Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Зміст позовних вимог: [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про оспорювання батьківства особою, яка записана батьком дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що він з відповідачкою по справі, 08.11.2017 зареєстрував шлюб. Після реєстрації шлюбу, сімейні відносини між ними не склалися, виникали сварки і конфлікти. Відповідачка подала до суду позовну заяву про розірвання шлюбу, і в червні 2018 року суд виніс рішення, яким розірвав їхній шлюб. Наприкінці літа 2018 відповідачка зателефонувала до нього та повідомила, що він являється батьком дитини [PERSON] . Він хотів відновити шлюбні відносини та виховувати сина, проте відповідачка не захотіла. Через деякий час позивач дізнався, що відповідачка зверталася до суду з позовом про стягнення аліментів, жодних повісток по цьому суду він не отримував. Після постановлення рішення суду про стягнення аліментів, у виконавчій службі позивачу видали копію свідоцтва про народження, в якому він виявив, що син записаний не на його прізвище. З травня 2020 позивач проживає в цивільному шлюбі з іншою жінкою, однак за висновками лікарів у нього по медичним даних не може бути дітей. А тому вважає, що він не може бути біологічним батьком народженої відповідачкою дитини, про що слід внести відповідні зміни в актовий запис про народження дитини [PERSON] . Короткий зміст відзиву на позовну заяву: 19.03.2021 року від відповідача поступив відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги позивача не визнає і заперечує обставини на які посилається позивач. Сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, через 10 місяців після одруження у неї народилася дитина. Через неприязні стосунки із позивачем вона розірвала шлюб, тому державна реєстрація народження дитини була проведена відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, і дитині присвоїли прізвище за вказівкою матері. Вважає заявлені вимоги безпідставними та просить відмовити у задоволені позову. Процесуальні дії у справі: Ухвалою суду від 04.03.2021 р. у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 29.03.2021 р. у справі зупинено провадження та призначено судово-медичну експертизу. Ухвалою суду від 18.06.2021 р. у справі провадження відновлено та призначено справу до розгляду. Ухвалою суду від 13.07.2021 р. у справі зупинено провадження та призначено судово-медичну експертизу. Ухвалою суду від 02.11.2021 р. у справі провадження відновлено та призначено справу до розгляду. Заяви, клопотання по справі. 10.03.2021 виконавчий комітет Войнилівської селищної ОТГ направив на адресу суду заяву, в якій при вирішенні позовної заяви покладається на розсуд суду, просить розглядати справу у їх відсутності (а.с.20). 12.03.2021 Калуський міськрайонний відділ ДРАЦС Південно-Західного управління Міністерства юстиції України в Івано-Франківській області направив заяву в якій при вирішенні позовної заяви покладається на розсуд суду, просить розглядати справу у їх відсутності (а.с.21). 30.11.2021 від позивача [PERSON] на електронну адресу суду надійшла заява в якій він просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.86). Суд звертає увагу, на той факт, що ця заява не підписана позивачем, однак згідно телефонограми з`ясовано, що позивач дійсно направляв таку заяву (а.с.87). 01.11.2021 від представника відповідача надійшла заява, в якій він просить відмовити у задоволені позову, справу розглядати у його відсутності (а.с.87). Фактичні обставини, встановлені судом та норми права, які застосував суд: Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбу, який укладений 08.11.2017 року в Калуському МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 441, що стверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.8). Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 24.04.2018 шлюб між сторонами розірвано (а.с.11). Згідно свідоцтва про народження [INFO] народився [PERSON] , у графі батько зазначений [PERSON] , у графі мати - [PERSON] (а.с.9). Як вбачається з копії рішення Калуського міськрайонного суду від 09.04.2019 року присуджено стягувати аліменти на дитину в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн (а.с. 12). Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Права та обов`язки матері, батька і дитини грунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Згідно ч. 1 ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини, відповідно до ст.ст. 122, 124, 126 та 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття. Із зазначених положень цивільного законодавства встановлено, що позивач у відповідності до ч. 1 ст. 122 СК України записаний батьком [PERSON] [INFO] , однак вказує, що він не є батьком дитини, а отже він має право ставити на вирішення суду питання про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батька з актового запису. Обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред`являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового про народження дитини. Відповідно до цієї ж постанови, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд ухвалює рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Згідно до п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. У відповідності до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Отже підставою для внесення до актових записів цивільного стану, зокрема, є рішення суду, що набрало законної сили. Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Щодо предмету доказування у даній категорії справ, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто, при вирішенні спору про батьківство мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Підставою для висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи, що оцінюється судом в сукупності з іншими доказами у справі. За клопотанням позивача було призначено молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої було доручено експертам Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. З експертного висновку №СЕ-19/109-21/8460-БД від 20.10.2021 Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, виплаває, що [PERSON] , може бути біологічним батьком [PERSON] , [INFO] з імовірністю 99,9999% (а.с.65-74). Таким чином вказане свідчить про те, що біологічне батьківство [PERSON] , відносно [PERSON] , практично підтверджено. При цьому Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. За правилами ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, доводи позивача спростовано висновком експерта, інших обставин які б впливали на рішення суду, судом не встановлено, а тому біологічне батьківство [PERSON] , відносно [PERSON] практично доведено. Клопотання позивача на проведенні експертизи в Київському НДЕКЦ, через можливості впливу відповідачки на результати висновку експерта, судом не беруться до уваги, оскільки позивач не надав об`єктивних доказів, які б доводили неможливість проведення такої експертизи Івано-Франківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України. У справі відсутні будь-які об`єктивні дані чи відомості про те, що наявний у справі висновок експерта Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ-19/109-21/8460-БД від 20.10.2021року є необґрунтованим або суперечить матеріалам справи. Позивач подав заяву, в якій вказав що позовні вимоги підтримує, клопотань про призначення повторної молекулярно-генетичної експертизи, як і не надав до суду рецензії на цей висновок, виконаної відповідним спеціалістом, чи будь-якої медичної документації, яка б ставила під сумнів правильність цього висновку. Також позивачем та його представником не заявлявся відвід експерту, тобто, на момент проведення експертизи не заявляв про сумніви стосовно об`єктивності конкретного експерта, якому було доручено проведення судової експертизи. Позивач не надав об`єктивних доказів, які б доводили неможливість проведення такої експертизи Івано-Франківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, наприклад, що в бюро відсутні відповідні фахівці, чи що заклад не має відповідних ліцензій (дозволів) на здійснення експертної діяльності, чи що відсутня належна технічна апаратура тощо. Таким чином, посилання позивача, якими він обґрунтовував позовну заяву, не знайшли свого підтвердження під час слухання справи Аналіз наведених норм дозволяє зробити висновок, що необхідною умовою задоволення вказаних позовних вимог, є відсутність підтвердження походження дитини від батька, тобто відсутність між ними кровного споріднення. Сторонами не надано і матеріали справи не містять, належних та допустимих доказів про відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком [PERSON] - позивачем і дитиною [PERSON] . Висновки суду: Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки батьківство [PERSON] щодо малолітньго [PERSON] підтверджено належними та допустимими доказами. Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів сторін та останнє відповідатиме загальноприйнятим нормам та духу сімейно правових відносин. Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати, понесені позивачем, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно залишити за ним. На підставі ст. ст.122, 125, 136 СК України та

Outcome: dismissed