Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Звернувшись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що 9 травня 2016 року о 12-00 годині у м. Дніпропетровську на проспекті [PERSON] відповідач, керуючи автомобілем [NUMBER], здійснила на неї як пішохода наїзд, в результаті чого вона отримала забій м'яких тканин куприка. Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2016 року встановлено вину відповідача у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди. Крім фізичної травми, яка завдавала їй болю, пережила сильне емоційне потрясіння. На момент дорожньо-транспортної пригоди знаходилася на 27 тижні вагітності. Погіршився її психічний стан, відчувала страх передчасних пологів, побоювання за стан здоров'я дитини. Була вимушена звертатися по медичну допомогу до травматолога, невропатолога, інших спеціалістів. До теперішнього часу відчуває біль та дискомфорт при ходьбі. Вважає, що діями відповідача їй завдано моральну шкоду, яку оцінює в 20 000 грн. та просить стягнути з відповідача на її користь. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, наполягали на його задоволенні в повному обсязі. Відповідач у [PERSON] у судове засідання не з'явилася, повідомлялася про час і місце судового розгляду за своїм зареєстрованим та фактичним місцем проживання, заперечень проти позову не надала, у зв'язку з чим суд вирішує справу на підставі наявних даних і доказів у відсутності відповідача (постановляє заочне рішення). Третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» в судове засідання явку свого представника не забезпечило, повідомлялося про час і місце розгляду справи. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що 9 травня 2016 року о 12-00 годині у м. Дніпропетровську відповідач [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] по проспекту П. Калнишевського, 33 у м. Дніпропетровську, при виникненні перешкоди для руху своєчасно не вжила заходів гальмування та скоїла зіткнення з автомобілем ВАЗ-2107 номерний знак м5087ДП під керуванням [PERSON], а також наїзд на пішохода [PERSON], в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження. Зазначені обставини встановлені постановою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 15 червня 2016 року, якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП та яка у відповідності до частини 4 статті 61 ЦПК України має преюдиційне значення в цій справі. Як вбачається з матеріалів справи, на час дорожньо-транспортної пригоди позивач перебувала на 27 тижні вагітності. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач отримала забій м'яких тканин куприка, у зв'язку з чим у період з 09.05.2016 року по 13.05.2016 року знаходилася на стаціонарному лікуванні в Комунальному закладі «Дніпропетровська міська клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова», а також в подальшому була вимушена звертатися за медичною допомогою до лікаря-ортопеда, лікаря-невропатолога, яким позивачу був встановлений діагноз посттравматичний розлад. Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 23 ЦК України, яка визначає загальні підстави відшкодування моральної шкоди, моральна шкода може полягати, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Суд вважає, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивач зазнала моральної шкоди, оскільки внаслідок винних дій відповідача, яка порушила правила дорожнього руху та здійснила на неї наїзд, позивач отримала легке тілесне ушкодження, що підтверджується медичною документацією, а тому позивач має право на відшкодування завданої їй моральної шкоди винною особою. З урахуванням характеру правопорушення, ступеню вини відповідача, глибини душевних страждань, завданих позивачу, яка на час дорожньо-транспортної пригоди перебувала на 27 тижні вагітності, а також того, що отримана позивачем травма не призвела до загрози переривання вагітності та патології плоду, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, визначивши розмір відшкодування моральної шкоди позивачу в сумі 12 000 грн., виходячи з моральних страждань та інших негативних наслідків, завданих винними діями відповідача. Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При зверненні до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору, який за подання позову немайнового характеру склав 551 грн. 20 коп. У зв'язку з частковим задоволенням позову суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача вказані витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (60 %) у сумі 330 грн. 72 коп.

Outcome: partial