Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 12.02.2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , додаткові витрат на утримання дитини в розмірі 3877,55 грн.; витрати по сплаті судового збору просила покласти на відповідача. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30 жовтня 1999 року сторони зареєстрували шлюб і прожили разом до 23 лютого 2011 року, поки відповідач не залишив сім`ю та фактично розірвав шлюбні відношення. Позивач зазначає, що шлюб між сторонами не розірваний. Від цього шлюбу подружжя має дитину, доньку - [PERSON] , [INFO] , яка на теперішній час проживає разом з позивачем. Після уходу із сім`ї, відповідач від виховання дитини та її матеріального утримання ухиляється. 21.01.2019 року суддя Херсонського міського суду Херсонської області Прохоренко В.В. видала судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) , але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 24.09.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує, що донька [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку у лікаря ендокринолога з діагнозом «Дифузний зоб 1 ст.», у лікаря ортопеда з діагнозом «сколіотична осанка», перебуває під наглядом лікаря педіатра з приводу ДЖВП. Відповідно до висновку лікарів дитина потребує проходження курсу проти рецидивного лікування та оздоровлення в санаторії. Витрати на оздоровлення дитини склали 330 грн. Крім цього дочка ходить до загальноосвітньої школи, підготовка до якої вимагає значних матеріальних витрат. Для цього необхідно придбати ранець, форму шкільну, форму спортивну, взуття повсякденне та спортивне, ручки, олівці, зошити тощо, витрати на це становлять близько 7800 гривень. За таких обставин, позивач вважає, що відповідач [PERSON] зобов`язаний прийняти участь у витратах, пов`язаних з лікуванням та фізіологічним розвитком дочки у розмірі половини понесених витрат, тобто 3877, 55 грн. ІІ. Виклад позиції відповідача. 29.03.2019 року відповідач через канцелярію суду подав відзив, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі з огляду на наступне. Зазначена позивачем інформація, про те що шлюб між сторонами не розірвано не відповідає дійсності, так як рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона, у справі №2- 3276/2011, від 17.10.2011 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Приймати безпосередню участь у вихованні дитини, вже 4 роки є неможливим через заборону позивача. Твердження позивача про ухиляння від матеріального утримання, також є безпідставним та неправдивим, адже відповідач згідно рішення Комсомольського районного суду м. Херсона кожен місяць сплачує аліменти. Щодо понесених позивачем додаткових витрат на утримання дитини у сумі 7800, 00 грн., то відповідачем виявлено документально підтверджені витрати на 4207, 55 грн. Отже Позивачем жодним чином не доведено понесені нею додаткові витрати на Дитину у вигляді 7800 грн. Відповідач звертає увагу, що предметом позову є саме наявність витрат понесених безпосередньо на дитину, тобто 14-річну дівчину, яка має особисті розміри одягу, взуття. А з наданих доказів у вигляді товарних, фіскальних чеків неможливо ідентифікувати товари як такі, що придбані саме для Дитини. Адже в них не зазначено розмір одягу, який він саме (женская одежда), розміру взуття. За відсутності особистісної ідентифікації товарів відповідач робить висновок, що вони були придбані позивачем для себе особисто та представлені як такі, що придбані для дитини. Тому вважає вказані докази недопустимими та не достатніми. Також позивачем не надано жодних доказів наявності у Дитини талантів чи здібностей, які необхідно розвивати та нести відповідні додаткові витрати. Надані Позивачем фіскальні чеки на купівлю зошитів, обкладинок, довідникових таблиць, не відносяться до додаткових витрат на утримання дитини. Купівля одягу для дитини також не відноситься до додаткових витрат на утримання і не може бути предметом цього позову, так як покриваються аліментними виплатами в розумінні законодавця. Крім того, позивач зазначає, що дитина відвідувала лікувально-оздоровчий заклад, витрати підтвердила «Корешком квитанции» № 439 на загальну суму 330 грн. Проте вказана квитанція лише свідчить про сплату благодійного внеску - 70 грн. та 260 грн. - за проїзд. Такі витрати не є додатковими на переконання відповідача. Як на обставини, що мають істотне значення у справі, відповідач вказує, що з 2013 року перебуває у шлюбі з [PERSON] . На утриманні має дитину - [PERSON] , [INFO] Дружина перебуває на 20 тижні вагітності. ІІІ. Процесуальні дії суду у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 12.02.2019 року вказана справа передана в провадження судді Херсонського міського суду Херсонської області Дорошинської В.Е. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 06.03.2019 року провадження у справі відкрито призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. На підставі розпорядження керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області від 19.03.2020 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2020 року, цивільна справа передана 19.03.2020 року в провадження судді Булах Є.М. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.03.2020 року цивільну справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Учасникам справи направлена копія ухвали про прийняття до розгляду. Відповідно до ч. 5ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань від учасників справи про виклик сторін у судове засідання не надходило. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , про що Киселівською сільською радою Білозерського району Херсонської області 01.02.2005 року в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний запис за №1 та видано 26.01.2007 року повторне свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 17.10.2011 року шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] та зареєстрований 30.10.1999 р. відділом РАГС м. Нової Каховки Херсонської області, актовий запис №329 - розірвано. З лютого 2011 року сторони проживають окремо, дитина проживає разом з позивачем. Згідно довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, складеної 28.07.2017 року старшим державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС у м. Херсоні Похабовою І.В., [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] у розмірі 400, 00 грн. щомісячно, починаючи з 13.07.2011 року до досягнення дитиною повноліття, сплачує аліменти з 13.07.2011 року. Борг станом на 01.08.2017 рік відсутній. 21.01.2019 року Херсонським міським судом Херсонської області видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки - [PERSON] у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 24.09.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно виписки з історії розвитку [PERSON] [INFO] , виданої лікарем [PERSON] вбачається, що дитина спостерігається у дитячій поліклініці №2 лікарні ім. О. і А. Тропіних з грудня 2006 року. Періодично хворіє ГРВІ, отрахеїтом, оринофарингіт. Перебуває на «Д» обліку у ендокринолога з діагнозом дифузний зоб А ст.; у ортопеда з діагнозом кіфосколотична осанка. Спостерігається у педіатра з приводу ДЖВШ. Проходить курс проти рецидивного лікування. Оздоровляється в санаторії Новоолександрівка. Виписним епікризом, та путівкою № 983 підтверджено, що [PERSON] перебувала в комунальному закладі Новоолександрівському дитячому гастроентерологічному санаторії Херсонської обласної Ради з 06.09.18 по 02.10.18 року з діагнозом: ДЖВШ, ожиріння ІІ-ІІІ ст., ГРВІ. З корінця квитанції №439 від 06.09.2018 року, копія, якого містяться в матеріалах справи, вбачається, що позивачем були понесені витрати на оздоровлення дитини на загальну суму 330,00 грн. З цього корінця вбачається, що грошові кошти у розмірі 330,00 грн. були оплачені на благодійний внесок та проїзд доньки до санаторію. Крім того позивач, зазначаючи про несення нею додаткових витрат на утримання дитини, надає суду квитанції на придбання одягу для дитини, шкільного приладдя, тощо на загальну суму 3877, 55 грн. Ця сума підтверджується товарними чеками від 21.08.2018 року, чеком №1095 від 23.11.2018 року, чеком №5915 від 05.11.2018 року, чеком №0346 від 11.09.2018 року, чеком №8147 від 05.10.2018 року, чеком №56983 від 18.12.2018 року, чеком №9754 від 12.08.2018 року, чеком №7701 від 04.08.2018 року, чеком №43256 від 05.08.2018 року, ПН 316816615522 від 04.08.2018 року, ПН 304872104175 від 01.09.2018 року, ПН 304872104175 від 04.09.2018 року, ПН 324242526573 від 10.10.2018 року. 09.11.2013 року відповідачем укладено шлюб з [PERSON] , [INFO] , про що міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області складено відповідний актовий запис №1125 та видано 09.11.2013 року свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу [INFO] народилась донька - [PERSON] , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні 05.06.2014 року складено відповідний актовий запис №461 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . ІV. Оцінка Суду. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Цей перелік не є вичерпним - сюди входять усі потреби дитини, які не покриваються аліментами на її утримання. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 та узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 26 вересня 2018 року по справі № 569/6838/15-ц. Відтак, кошти на одежу, розваги, відпочинок, іграшки, канцелярське приладдя, витрати на навчання - не є додатковими витратами та охоплюються поняттям аліменти. Таким чином судом встановлено, що сторони в шлюбних відносинах не перебувають та разом не проживають з лютого 2011 року. За твердженням позивача шлюб між позивачем та відповідачем не розірвано, однак з наявного в матеріалах справи судового рішення і копії свідоцтва про укладення шлюбу між, [PERSON] та [PERSON] , відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з іншою особою з 09.11.2013 року. Крім того, як встановлено судом, відповідач на користь позивача починаючи з 13.07.2011 року сплачує аліменти на утримання їх спільної дитини, доньки [PERSON] , [INFO] і відповідно до наданої суду довідки, станом на 01.08.2017 року борг у останнього по сплаті аліментів відсутній. Також судом встановлено, що 21.01.2019 року Херсонським міським судом Херсонської області видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки - [PERSON] у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 24.09.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, відомості що на час розгляду справи за відповідачем рахується заборгованість по сплаті аліментів на утримання [PERSON] позивачем не надано, отже суд приходить до висновку, що відповідачем сплачуються аліменти на утримання доньки, що узгоджується із приписами статті 181 СК України. Судом також не встановлено, а позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що витрати понесені позивачем на придбання одягу, канцелярії, взуття та інші витрати на утримання доньки не покриваються сумою сплачених аліментів відповідачем і їх недостатньо для забезпечення належного утримання дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За положеннями статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З матеріалів справи встановлюється, що на підтвердження несення позивачем додаткових витрат на утримання дитини, позивачем надані товарні чеки, дослідивши які, судом не встановлено несення позивачем додаткових витрат на утримання доньки, оскільки вказані платіжні документи не підтверджують оплати вартості певних товарів, які законодавцем віднесені до додаткових витрат, а є підтвердженням здійснення придбання одягу, канцелярії та взуття для дитини. Із наданих позивачем довідок та епікризів, судом встановлено, що дитина часто хворіє і потребує періодичного профілактичного лікування і нагляду лікарями, що потребує додаткових витрат на лікування. Однак, у матеріалах справи відсутні докази зазначеним обставинам, зокрема не надано доказів на підтвердження оплати за відвідування лікарів та придбання ліків. Крім того, наданий позивачем документ на підтвердження перебування дитини у оздоровчому закладі не містить належних та допустимих доказів які б підтверджували оплату такого перебування - лікування, а наданий позивачем корінець квитанції №439 від 06.09.2018 року на суму 330 грн. підтверджує лише оплату благодійного внеску та оплату проїзду дитини. За таких обставин, долучені до позовної заяви платіжні документи на загальну суму 3877, 55 грн. та сплата благодійного внеску і проїзду за корінцем квитанції №439 на загальну суму 330, 00 грн. не підтверджують понесені позивачем додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньки, у розумінні ст. 185 СК України, оскільки такими відповідно до вимог закону не являються. Отже, ураховуючи наведене, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин і вимог, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягненні додаткових витрат на утримання дитини у зв`язку із недоведеністю. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору і у задоволенні позовних вимог відмовлено, то судовий збір не стягується з відповідача, а судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed