладений договір №2200/107-15/01 про направлення відповідачки на професійне навчання в Рівненський центр професійно-технічної освіти ДС3 за професією «перукар» зі строком навчання з 02.12.2015 року по 02.08.2016 року. Однак, [PERSON] не виконала умови договору та не пройшла повного курсу навчання. Вона не відвідувала заняття без поважних причин, у зв'язку із чим наказом №10 від 22.02.2016 року була відрахована з навчання. Оскільки [PERSON] самостійно припинила навчання без поважних причин, вона зобовязана повернути кошти затрачені на її навчання в розмірі 5010,35 грн., в тому числі: вартість навчання 1577,71 грн., вартість проживання 3432,64 грн. На підставі наведеного представник позивача просить стягнути з відповідачки [PERSON] на користь Рівненського центру професійно-технічної освіти ДСЗ кошти затрачені державою на її навчання в сумі 5010,35 грн. та судові витрати в розмірі 1378 грн. на користь Нетішинського міського центру зайнятості. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачку, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задоволити, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.8 Закону України «Про зайнятість населення» кожен має право на професійне навчання, яке реалізується шляхом первинної професійної підготовки, перепідготовки, спеціалізації і підвищення кваліфікації, стажування у професійно-технічних, вищих навчальних закладах та закладах післядипломної освіти, безпосередньо на робочих місцях на виробництві чи у сфері послуг з метою здобуття особою відповідної кваліфікації або приведення її рівня у відповідність із вимогами сучасного виробництва та сфери послуг. Згідно зі ст.35 Закону України «Про зайнятість населення» професійне навчання зареєстрованих безробітних - професійна підготовка, перепідготовка та підвищення кваліфікації, спрямовані на здобуття та удосконалення професійних знань, умінь та навичок, підвищення конкурентоспроможності на ринку праці, що здійснюються за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Судом встановлено, що [PERSON] була зареєстрована як безробітна і перебувала на обліку в Нетішинському міському центрі зайнятості з 04.03.2015 року. 01.12.2015 року між Нетішинським міським центром зайнятості та [PERSON] укладений договір про професійне навчання безробітного № 2200/107-15/01, згідно якого відповідачку направлено в Рівненський центр професійно-технічної освіти ДС3 на професійне навчання за професією «Перукар» зі строком навчання з 02.12.2015 року по 02.08.2016 року. Відповідно до п.3.1.1. договору, у разі припинення професійного навчання без поважних причин або відмови працювати за одержаною професією (спеціальністю) безробітна відшкодовує Центру зайнятості суму витрат на професійне навчання, проїзд до місця розташування навчального закладу та у зворотному напрямку, проживання у період навчання. Наказом Рівненського центру професійно-технічної освіти ДСЗ № 1505 від 02.12.2015 року, відповідачку [PERSON] зараховано до складу навчальної групи №463 «Перукар (перукар-модельєр)». 22.02.2016 року відповідачку [PERSON] відраховано з 22.02.2016 року з групи №463 «Перукар (перукар-модельєр)» у звязку з пропуском занять без поважних причин, що підтверджується наказом Рівненського центру професійно-технічної освіти ДСЗ № 10 від 22.02.2016 року. Відповідно до ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття», у разі припинення професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості без поважних причин або відмови працювати за одержаною професією (спеціальністю) із застрахованих осіб стягується сума витрат на професійну підготовку, перепідготовку або підвищення кваліфікації. Згідно пп.2.10 Порядку професійної підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації зареєстрованих безробітних, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України, Міністерства освіти і науки України 31.05.2013 року № 318/655, у разі припинення безробітним професійного навчання без поважних причин або відмови працювати за одержаною професією (спеціальністю) безробітний відшкодовує територіальному органу, який уклав з ним договір на професійне навчання, суму витрат на професійне навчання, проїзд до місця розташування навчального закладу та у зворотному напрямку, проживання у період навчання. З повідомлення Рівненського центру професійно-технічної освіти ДСЗ № 261 від 09.03.2016 року, адресованого директору Нетішинського міського центру зайнятості, вбачається, що вартість професійного навчання безробітної [PERSON] за період з 02.12.2015 року по 21.02.2016 року склала 1577,71 грн., а вартість проживання в гуртожитку за цей же період 3432,64 грн., які необхідно повернути на рахунок Рівненського ЦПТО ДСЗ №37173001002010, ЗКПО 21087175, Банк платника ГУДКСУ в Рівненській області, код банку 833017, у звязку з відрахуванням [PERSON] з навчання. 05.04.2016 року Нетішинський міський центр зайнятості надіслав на адресу [PERSON] претензію №51-03/335, в якій запропонував добровільно повернути затрачені на її навчання кошти в загальній сумі 5010,35 грн., сплативши такі на рахунок Рівненського ЦПТО ДСЗ. Однак станом на день розгляду справи відповідачка вказану суму коштів не повернула. На підставі наведеного та враховуючи те, що [PERSON], не пройшовши повного курсу навчання у Рівненському центрі професійно-технічної освіти державної служби зайнятості, була відрахована з навчання у звязку з пропуском занять без поважних причин, чим порушила умови договору, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити та стягнути з відповідачки на користь Рівненського ЦПТО ДСЗ кошти затрачені державою на її навчання в розмірі 5010 гривень 35 копійок. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача судового збору підлягають до задоволення.

Outcome: approved