Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» виробнича одиниця «Костянтинівкатепломережа» просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з лютого 2015 року по січень 2018 року в сумі 10367,28 грн., 3% річних від суми заборгованості в розмірі 230,38 грн., індекс інфляції в розмірі 975,87 грн., посилаючись на те, що згідно із Законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», постановою КМУ від 21.07.20015 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення …» позивач виробляє теплову енергію відповідно до стандартів, нормативів, норм і правил, а відповідач, яка є споживачами послуг, зобов`язана оплачувати послуги з постачання теплової енергії у строки, встановлені договором або законом. Відповідач не своєчасно та не в повному обсязі сплачувала вартість наданих послуг з централізованого опалення квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , внаслідок чого утворилась заборгованість за період з лютого 2015 року по січень 2018 року у розмірі 10367,28 грн., яку відповідач в добровільному порядку погашати відмовляється. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України відповідач має сплатити 3% річних у розмірі 230,38 грн., та індекс інфляції у розмірі 975,87грн. Відповідач [PERSON] надала відзив (а.с.30-31), в якому позов не визнала в повному обсязі, посилаючись на те, що послугами позивача вона не користується з 2010 року у зв`язку з тим, що в квартирі [ADDRESS] прилади обігріву були демонтовані, стояки ізольовані. За даним фактом було складено відповідний акт, який було здано нею в ВО «Костянтинівкатепломережа» та зареєстровано за вхідним номером № 8263 від 28.09.2010 року. З того часу послуги з теплопостачання нею не оплачуються. Крім того, вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки вона з 2010 року послугами позивача не користувалась, та їх не сплачувала, а позивач звернувся до суду з позовною заявою лише 31.01.2019 року, із пропуском встановленого законом строку. Позивач надав відповідь на відзив (а.с. 35-36), в якій зазначив, що відповідач, на підтвердження викладених обставин, посилається на Акт, який було направлено до ВО «Костянтинівкатепломережа». Проте, зазначений Акт не підвереджує законності відключення помешкання від системи централізованого опалення, а навпаки свідчить про «самовільний демонтаж», що заборонено діючим законодавством України. Також вважав, що строк позовної давності не пропущено, оскільки позивачем була подана до суду заява про видачу судового наказу про стягнення заборгованості, за період з лютого 2015 року по січень 2018 року, тобто вимога заявлена в межах трирічного строку позовної давності. Позов було направлено до суду 31.01.2019 року, оскільки у грудні 2018 року винесений судовий наказ було скасовано за заявою відповідача. Позов заявлено в межах сум заборгованості, яка була заявлена у заяві про видачу судового наказу та в межах строку позовної давності. Відповідачем 15.05.2019 року до суду подана заява про долучення дублікату Акту КП «СЕЗ» від 04.10.2010 року. У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Костянтинівкатепломережа» є постачальником послуг з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить особовий рахунок [NUMBER] відкритий у ВО «Костянтинівкатепломережа» на ім`я відповідача [PERSON] (а.с.4). В період з лютого 2015 року по січень 2018 року позивачем надавались послуги з централізованого опалення, про що свідчать Акти про підключення житлового будинку [ADDRESS] до системі централізованого опалення від 23 жовтня 2014 року, 16 жовтня 2015 року, 17 жовтня 2017 року, 15 жовтня 2016 року (а.с. 7-10). Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції закону від 24.10.2004 року, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції Закону від 09.06.2018 року, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно із п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлений інший строк. В порушення вищенаведених норм законодавства, відповідач не сплачувала вартість послуг з централізованого опалення та згідно із довідкою про розрахунок суми боргу заборгованість відповідача перед позивачем за період лютого 2015 року по січень 2018 року складає 10367,28 грн.(а.с.4-5). Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з чим, позивачем, відповідно до ст.625 ЦК України, були нараховані: 3% річних від суми заборгованості в розмірі 230,38 грн., індекс інфляції в розмірі 975,87 грн. (а.с.4-5). За таких обставин приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з лютого 2015 року по січень 2018 року у розмірі 10367,28 грн., 3% річних від суми заборгованості в розмірі 230,38 грн., індекс інфляції в розмірі 975,87 грн. При цьому, суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що послуг позивача вона не отримувала у зв`язку з демонтажем у квартирі приладів обігріву та ізолюванням стояків, а також не приймає до уваги Акт обстеження (а.с.32), Акт від 04.10.2010 року про відсутність в квартирі відповідача системи централізованого опалення та радіаторів (а.с.39) з огляду на таке. За положеннями частини першої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. У відповідності до пункту 25 Правил самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відповідно до пунктів 25, 26, 30 пункту 3 Правил № 630 відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (п. 2.1 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 року № 169 «Про затвердження Змін до Наказу Мінбуду України від 22.11.2005 року № 4 ). При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (п. 2.2 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 року № 169 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22.11.2005 року № 4 ). Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджених наказом Міністерство будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому. Відповідачем суду не надано доказів, зокрема копії рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування, про відключення; копії відповідної проектної документації, які б засвідчували факт відключення квартири від мереж центрального теплопостачання та ненадання їй послуг з постачання тепла. Надані ж Акт обстеження (а.с.32), Акт від 04.10.2010 року про відсутність в квартирі відповідача системи централізованого опалення (а.с.39) свідчать про самовільне віключення. Оскільки відповідач відключилась від централізованого опалення з порушенням порядку передбаченим законодавством, тому вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до статті 1 Закону України «По теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача. Згідно пункту 22 Правил № 630 точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві є - відгалуження від стояків у межах квартири. З Акту обстеження від 29 січня 2019 року (а.с.11) вбачається, що у житловому будинку [ADDRESS] , стояки, що подають теплоносій на 2 кімнатні квартири, зокрема, квартиру [NUMBER] , підключені до системи централізованого опалення (а.с.11). Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідач незалежно від споживання цієї послуги, або відмови від її споживання, зобов`язана оплатити надані послуги. У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, остання не позбавлена можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж теплопостачання. Отже, самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання. Саме такого висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 11 листопада 2015 року № 6-1706ц15. Суд також відхиляє доводи відповідача щодо пропуску позивачем строків позовної давності з огляду на таке. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно з ч.1ст. 261ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно із п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлений інший строк. Статтею 264 ЦК України передбачено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч.2). Після передання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч.3). Судом встановлено, що 16 березня 2018 року суддею Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області був виданий судовий наказ № 233/615/18 про стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за надані послуги з теплопостачання, що виникла за період часу з лютого 2015 року по січень 2018 року у загальному розмірі 10367,28 грн., індексу інфляції у розмірі 975,87 грн., 3% річних у розмірі 230 грн., який було скасовано ухвалою судді від 03 грудня 2018 року (а.с.12). Зазначене свідчить, що строк позовної давності було перервано шляхом пред`явлення до суду заяви про видачу судового наказу, а відтак строк позовної давності позивачем не пропущено. Тож позовні вимоги ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Костянтинівкатепломережа» слід задовольнити у повному обсязі. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved