Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 06.07.2018 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом жо відповідача про стягнення заборгованості, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість 291237, 18 грн., а саме: суму заборгованості за кредитом - 91977, 00 грн.; суму заборгованості за відсотками - 116 269, 91 грн.; інфляційні витрати за кредитом - 11497, 12 грн.; інфляційні витрати за відсотками - 13316, 76 грн.; пеню за несвоєчасне повернення кредиту - 26688, 66 грн.; пеню за несвоєчасне повернення відсотків - 31487, 73 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22.10.2007 року АКБСР «Укрсоцбанк» та відповідачем укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф070821П. Загальними Зборами Акціонерів 09.03.2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування Банку на ПАТ «Укрсоцбанк». Відповідно до п.1.1. Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 100 000, 00 гривень. Свої зобов`язання позивач виконав, надавши грошові кошти позичальникові | підтверджується заяви на видачу готівки. У порушення умов Договору, позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 31.05.2018 року має прострочену заборгованість, а саме: Сума заборгованості за кредитом - 91 977,00 гривень; Сума заборгованості за відсотками - 116 269,91 гривень; Розмір інфляційних витрат за кредитом -11497,12 гривень; Розмір інфляційних витрат за відсотками - 13316,76 гривень. Відповідно до положень кредитного договору нарахування процентів користування Кредитом здійснюється на суму фактичної заборгованості за Кредитом, валюті Кредиту за методом факт/360, де факт - фактична кількість днів у періоді, за які здійснюється нарахування процентів, 360 - умовна кількість днів у році. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту. У зв`язку з систематичним порушенням боржником своїх обов`язків зі сплати кредиту відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору йому було нараховано неустойку. Відповідно до умов Договору у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачі будь-яких обов`язків, встановлених Договором, в тому числі у разі затримання сплати частини Кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, Позивач має право вимагати дострокового виконання зобов`язання з повернення Кредиту за Договором. На виконання умов Договору Позичальнику була направлена повідомлення - вимога про усунення порушення, але на дату подання позовної заяви повідомлення -вимога не виконана. Таким чином, зважаючи на невиконання Позичальником зобов`язання стосовно умов повернення кредиту, Позивач вправі вимагати стягнення з Відповідача заборгованість по кредиту, заборгованість за відсотками, пеню за невиконання умов договору. Посилаючись на вказані обставини позивач просив позовні вимоги задовольнити. ІІ. Виклад позиції відповідача. 19.08.2020 року відповідач через канцелярію суду подав заяву про перегляд заочного рішення у якій вказав, що заявлені вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення загальної заборгованості за кредитним договором в розмірі 291237,18 грн., а також судового збору, частково не підлягають задоволенню з огляду на викладене. За умовами кредитного Договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватися позичальником частинами до 10 числа наступного місяця, що стосується також і сплати процентів, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань. Згідно графіку розрахунку суми позову про стягнення заборгованості по Кредитному договору, останній черговий платіж за основним зобов`язанням Позичальником здійснено в вересні 2010 року за березень 2009 року, та в подальшому жодних платежів на погашення основної заборгованості не здійснював, тобто з квітня 2009 року, у ПАТ «Укрсоцбанк» виникло право на дострокове повернення частки позики, що залишилась, і сплати процентів, та звернення до суду з вимогою про стягнення виниклої заборгованості. Враховуючи, що несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів, просив застосувати до позовних вимог в цій частині строки позовної давності. ІІІ. Процесуальні дії суду у справі. Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 16.10.2018 року позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в рахунок погашення заборгованості по відсоткам за кредитним договором № Ф070821П від 22.10.2007 року в розмірі - 291237,18грн.(двісті дев`яносто одна тисяча двісті тридцять сім гривень вісімнадцять копійок) станом на 31.05.2018р. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судові витрати в розмірі 4368, 56 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.04.2019 року виправлено описку в рішенні суду по справі №766/12817/18 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши вірно в третьому абзаці резолютивної частини рішення суду позивача як «Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»» замість невірного «Публічне акціонерне товариства Комерційний банк «Приватбанк»». Третій абзац резолютивної частини рішення викладено в наступній редакції: «Стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судові витрати в розмірі 4368,56 грн.». Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.07.2019 року заяву Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про виправлення описки у виконавчому документів виданому на підставі рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 16 жовтня 2018 року у цивільній справі №766/12817/18 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості задоволено. Виправлено помилку, допущену у виконавчому листі виданому 10.04.2019 року в цивільній справі №766/12817/18 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, в резолютивній частині виконавчого листа у абзаці другому зазначити вірно найменування стягувача - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» замість невірного - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк». Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.02.2019 року заяву Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про заміну сторони у виконавчому провадженні задоволено. Замінено сторону виконавчого провадження по цивільній справі за виконавчим листом №766/12817/18 за позовом АТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] , а саме замінено стягувача АТ «Укрсоцбанк» на АТ «Альфа-Банк» (ЄДРПОУ: 23494714, МФО 300346, п/р №IBAN [NUMBER] , місцезнаходження: 03150, Україна, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100). Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.09.2020 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення задоволено. Скасовано заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 16 жовтня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Призначено справу до розгляду у загальному порядку за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін. Запропоновано представнику АТ «Альфа-Банк» надати до першого судового засідання оригінал розрахунку вимог банку до [PERSON] у зв`язку із неповерненням кредитної заборгованості за кредитним договором №Ф070821П від 22.10.2007 року. У зв`язку з ненаданням стороною позивача розрахунку заборгованості на дату призначення судового засідання, судове засідання призначене на 22.10.2020 року відкладено на 19.11.2020 року. 18.11.2020 року представник АТ «Альфа-Банк» через канцелярію суду подав клопотання про долучення документів до справи. У час призначений для розгляду справи представник позивача не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі. У час призначений для розгляду справи відповідач не з`явився, [PERSON] , діючи в інтересах відповідача на підставі ордеру, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника. Просила у якості відзиву на позовну заяву вважати заяву про перегляд заочного рішення та з урахуванням викладених обставин у заяві позовні вимоги задовольнити частково в розмірі 118072, 14 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, враховуючи згоду представника позивача та представника відповідача про розгляд справи у їх відсутності на підставі поданих сторонами заяв по суті справи, суд постановив розглянути справу за відсутності учасників справи, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Судом встановлено, що 22.10.2007 року між ВАТ АКБСР «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф070821П. За умовами вказаного договору відповідачу надано кредит у розмірі 100 000, 00 грн. з графіком змін максимального ліміту заборгованості згідно з додатком №1, що є невід`ємною частиною цього договору. Кінцевий термін повернення всієї заборгованості за договором кредиту - до 21 жовтня 2022 року, зі сплатою 14, 8 процентів річних. Згідно додаткової угоди №1 від 06.11.2008 року про внесення змін до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф070821П від 22.10.2007 року сторони домовилися та дійшли згоди внести наступні зміни, а саме: «починаючи з 01.07.2008 року встановити процентну ставку за користування кредитом на рівні 18% річних» Згідно додаткової угоди №2 від 13.07.2009 року про внесення змін до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № Ф070821П від 22.10.2007 року сторони домовилися та дійшли згоди внести наступні зміни, а саме: «Надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами зі сплатою 18 (вісімнадцяти) процентів річних в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 103261, з наступним графіком максимального ліміту заборгованості та кінцевим терміном погашення заборгованості по Кредиту до 21 жовтня 2027 року (включно), на умовах визначених цим Договором». Мінімальний розмір траншу був зменшений до 458 грн. Згідно додаткової угоди №4 від 22.10.2012 року про внесення змін до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № Ф070821П від 22.10.2007 року сторони домовилися та дійшли згоди внести наступні зміни, а саме: «встановити, що погашення залишку заборгованості позичальника за кредитом та процентами, що нараховані станом на 22.10.2012 року здійснюватиметься після спливу 6-місячного строку з дати підписання цього Договору про внесення змін». Згідно графіку розрахунку суми позову про стягнення заборгованості по Кредитному договору, останній черговий платіж за основним зобов`язанням Позичальником здійснено в вересні 2010 року за березень 2009 року. Згідно розрахунку заборгованості внаслідок несвоєчасного виконання зобов`язання, відповідачем станом на 30.05.2018 року, позивач обліковує за ним прострочену заборгованість у сумі 291237, 18, з них: Сума заборгованості за кредитом - 91 977,00 гривень; Сума заборгованості за відсотками - 116 269,91 гривень; Розмір інфляційних витрат за кредитом -11497,12 гривень; Розмір інфляційних витрат за відсотками - 13316,76 гривень. V. Оцінка Суду. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. Частиною 2. ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцептуючи пропозицію Банку Відповідач підписом у Заяві про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) підтвердив, що між ним та Банком досягнуто згоди щодо всіх істотних умов Договору, які передбачені чинним законодавством України для такого роду договорів, в тому числі договору банківського рахунку та кредитного договору. Отже, між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини, в тому числі і ті, що витікають з кредитного договору. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). У відповідності до статей 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Судом встановлено, що відповідно до п. 7.3 договору кредиту сторони передбачили, що договір діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань. Відповідно до п. 7.4 договору у разі настання обставин, визначених п.п. 2.13.3, 3.2.3, 4.4, 5.4 договору, строк користування кредитом вважається таким, що закінчився, та, відповідно, позичальник зобов`язаний погасити кредит, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції. Згідно з пунктом 4.5 укладеного між сторонами договору кредиту визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених п.п. 3.3.7, 3.3.8, 3.3.9 договору, протягом більше ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів. Згідно додаткової угоди №2 від 18.05.2009 року про внесення змін до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №ЗП 047/2007 від 14 серпня 2007 року сторони домовилися та внесли зміни у кредитний договір, а саме: «надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами зі сплатою 18 (вісімнадцяти) процентів річних в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 103261, з наступним графіком максимального ліміту заборгованості та кінцевим терміном погашення заборгованості по Кредиту до 21 жовтня 2027 року (включно), на умовах визначених цим Договором». Мінімальний розмір траншу зменшений до 458 грн». З розрахунку вимог банку у зв`язку з неповерненням відповідачем кредитної заборгованості станом на 31.05.2018 року встановлено, що [PERSON] здійснив черговий платіж по основній сумі заборгованості у сумі 87, 95 грн. тільки 17.09.2010 року. Враховуючи те, що строк користування кредитом сплив на 61 день прострочки, а саме 16 листопада 2010 року, і позичальник був зобов`язаний погасити в повному обсязі кредит, відсотки а також штраф, однак цього не зробив, отже вже починаючи з 17 листопада 2010 року банк набув право звернутися до суду із вимогою про стягнення кредиту в повному обсязі. Тобто з 17 листопада 2010 року строк користування кредитом вважається таким, що сплив. Відповідно у банку виникло право протягом трьох років з даної дати пред`явити позов до суду про захист свого порушеного права, проте позивач звернувся до суду із позовом 06 липня 2018 року, за межами строку позовної давності. Згідно положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Матеріали справи не містять підписаного позичальником розрахункового або касового документу, які б підтверджували здійснення відповідачем оплати грошових коштів після 17.09.2010 року. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За правилами статей 256-258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) зроблено висновок, що позовна давність може бути застосована лише щодо вимог про захист прав або інтересів. Оскільки після спливу строку кредитування або пред`явлення вимоги про дострокове виконання основного зобов`язання в порядку частини другої статті 1050 ЦК України у позивача було відсутнє право нараховувати проценти та пеню за кредитом, тому вимоги позивача про стягнення таких процентів є необґрунтованими, що свідчить про відсутність правових підстав для застосування позовної давності до спірних правовідносин. Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин. Позовна давність може бути застосована лише щодо вимог про захист прав або інтересів. Оскільки на момент спливу строку кредитування у позичальника існувала поточна заборгованість, банк мав право пред`явити позичальнику вимоги про стягнення цієї заборгованості, проте в межах позовної давності. Із системного аналізу наведених норм права встановлюється, що банк після спливу строку кредитування позбавлений права як кредитор нараховувати відсотки, передбачені кредитним договором, що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), тобто не мав права на нарахування процентів, після закінчення строку кредитування, які стали предметом позову, а отже відсутні підстави стверджувати про наявність факту порушення суб`єктивного цивільного права. За таких обставин та доведеність позовних вимог в частині порушення відповідачем обов`язку при виконанні умов кредитного договору та з урахуванням строків позовної давності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, що виникла станом на 31.05.2018 року у розмірі 118072,14 грн., з яких: заборгованість за графіком погашення кредиту - 51215,00 грн; прострочена заборгованість за кредитом - 16488,00 грн.; відсотки за користування кредитом - 37093,07 грн.; пеня за порушення строків платежів - 13276,07 грн. В іншій частині розміру позовних вимог слід відмовити. VІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VIІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Частиною першою ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які в даному випадку складають (118072, 14/ 291 237, 18*100)=40,54%. Таким чином, згідно платіжного доручення №0000472588 від 25 червня 2018 року позивачем сплачено 4368, 56 грн. судового збору, з урахуванням задоволеної частини позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення в рахунок відшкодування судового збору 1770 грн. 85 коп. На підставі ст. ст. 16, 207, 256-258, 526, 530, 626, 628, 633, 638, 1048, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: partial