Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

Згідно\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.\~526\~Цивільного кодексу\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 26.12.2008 р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] \~укладено кредитний договір №014/0097/82/164967, за умовами якого останній отримав кредит в сумі 60 000,00 грн. Для забезпечення виконання зобов`язань між банком та відповідачем укладено Договір іпотеки №014/07-197/049, номер в реєстрі 7226. Предметом іпотеки є квартира за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві власності. Відповідно до п. 6.1, 6.2 вищевказаного договору іпотеки у разі порушення будь-якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за договором іпотеки, банк має право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною 1 ст.1054\~ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, при цьому зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Частиною 2 ст.\~615\~ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Приписами статті 629\~ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом, що встановлено ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст.\~611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Заочним рішенням\~Краматорського міського суду від 27.08.2014 р. у справі №234/4055/14-ц з [PERSON] \~\~на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» стягнено заборгованість за кредитом в сумі 117\~636,46 грн., витрати по оплаті судового збору\~1776,36 грн. 17.06.2016 р. між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» укладено договір відступлення права вимоги №114/21, відповідно до якого право вимоги за Кредитним договором №014/0097/82/164967 від 26.12.2008 р. перейшло до ПАТ «Вектор Банк». 17.06.2016 р. між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» укладено Договір відступлення права вимоги №265/ФК-16, відповідно до якого право вимоги за Кредитним договором №014/0097/82/164967 від 26.12.2008 р. перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія». 22.06.2016 р. між ПАТ «Вектор Банк» та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено Договір відступлення прав за договорами іпотеки, відповідно до якого ПАТ «Вектор Банк» набуло статусу іпотекодержателя предмета іпотеки. Також, 22.06.2016 р. між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» укладено Договір відступлення прав за договорами іпотеки, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» набуло статусу іпотекодержателя предмета іпотеки. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна Іпотекодержателем є ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». 22.03.2017 р. Краматорським міським судом постановлено ухвалу про заміну сторони виконавчого провадження згідно виданих виконавчих листів №6/234/61/17, а саме: замінено стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» його правонаступником\~ТОВ «ФК «Довіра та гарантія». На виконанні в Краматорському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2/234/2290/20 від 27.08.2014 року про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 118\~812,82 грн. Рішення суду 234/4055/14-ц до теперішнього часу не виконано. Відповідно до ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст.590\~ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч.1 ст.575 ЦК України). Частинами 1, 5 ст.\~3\~Закону України\~«Про іпотеку» передбачено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає напідставі договору, якщо інше не встановлено законом. Іпотека маєпохідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечногодоговору. Відповідно до ч.1 ст.33\~Закону України\~«Про іпотеку» у разі невиконання або належного виконання боржником основного зобов`язання iпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог iпотекодержателя. Відповідно до вимог ст.39\~Закону України\~«Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: зокрема, опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Окрім того, ст. 38 цього Закону передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, у частині 6 визначає, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У листі Верховного суду України від 01.07.2014 р. «Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві» зазначено, що неустойка має подвійну правову природу. До настання строку виконання зобов`язання неустойка є способом його забезпечення, а в разі невиконання зобов`язання перетворюється на відповідальність, яка спрямована на компенсацію негативних для кредитора наслідків порушення зобов`язання боржником. Водночас формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 року у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 року у справі № 6-38цс11). Поверненню кредитних коштів за кредитним договором №014/0097/82/164967 від 26.12.2008 року перед ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» налічується заборгованість у розмірі 154\~362,48 грн., яка складається з: загальна сума боргу 117\~636,46 грн., сума збитків з урахуванням встановленого індексу інфляції 26\~129,02 грн., три проценти річних 10\~597,00 грн. Враховуючи, що в іпотечному договорі №014/07-197/049 від 26.12.2008\~року, номер в реєстрі 7226, вартість предмету іпотеки (квартира за адресою: [ADDRESS] ) обумовлена та визначена в сумі 154\~630,00\~гривень та є рівнозначною розміру заборгованості за кредитним договором, яка складає 154\~362,48 гривень, зазначена вимога може бути задоволена заявленим позивачем способом звернення стягнення на предмет іпотеки. Оцінюючи належність, допустимість а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що відповідач [PERSON] порушив зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, заборгованість у сумі 154\~362,48 грн. не погашена, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо звернення стягнення на предметі іпотеки, встановивши спосіб реалізації нерухомого заставного майна в межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за ціною, яка буде встановлена в період прилюдних торгів на підставі оцінки предмету іпотеки, є законними та такими, що підлягають задоволенню. Також, 02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -УП). Дія статей 41, 43-47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах)Закону України «Проіпотеку» зупинена статтею 9 Закону України «Про тимчасовізаходи наперіод проведенняантитерористичної операції» протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам - підприємцям) або юридичним особам - суб`єктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці. На виконання абзацу 3 п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. у № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». 02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Пунктом 1 та 3 вказаного Розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053». Місцем розташування нерухомого майна відповідача є м. Краматорськ Донецької області. Місто Краматорськ Донецької області відповідно до розпоряджень КМУ від 30.10.2014 та від 02.12.2015 входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Тож, виконання рішення належить зупинити на час дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Згідно із частиною 1\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2\~ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір»\~з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 2315,43 грн. Згідно з ч.1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як зазначено в абзаці 2 статті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2, при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судові витрати, понесені позивачем, відшкодовуються ними пропорційно розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Отже, з цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 2315,44 грн., який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» витрати по сплаті ним судового збору, у розмірі 2315,44 грн.

Outcome: approved