Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом та уточнивши заявлені позовні вимоги (а.с. 126-127), [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на його користь суму матеріальної шкоди у сумі 20750,00 грн., витрати на проведення оцінки у сумі 1500,00 грн., моральну шкоду у сумі 20000,00 грн., завдану йому, як власнику квартири [ADDRESS] внаслідок залиття 16.08.2016 року, в ніч з 18.12.2017 року на 19.12.2017 року. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послався на те, що він є власником квартири [ADDRESS] . У зв`язку з порушенням правил користування сантехнічним обладнанням з вини відповідача, як власника квартири за адресою: [ADDRESS] , неодноразово була залита його квартира [ADDRESS] , що підтверджується Актами КП «СЕЗ» від 21.12.2017 року та від 18.08.2016 року. В належній йому квартирі мались такі сліди залиття, а саме: -коридор - на стелі та стіні, яка є суміжною з кімнатою, сліди залиття в окремих місцях, загальною площею 1,8 кв.м.; на стіні, яка є суміжною з тамбуром та сусідньою квартирою [ADDRESS] , сліди залиття площею 0,3 кв.м., шпалери частково розійшлися на стиках. Покриття підлоги деформувалось від вологи. -кладова - покриття підлоги частково деформувалось. -кімната - на стелі сліди залиття в окремих місцях загальною площею 1,6 кв.м., шпалери частково розійшлись на стінах. На стіні, яка є суміжною з коридором, сліди залиття біля входу в кімнату площею 1, 5 кв.м. Лиштви дверей деформувались від вологи. В квартирі після залиття повністю відсутнє електропостачання. Внаслідок залиття були пошкоджені також рухомі речі: -смартфон телефон Fly IQ4502 Quand Era Energy 1 Black; телефон Sony Ericsson W300i; плеєр ТОТО TPS-01 Without display Mp3 Red. Після залиття необхідно було провести відновлювальний ремонт. Об`єм будівельно-ремонтних робіт і витрат на ремонтно-відновлювальні роботи були визначені ТОВ «Гінес Груп». Загальна сума матеріального збитку, яка завдана нерухомому та рухомому майну в наслідок залиття квартири, що дорівнює вартості робіт з усунення пошкоджень, та середньої ринкової вартості пошкодженого рухомого майна та складає 20750,00 грн. На його неодноразові прохання відшкодувати йому збитки завдані залиттям квартири відповідач ухиляється. Відповідач своїми діями (бездіяльністю) зробив для нього та його сім`ї деякі фізичні незручності, з вини відповідача порушений естетичний вигляд квартири, завдані йому моральні збитки, відображаючи в постійному почутті психологічного дискомфорту при появі у квартирі інших людей. Знайомих, друзів він не міг позвати до себе в квартиру, оскільки почував себе не повноцінно. У зв`язку з цими діями він та його сім`я загубили спокій та надію на відновлення попереднього стану квартири, загубили ділову активність. Крім того, у зв`язку з залиттям квартири, у його матері [PERSON] підвищився тиск, симпатоадреналовий криз, що завдало йому додаткових переживань за здоров`я своєї матері. Спричинену йому моральну шкоду він оцінює в 20 000,00 грн. Відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву [PERSON] (т.1 а.с.134-136), в якому позов не визнав у повному обсязі пославшись на таке. Так, йому дійсно на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS] . Зазначена квартира була отриманим ним у спадщину після смерті його батька [PERSON] , померлого у 2010 році. Після смерті батька у вказаній квартирі ніхто не проживав та не був зареєстрований, а приблизно півроку тому він продав цю квартиру. Позивачем надано Акти КП «СЕЗ» від 18.08.2016 року і 21.12.2017 року щодо залиття його квартири. Позивач не повідомляв його про залиття, від комунальних служб будь-яких повідомлень про необхідність огляду належної йому квартири не надходило. При цьому, його квартира розташована на сьомому поверсі будинку, однак квартири, які розташовані на восьмому та дев`ятому поверсі комісія не обстежувала на предмет можливого витоку води. Незрозумілим і нічим не обґрунтованим є зазначення у актах про ймовірну причину залиття - порушення правил користування сантехнічним обладнанням. Позивач не надав будь-яких документів, що свідчать про наявність у нього на праві власності пошкоджених рухомих речей. Разом з тим, у позові зазначено серед пошкодженого майна самртфон, телефон і плеєр, а у звіті про незалежну оцінку матеріального збитку також зазначається накопичувач. Також не надано підтвердження щодо звернення позивача до нього у позасудовому порядку щодо відшкодування збитків. Викликає сумнів у достовірності звіт про незалежну оцінку. Напевно оцінювач робив його зі слів позивача, оскільки в якості об`єкту оцінки у деяких місцях звіту зазначена квартира у м. Краматорськ, не співпадають дати залиття за актами і зазначеними оцінювачем у звіті. Звіт провадився один рік з моменту укладення договору, договір датований 08.01.2017 року, тобто до дати останнього залиття. Моральна шкода відшкодовується особі, права якої порушені. При цьому, позов заявлений [PERSON] , а не його матір`ю, яка до речі мешкала за іншою адресою. Тому необґрунтованим є апелювання до погіршення стану здоров`я матері позивача. Позивачем не доведено підстав для відшкодування моральної шкоди : у позовній заяві не зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Враховуючи викладене, вважав позов необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає. Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 травня 2018 року було відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої залиття квартири (т.1 а.с.100). Ухвалою суду без видалення до нарадчої кімнати з занесенням до протоколу судового засідання було прийнято уточнену позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири (т.1 а.с.128). Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 вересня 2018 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про виклик та допит свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (т.1 а.с.147). Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 вересня 2018 року задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] про виклик та допит свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (т.1 а.с.156). Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 вересня 2018 року за клопотанням представника відповідача [PERSON] у справі призначено будівельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено (т.1 а.с. 158-159). Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 січня 2019 року, провадження у справі поновлено, справу призначено до підготовчого засіданні (т.1 а.с. 179). Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15 лютого 2019 року, підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті (т.1 а.с. 196). Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області без видалення до нарадчої кімнати з занесенням до протоколу судового засідання задоволено клопотання представника позивача про виклик експерта Солодухіної С.М. (т.1 а.с.239). Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 29 березня 2019 року клопотання представника відповідача [PERSON] про поновлення строку для подання заяви про виклик свідка, про виклик та допит свідка [PERSON] (т.1 а.с.238). Позивач [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі, пояснивши, що в квартирі [ADDRESS] він не мешкав та нікого не затоплював. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, підтримав відзив на позовну заяву, пояснивши, що позовні вимоги позивачем не доведені. Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд прийшов до таких висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , про що свідчить свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 22.11.2013 року, видане на підставі розпорядження відділу приватизації при комунальному підприємству «Служба єдиного замовника» від 19.04.2013 року № 4; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 14195895 від 09.12.2013 року (т.1 а.с.29,30). Станом на 16 серпня 2016 року та 21 грудня 2017 року відповідач [PERSON] був власником квартири [ADDRESS] . Дана обставина не є спірною та визнана відповідачем у відзиві на позовну заяву. Згідно із ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1). Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.2). За правилами ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, для покладення відповідальності на заподіювача майнової шкоди необхідна сукупність таких обов`язкових умов: а) наявність шкоди; б) протиправність дій заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; г) вина в заподіянні шкоди, тобто деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. При цьому, у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція завдавача шкоди, згідно із якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди. 16 серпня 2016 року та в ніч з 18 на 19 грудня 2017 року відбулося залиття квартири [ADDRESS] водою з квартири [ADDRESS] , що розташована поверхом вище, внаслідок порушення правил користування сантехнічними обладнанням. Дані обставини встановлені згідно із Актом обстеження житлового фонду від 21 грудня 2017 року (т.1 а.с.6), Актом обстеження житлового фонду від 18 серпня 2016 року (т.1 а.с.6 зворот); підтверджуються також відеозаписами від 16.08.2016 року, від 18.12.2017 року на яких зафіксовані обставини усунення сторонами наслідків залиття (а.с.191). Ці відеозаписи визнаються судом належними та допустимими доказами, оскільки містять інформацію щодо предмета доказування. Не надання позивачем оригіналів запису в даному випадку не свідчить про неналежність та недопустимість такого доказу. Крім того, зазначені обставині встановлені на підставі показів свідків. Так, свідок [PERSON] , мешканка квартири [ADDRESS] , у судовому засіданні пояснила, що у грудні 2017 року квартира [ADDRESS] була залита водою з квартири [ADDRESS] , що розташована поверхом вище. В квартирі [ADDRESS] на час залиття господар був відсутній, а була присутня лише орендар. Піднявшись у квартиру [ADDRESS] вона (свідок) особисто бачила, що вода текла з ванної кімнати, де була теча шлангу подачі холодної води на бачок. Наступного дня залиття повторилось. Внаслідок залиття квартири, матері позивача стало погано та їй викликали швидку. Свідок [PERSON] , дружина позивача, у судовому засіданні пояснила, що належну її чоловікові квартиру [ADDRESS] неодноразово було затоплено водою з квартири, що розташована поверхом вище. Так, в серпні 2016 року, за повідомленням матері позивача, вони приїхали у квартиру [ADDRESS] , яка була залита водою. Піднявшись до квартири поверхом вище, вона бачила, як відповідач збирав воду та не бажав пускати її до квартири. В грудні 2017 року два дні підряд квартира чоловіка також заливалась водою з квартири відповідача. Свідок [PERSON] , мешканець квартири [ADDRESS] , у судовому засіданні пояснив, що у грудні 2017 року він був присутній на другий день затоплення. В квартирі позивача майже всі кімнати були затоплені водою. Матері позивача стало погано та їй викликали швидку. Свідок [PERSON] , інженер КП «СЕЗ», у судовому засіданні пояснила, що за зверненням мешканців квартири [ADDRESS] двічі проводилось обстеження квартири, фіксувались пошкодження та складались відповідні Акти. Двері квартири [ADDRESS] ніхто не відчинив, тому в Актах вказана ймовірна причина залиття. Будь-яких заяв, звернень від мешканців квартири [ADDRESS] до КП «СЕЗ» не надходило. Свідки [PERSON] , інженер КП «СЕЗ»; [PERSON] , майстер КП «СЕЗ», у судовому засіданні дали покази, аналогічні показам свідка [PERSON] . При цьому, суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що Акти обстеження від 21 грудня 2017 року, 18 серпня 2016 року є недопустимими доказами у справі, оскільки складені без повідомлення відповідача з огляду на те, що Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 року № 76 не передбачена обов`язковість повідомлення винної сторони про складання Акту обстеження. Натомість п. 2.3.6 Правил встановлено, що у разі залиття, аварії квартир складається Акт (додаток № 4). Висновком судової будівельно - технічної експертизи № 4478-4480 від 27 грудня 2018 року, встановлено, що причинами залиття квартири [ADDRESS] , які сталися окремо 16 серпня 2016 року, та в ніч з 18 на 19 грудня 2017 року, згідно актів обстеження КП « СЕЗ» від 18.08.2016 року та 21.12.2017 є - порушення правил експлутатації санітарно-технічного обладнання мешканцями квартири [ADDRESS] . Ушкодження квартири [ADDRESS] , виникли внаслідок залиття окремо 16 серпня 2016 року та в ніч з 18 на 19 грудня 2017 року. Вартість ремонтно-відновлювальних робіт, завданих власнику [ADDRESS] внаслідок залиття окремо 16 серпня 2016 року та в ніч з 18 на 19 грудня 2017року з урахуванням вартості матеріалів на момент проведення експертизи з ПДВ складає 8342,44 грн., без ПДВ 6952,03 грн. (т.1 а.с. 171-175). Експерт Солодухіна С.М. у судовому засіданні пояснила, що при проведенні експертизи вона користувалась Методикою, яка рекомендована Міністерством юстиції України для проведення такого роду експертиз. Витрати на адміністративні послуги, податки не були враховані при визначенні розміру шкоди, оскільки не були надані документи на підтвердження таких витрат. Розмір шкоди визначений у формі реального збиту, тобто було пораховано лише те, що було пошкоджено. Висновок експерта в частині встановлення вартості матеріальної шкоди (збитків) є деталізованим, обґрунтованим та проведеним особою, яка повністю відповідає критеріям, визначеним для судових експертиз вимогами ЦПК України та Закону України «Про судову експертизу», має необхідний професійний досвід та фахову спеціалізацію, а тому суд вважає такий висновок допустимим доказом. При цьому, суд не приймає до уваги наявний у матеріалах справи звіт про незалежну оцінку матеріального збитку нанесеного нерухомому та рухому майну внаслідок залиття, проведений суб`єктом оціночної діяльності, оцінювачем ТОВ «Гінес Груп» на який як на доказ посилається сторона позивача, оскільки він не містить попередження (обізнаність) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та спростовується висновком експерта № 4478-4480 від 27 грудня 2018 року. Суд також не приймає до уваги доводи позивача про необґрунтованість висновку експерта з огляду на таке. Пунктом 1.4 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 року № 1950/5) передбачено, що під час проведення експертиз (експертних досліджень) з метою виконання певного експертного завдання експертами застосовуються відповідні методи дослідження, методики проведення судових експертиз, а також нормативно-правові акти та нормативні документи (міжнародні, національні та галузеві стандарти, технічні умови, правила, норми, положення, інструкції, рекомендації, переліки, настановчі документи Держспоживстандарту України), а також чинні республіканські стандарти колишньої УРСР та державні класифікатори, галузеві стандарти та технічні умови колишнього СРСР, науково-технічна, довідкова література, програмні продукти тощо. Визначення способу проведення експертизи (вибір певних методик, (методів дослідження)) належить до компетенції експерта. Отже, доводи позивача про застосування експертом «іншої» методики, коефіцієнтів, програмного забезпечення суд вважає безпідставними. Пленум ВСУ в п. 9 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року роз`яснив, що при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, суд слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (відшкодування збитків). Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 року № 572 (в редакції від 24.01.2006 року) власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний, зокрема, дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; проводити за власні кошти ремонт квартири (наймач (орендар) - згідно з договором найму (оренди); не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян. Відповідачем у судовому засіданні вина у спричиненні шкоди позивачу не спростована. Не користування відповідачем своєю власністю не звільняє останнього від обов`язку дотримання вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, санітарних норм і правил, оскільки згідно із ч.4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. При цьому, суд відхиляє покази свідка [PERSON] , який у судовому засіданні пояснив, що у грудні 2017 року його запрошувала мешканка квартири [ADDRESS] для усунення течі стояку холодного водопостачання з огляду на таке. По-перше, зазначені доводи спростовуються встановленими фактичними обставини у справі, зокрема, Актом обстеження від 21 грудня 2017 року та показами свідка [PERSON] , яка у судовому засіданні назвала причину залиття - теча шлангу подачі холодної води на бачок у квартирі [ADDRESS] . По-друге, доказів щодо офіційних звернень відповідача з приводу течі у його квартирі стояка центрального водопостачання та виконання балансоутримувачем у його квартирі ремонтних робіт стояку центрального водопостачання відповідачем не надано та про наявність таких доказів не зазначено. За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода (збитки), викликана необхідністю проведення ремонтно-відновлювальних робіт, завданих позивачу внаслідок залиття, яке сталося 16 серпня 2016 року та в ніч з 18 на 19 грудня 2017 року у розмірі 6952,03 грн. без ПДВ (т.1 а.с.178). Позовні вимоги [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої ушкодженням рухомого майна: смартфону телефон Fly IQ4502 Quand Era Energy 1 Black; телефону Sony Ericsson W300i; плеєру ТОТО TPS-01 Without display Mp3 Red задоволенню не підлягають, оскільки, по-перше, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження його права власності на зазначені речі. По-друге, в позовній заяві дати пошкодження речей позивачем не визначена; Актами обстеження від 21 грудня 2017 року, від 18 серпня 2016 року пошкодження смартфону телефон Fly IQ4502 Quand Era Energy 1 Black; телефону Sony Ericsson W300i; плеєру ТОТО TPS-01 Without display Mp3 Red не зафіксовані. Тож, в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити у зв`язку з недоведеністю. Вирішуючи вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди, суд дійшов таких висновків. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Судом встановлено, що з вини відповідача по справі сталось неодноразове залиття належної позивачу квартири холодною водою (в т.ч. в зимовий період), що призвело до пошкодження майна позивача та безперечно призвело до незручностей, необхідності усунення наслідків залиття, хвилювань та душевних страждань, а отже є підстави для захисту його порушених прав у вигляді відшкодування моральної шкоди. З урахуванням конкретних обставин даної справи, тривалості порушення прав [PERSON] , вимушених змін у його звичному способі життя, суд, виходячи з принципів розумності та справедливості, вважає, що належним розміром відшкодування моральної шкоди позивачеві має бути 3500,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Тож, позов слід задовольнити частково. Вимога позивача про відшкодування відповідачем витрат на проведення оцінку у сумі 1500,00 грн. задоволенню не підлягає, оскільки звіт про незалежну оцінку матеріального збитку нанесеного нерухомому та рухомому майна внаслідок залиття квартири не визнаний судом належним та допустимим доказом у справі та відхилений. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог судовий збір у загальному розмірі 940,91 грн. (235,41 грн. в частині вимог майнового характеру; 704,80 грн. в частині вимог немайнового характеру). Пунктом 45 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року передбачено, що витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести сторона, яка заявила клопотання про проведення судової експертизи, а якщо таке клопотання заявлено двома сторонами, то витрати несуть обидві сторони порівну. Законом не заборонено оплатити витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, іншою стороною у справі. Пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тож, з позивача на користь відповідача слід стягнути, витрати, пов`язані з проведення експертизи у розмірі 1801,80 грн.

Outcome: partial