Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Згідно з додатком 1 до Державного акту на право колективної власності не землю серії ЗП № 00272, [PERSON] значиться під № 325 у списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства «Україна». Відповідно до запису у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються КСП «Україна» Новомиколаївського району Запорізької області, [PERSON] 04.02.1998 отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЗП № 0113043, розмір паю 4,71 умовних кадастрових гектарів. Досліджуючи обставини, за яких позивачем було втрачено вказаний сертифікат, судом з пояснень позивача було зясовано, що він віддав цей сертифікат колишньому секретарю Новоіванківської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області [PERSON], поставив свій підпис у документі, зміст якого, за словами позивача, йому не відомий. При цьому, позивач стверджував, що лише надав свій пай у користування, проте нікому його не дарував. 23.11.2015 судом отримано письмові пояснення [PERSON], яка зазначила, що [PERSON] оформляла в сільській раді документи на справжність підпису для оформлення в Новомиколаївській державній нотаріальній конторі дарування сертифікату на земельну частку (пай). Згідно з листом Новоіванківської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області від 07.12.2015 № 696 в журналі реєстрації нотаріальних дій за 1999-2000 роки зроблено два записи 08.07.1999 та 06.09.2000 «Виготовлено і засвідчено справжність підпису», а також зазначено, що [PERSON] на території сільської ради земельної ділянки не має. 14.12.2015 судом отримано лист Управління Держземагентства у Вільнянському районі Запорізької області від 14.12.2015 № 9-28-0.5-8593/2-15, з якого вбачається, що [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЗП № 043652 від 25 червня 2001 року на підставі договору дарування земельної частки (паю), посвідченого сертифікатом колишнього КСП «Україна» серії ЗП № 0113043. До зазначеного листа додано засвідчені копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЗП № 043652 від 25 червня 2001 року, а також договору дарування права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, від 10.11.2000. Так, відповідно до договору дарування права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, від 10 листопада 2000 року, цей договір було укладено між [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] (даритель) на підставі її доручення, посвідченого виконкомом Новоіванківської сільської ради від 12 вересня 2000 року за реєстром № 171, і [PERSON] (обдарований). Згідно з п. 1.1 цього договору даритель подарувала, а обдарований прийняв в дар право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом, площею 4,71 в умовних кадастрових гектарах, яке належить дарителю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗП № 0113043, виданого Новомиколаївською районною державною адміністрацією 14 лютого 1997 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 325 від 04 лютого 1998 року. В пункті 4.1 цього договору вказано, що невідємною його частиною є сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 043652 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 7,96 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новоіванківської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельною частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вбачається з вищенаведених доказів, що були досліджені судом під час розгляду справи, обставини, на які посилався позивач в обґрунтування заявленого позову, зокрема щодо втрати ним сертифікату на земельну частку (пай), було спростовано. До того ж, судом встановлено, що право на земельну частку (пай), яке належало позивачу на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗП № 0113043, виданого Новомиколаївською районною державною адміністрацією 14 лютого 1997 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 325 від 04 лютого 1998 року, було відчужено ним за вищевказаним договором дарування від 10.11.2000, а обдарований за цим договором отримав державний акт на право власності на землю. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для визнання за позивачем права власності на земельну частку (пай) колишнього КСП «Україна» Новомиколаївського району Запорізької області на території Новоіванківської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] є необґрунтованим, у звязку з чим не підлягає задоволенню в повному обсязі. Документально підтверджені судові витрати, понесені відповідачем, у справі відсутні. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: dismissed