Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

З позовною заявою до суду 30.09.2021 звернулась [PERSON] про стягнення з [PERSON] суми боргу за договором позики від 10.02.2021 у розмірі 53152,00 грн., трьох відсотків річних у розмірі 624,71 грн., а також судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 1362,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 10.02.2021 відповідач [PERSON] для особистих потреб позичила у позивача грошові кошти у сумі 2000 доларів США, що станом на 30.09.2021 за курсом НБУ складають 53152,00 грн., які зобов`язалась повернути до 10.05.2021, про що відповідач надала розписку від 10.02.2021. На неодноразові вимоги позивача про повернення позичених грошових коштів відповідач не реагувала. 16.06.2021 позивач засобами поштового зв`язку направила відповідачу вимогу про повернення грошових коштів, проте поштове повідомлення відповідач не отримала, та це повідомлення повернуто позивачу за закінченням строку зберігання. Термін прострочення відповідачем повернення суми позики станом на 30.09.2021 становить 143 дні. Отже, сума трьох відсотків річних складає 624,71 грн., яка розрахована наступним чином: 3% річних = 53152 х 3 : 100 : 365 х 143. Ухвалою судді від 04.10.2021 у задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення даного позову, відмовлено. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді від 04.10.2021 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, відзив на позовну заяву відповідач не подав. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, долучити до матеріалів справи оригінал розписки, розглянути справу без її участі та ухвалити заочне рішення, . Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом направлення судом засобами поштового зв`язку кореспонденції на зареєстровану у встановленому законом порядку адресу проживання, причину неявки суду не повідомила, в зв`язку з чим суд визнає неявку відповідача неповажною та вирішує справу на підставі наявних в ній доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положень ст.280 ЦПК України. Зважаючи на те, що учасники справи в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, 10.02.2021 [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти у розмірі 2000,00 доларів США, які зобов`язалась повернути протягом трьох місяців до 10.05.2021, що підтверджується оригіналом розписки. У визначений сторонами строк відповідач грошові кошти не повернула. 16.06.2021 позивач на адресу відповідача засобами поштового зв`язку направила вимогу про повернення позики, яку відповідач не отримала та дана вимога повернута позивачу за закінченням терміну зберігання. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми позики та трьох відсотків річних за порушення виконання зобовязання обґрунтовані, разом з тим суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення коштів у доларах США, виходячи з наступного. У договорі позики від 10.02.2021 боргове зобов`язання виражене в іноземній валюті - доларах США, а грошовий еквівалент, тобто сума коштів у національній валюті України не визначена, не встановлений інший порядок повернення боргу та не передбачено його визначення у грошовому еквіваленті до національної валюти України - гривні, а тому доцільне стягнення суми позики саме в іноземній валюті, валюті зобовязання - доларах США. Так, відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, яка відступила від правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 2 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, а також у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року в справі № 308/3824/16-ц. Таким чином, три відсотки річних, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача за порушення виконання зобовязання за період прострочення з 10.05.2021 по 30.09.2021 включно, також мають бути виражені у валюті боргового зобовязання - доларах США. Розмір трьох відсотків річних становить 23,50 доларів США (2000 х 3 : 100 : 365 х 143). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн., які відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача. К еруючись ст. ст.4, 5, 7, 10-13, 18, 76-81, 89, 128-131, 133, 141, 211, 223, 247 ч.2, 258, 259, 263-265, 268, 274-279, 280-282 ЦПК України, суд -

Outcome: approved