Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Звернувшись до суду, позивач посилається на те, що 28.11.2014 року на території Житньогірської [PERSON] ст.., а саме безпосередньо після закінчення уроків, спільними діями малолітніх [PERSON] та [PERSON], батьками яких є відповідачі у справі, заподіяли шкоду здоровю її малолітнього сина - [PERSON] і що виразилося у пошкодженні коронкових частин 1-го зправа та 1-го і 2-го зліва зубів на верхній щелепі, струсу головного мозку. Розмір заподіяної матеріальної шкоди, яка становить вартість проведеного лікування, придбання паливо-мастильних матеріалів та вартість проведеної судово-медичної експертизи, визначає у сумі 3720.11 грн.. Окрім того, вважає, що внаслідок ушкодження здоровя її сина, їй заподіяно моральну шкоду, яку визначає в сумі 20000.00 грн.. Заподіяну матеріальну та моральну шкоду просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь. В судовому засіданні позивач позов підтримала за викладених у ньому обставин та підстав і просила його задовольнити. Також суду показала, що 28.11.2014 року її син повертався після уроків зі школи і на порозі школи діти відповідачів, а саме [PERSON] та [PERSON] своїми протиправними діями спричинили падіння сина на пандусі. Внаслідок падіння син отримав легкі тілесні ушкодження у вигляді пошкодження коронкових частин 1-го зправа та 1-го і 2-го зліва зубів на верхній щелепі, струсу головного мозку і що спричинило заподіяння їй значної матеріальної та моральної шкоди. Зазначила, що загальний розмір заподіяної матеріальної шкоди становить: вартість проведеного лікування в сумі 1217.11 грн.., що становить вартість придбаних ліків; вартість придбаного на суму 1200.00 грн. пального на поїздки власним автомобілем до лікарні; вартість судово-медичного обстеження в сумі 203.00 грн.; вартість реставрації зубів в сумі 1100.00 грн.. Розмір заподіяної їй моральної шкоди визначає в сумі 20000.00 грн. і що спричинено тривалістю лікування її сина, тією обставино, що син до цього часу відчуває постійні головні болі та змушений продовжувати лікування. Їй особисто приходиться із-за цього постійно нервувати. На разі, суду пояснила, що причинно-наслідковий зв'язок головних болей сина та його погіршення здоровя із протиправними діями малолітніх [PERSON] та [PERSON] з огляду на черепно-мозкову травму, що мала місце у її сина значно раніше та його захворювання епілепсію, вона довести не може, як і не може обґрунтувати заявлений розмір моральної шкоди. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнала та суду пояснила, що 28.11.2014 року додому прийшов її син та став плакати та розповів, що [PERSON] штовхнув сина позивача, який впав. Також він розповідав, що він сам особисто не штовхав сина позивача, а лише відчепив руки від перил. При вирішенні спору поклалася на розсуд суду. Відповідач [PERSON] позов не визнав та суду пояснив, що 28.11.2014 року він перебував на роботі і нічого не знав про події, що відбулися цього дня в школі. 01.12.2014 року його викликали до школи, де вже перебували два працівники міліції, які у свою чергу пояснили йому, що його син разом із іншим учнем штовхнули [PERSON] та вибили йому зуби. Також класний керівник її сина повідомила йому, що його син не причетний до подій, що сталися, і винним є [PERSON]. Навпаки, як розповідав його син, він намагався утримати [PERSON] від падіння, тримаючи останнього рукою за одяг. Зі слів сина [PERSON] відразу втік додому і вчителі розбиралися, що сталося. Представник [PERSON] підтримав позицію свого довірителя та просив у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача - Житньогірської [PERSON] ст.. в особі директора школи [PERSON], позов визнав частково та суду пояснив, що він особисто на час вказаних подій не перебував на місці, оскільки перебував у щорічній відпустці. Як йому вже потім стало бути відомим, цей прикрий випадок дійсно мав місце 28.11.2014 року, стався в межах території школи і що було предметом перевірки. Було встановлено, що винним був [PERSON]. Разом з тим, жодного документа, яким би було засвідчено результати такої перевірки, складено не було. Визнає, що в тому, що сталося, частково є і вина школи і школа готова понести солідарну відповідальність за заподіяну шкоду, яка знаходить своє підтвердження із отриманих у справі доказів. Зокрема, вважає безпідставними вимоги про відшкодування вартості придбаного позивачем бензину та вважає, що зі сторони школи не має вини у заподіянні моральної шкоди, факт якої він не заперечує. Просив позов задовольнити частково, а саме не заперечує проти стягнення зі школи на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошових коштів в сумі 1100.00 грн.. У стягненні моральної шкоди просив відмовити. Заслухавши сторони спору та їх представників, свідків, дослідивши отримані у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 28.11.2014 року на території Житньогірської [PERSON] ст.., а саме безпосередньо після закінчення уроків, частина учнів школи і в тому числі малолітні [PERSON], [PERSON], [PERSON], перебуваючи всупереч встановленому порядку, поза увагою педагогічного колективу школи, гралися біля школи на облаштованій учнями школи на пандусі ковзанці. В ході цього грального процесу малолітній син позивача впав на бетонне покриття пандуса та отримав легкі тілесні ушкодження у виді пошкодження коронкових частин 1-го зправа та 1-го і 2-го зліва зубів на верхній щелепі, струсу головного мозку і у звязку із чим знаходився на стаціонарному лікуванні у дитячому відділенні Рокитнянської ЦРЛ з 28.11.2014 року по 12.12.2014 року включно. В період лікування батьками малолітнього було витрачено на придбання ліків 1013.96 грн., 203.00 грн. на проведення судово-медичної експертизи та 1080.00 грн. на реставрацію пошкоджених зубів, а всього 2296.96 грн.. Викладене підтверджується сукупністю отриманих та досліджених у судовому засіданні доказів, якими є покази у судовому засіданні сторін спору, їх представників, свідків та письмові докази: · Довідка Рокитнянської ЦРЛ про час перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні у дитячому відділенні лікарні; · Виписка із медичної картки стаціонарного хворого на імя [PERSON]; · Довідка стоматологічного кабінету «Перлина» від 23.02.2015 року на імя [PERSON]; · Висновок судово-медичної експертизи від 04.02.2015 року щодо [PERSON]; · Постанова слідчого СВ Рокитнянського РВ ГУ МВС України в Київській області [PERSON] про закриття кримінального провадження від 17.02.2015 року; · Товарні чеки стоматологічного кабінету «Перлина» від 11.02.2015 року та від 16.02.2015 року; · Квитанція №070152099 про оплату судово-медичної експертизи; · Фіскальні чеки та товарні чеки аптечних закладів про придбання лікувальних препаратів та засобів; · Виписка національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» із медичної картки № 163 стаціонарного хворого на імя [PERSON]; · Виписка із амбулаторної картки дитячого відділення Рокитнянської ЦРЛ на імя [PERSON]; · Виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 4675 дитячого відділення Рокитнянської ЦРЛ на імя [PERSON]; · Висновок магнітно-резонансної томографії головного мозку від 11.03.2015 року на імя [PERSON]; · Акт розслідування нещасного випадку, що стався 28.11.2014 року на території Житньогірської [PERSON] ст.; · Статут Житньогірської [PERSON] ст.; · Витяг із журналу 4 класу Житньогірської [PERSON] ст.; · Матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 12014110250000611 від 23.12.2014 року за ч.1 ст.125 КК України. · Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. З огляду на отримані у справі докази суд приходить до висновку, отримані малолітнім легкі тілесні ушкодження у вигляді пошкодження коронкових частин 1-го зправа та 1-го і 2-го зліва зубів на верхній щелепі, струсу головного мозку, мають причинно-наслідковий зв'язок із бездіяльністю Житньогірської [PERSON] ст., керівництво та педагогічний колектив якої самоусунулися у забезпеченні належного контролю за навчально-виховним процесом і в тому числі за дозвіллям учнів школи в межах території школи та забезпечення належної безпеки здоровю учнів з огляду на встановлену у судовому засіданні обставину облаштування учнями ковзанки у непристосованому для цього місці, а саме на пандусі, що біля в ходу у приміщення школи. Досліджуючи за встановлених судом обставин та отриманих у справі доказів факт заподіяння позивачу з боку відповідача Житньогірської [PERSON] ст. матеріальної шкоди внаслідок витрат на лікування малолітнього сина позивача, реставрацію зубів останнього та наявності причинного зв»язку настання останньої із бездіяльністю Житньогірської [PERSON] ст. щодо налженого контролю за навчальним виховним-процесом, суд приходить до висновку, що факт заподіяння такої позивачу в сумі 2296.96 грн. є безперечним та становить: вартість придбаних на суму 1013.96 грн. ліків, витрат на проведення судово-медичної експертизи в сумі 203.00 грн. та реставрації зубів малолітнього сина позивача в сумі 1080.00 грн.. На разі, суд не знаходить підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення вартості придбаного нею палива для власного автомобіля, оскільки необхідність придбання останнього та здійснення поїздок до лікарні саме на власному автомобілі належного підтвердження у судовому засіданні не знайшли. Щодо вимог позивача до інших відповідачів у справі, якими є батьки малолітніх [PERSON] та [PERSON], то суд не знаходить підстав для задоволення останніх, оскільки вина вказаних малолітніх осіб у заподіянні шкоди сину позивача не знайшла свого належного підтвердження у судовому засіданні. Більше того, вина [PERSON] спростовується показами в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які всеціло вказали, що падіння сина позивача спричинили дії [PERSON], який «відчепив» руки останнього від перил пандуса, тоді як [PERSON] намагався втримати [PERSON] від падіння, тримаючи останнього за одяг. На разі, незважаючи на такі встановлені судом обставини, суд не вважає винним у події, що сталася з сином позивача, і малолітнього [PERSON], оскільки, як достовірно встановлено у судовому засіданні з показів вказаних свідків, це відбувалося не навмисно з метою заподіяння сину позивача тілесних ушкоджень, а мав місце між учнями звичайний ігровий процес і у даному конкретному випадку на переконання суду не може враховуватися вина школи та вбачається відсутність вини з боку батьків малолітнього. За загальними правилами відшкодування матеріальної та моральної шкоди, визначеними ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала і остання звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини, а моральна шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Вибираючи спосіб відшкодування цієї шкоди, суд вважає необхідним зобов`язати відповідача в особі Житньогірської [PERSON] ст. відшкодувати позивачу заподіяні збитки, тобто стягнути з останньої на користь позивача 2296.96 грн.. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд виходить із характеру винного діяння відповідача та негативних наслідків останнього, зазначених позивачем в обгрунтування цих вимог обставин, які знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а саме обставини перебування малолітнього сина позивача на стаціонарному лікуванні, тривалість такого лікування та відповідно тривалість зміни усталеного способу життя останнього та самого позивача, які суд визнає встановленими. З урахуванням викладеного,

Outcome: partial