Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

Згідно з поданою заявою в останній заявлено вимогу про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р. Подана в порядку окремого провадження заява обґрунтована тим, що [PERSON] народилася [INFO] в селищі Білібіно Магаданської області РСФСР. Прізвище з [PERSON] на [PERSON] вона змінила після укладання шлюбу з [PERSON] . У 1989 році заявник з матір`ю переїхала на постійне місце проживання до м. Дніпро, спочатку оселившись у бабусі та дідуся [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , за цією заявник з матір`ю мешкала без реєстрації місця проживання. У 1990 р. вони переїхали за адресою: [ADDRESS] , де мешкали без реєстрації місця проживання; бабуся була зареєстрована цією адресою з 1990 р. по 2006 р., а дідусь з 1990 р. по теперішній час. У 1991 р. заявник з матір`ю переїхала за адресою: [ADDRESS] . За цією адресою вона постійно проживала з 1990 р. по 1994 р. Лише з 1996 р. наявні відомості про реєстрацію заявника з даних картотеки з питань реєстрації фізичних осіб за адресою: [ADDRESS] ; на момент набуття Україною Незалежності (24 серпня 1991 року) на реєстраційному обліку заявник не перебувала, проте, територію України не залишала та іншого громадянства не набувала. По досягненні нею 16 років Індустріальним РВ у місті Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області було видано паспорт громадянина України; у 2012 році у зв`язку з укладенням шлюбу та зміною прізвища нею було отримано новий паспорт громадянина України. Встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р. необхідно для того, щоб син заявника [PERSON] , [INFO] , отримав паспорт громадянина України по досягненню чотирнадцятирічного віку: в ході перевірки було встановлено, що відомості щодо набуття [PERSON] громадянства не підтверджуються документально (копія листа Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області Амур-Нижньодніпровського районного відділу в місті Дніпрі № 1310-20/6645 від 19.09.2018 р.). Заінтересована особа заперечувала проти задоволення заяви повністю, в обґрунтування заперечень посилалася на те, що заявниця не змогла надати зазначених відомостей, що підтверджують її громадянство. Під час перевірки належності до громадянства України гр. [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Балібіно Магаданської області Російської Федерації, яка зверталась до Амур-Нижньодніпровського територіального підрозділу ДМС України в Дніпропетровській області з питання набуття громадянства України її дитиною [PERSON] , не було документально підтверджено документально факт її постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 р., тому неможливо визначити остаточно її належність до громадянства України. Належність до громадянства України визначена в ст. 3 Закону України «Про громадянство України. У зв`язку з тим, що заявниця станом на 24.08.1991 р. була неповнолітня, та процедура реєстрації постійного місця проживання неповнолітніх дітей на той час була необов`язкова, для визначення належності до громадянства України [PERSON] необхідно встановити факт постійного проживання на території України її матері або батька. В позовній заяві [PERSON] зазначила, що проживала станом на 24.08.1991 р. на території України разом з матір`ю за адресою [ADDRESS] , згідно довідки виданої відділом з соціальних питань Підгородненської міської ради. Втім, не було надано оригіналу або завіреної копії домової книги, де має місце проставлення штампів та службових відміток, на підставі яких складається довідка. На переконання заяінтерсованої особи доцільно залучити до розгляду справи свідків: матір та сусідів, які проживали поблизу, та долучити до позовної заяви трудову книжку матері заявниці, де можливо буде підтверджено факт працевлаштування на підприємствах, що розташовані на території України. Належність до громадянства України неповнолітньої особи станом на 24.08.1991р., визначається статусом належності до громадянства України її батьків. Оформлений перший паспорт у 2001 р. заявниці на дошлюбне прізвище [PERSON] , на переконання представника заінтересованої собори, міг бути виданий в супереч ст. 3 Закону України «Про громадянство України» та п. 13 розділу II «Положення про паспорт громадянина України». Для одержання паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; свідоцтво про народження; дві фотокартки розміром 35x45 мм; у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України. Якщо паспорт оформлений без перевірки законних підстав, відповідальність за це несе співробітник, який приймав рішення про оформлення паспорту. В разі встановлення факту, що паспорт видано безпідставно, проводиться службова перевірка та паспорт визнається таким, що виданий з порушенням вимог законодавства та підлягає вилученню. З метою встановлення належності до громадянства України та встановленням факту документування паспортом громадянина України на законних підставах, на переконання представника заінтересованої особи, [PERSON] необхідно було надати відомості, що підтверджуються документально (карточка прописка або домова книга) про факт проживання на території України станом на 24.08.1991 р. Судом на підставі паспорта громадянина України, виданого 17.10.2012 р. Індустріальним РВ у м. Дніпропетровську ГУДМС України в Дніпропетровській області, встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в с. Білібіно Магаданської області (а.с. 7). Місце проживання [PERSON] зареєстровано за наступною адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями з паспорта заявника. Відповідно до картки платника податків [PERSON] зареєстрована в державному реєстрі 11.05.1999 р., та отримала дану картку в органі Державної податкової служби Левобережної МДПІ м. Дніпропетровська, що підтверджується відповідною карткою платника податків. Відповідно до відповіді від 19.09.2018 р. з Амур-Нижньодніпровського районного в місті Дніпрі Головного Управління ДМС України в Дніпропетровській області заяву [PERSON] про оформлення набуття дитиною [PERSON] , [INFO] , громадянства України залишено без розгляду, та роз`яснено, що необхідно надати документальні факти постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України батьків заявника або звернутися до районного для встановлення факту, що має юридичне значення. Батьком [PERSON] є громадянин РФ [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с. 10). Рішення, яке викладене у відповіді від 19.09.2018 р. Амур-Нижньодніпровського районного в місті Дніпрі Головного Управління ДМС України в Дніпропетровській області, заявником не було оскаржено в судовому порядку. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 р. відмовлено в задоволенні адміністративного позову [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] до Амур-Нижньодніпровського районного відділу в м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Відмовляючи в задоволенні позову Дніпропетровським окружним адміністративним судом в даній справі зазначено, що позивачем не надано суду доказів того, що остання або ж її неповнолітній син [PERSON] зверталися, до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області чи його територіальних підрозділів, зокрема, до Амур-Нижньодніпровського районного відділу у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, із заявою про оформлення чи видачу паспорта громадянина України [PERSON] . Згідно з рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 р. також позивачем не надано жодного доказу відмови Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області чи його територіальних підрозділів, зокрема, Амур-Нижньодніпровського районного відділу у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в прийнятті від позивача, або ж від неповнолітнього [PERSON] заяви про оформлення паспорта громадянина України чи документів, які подаються для оформлення паспорта громадянина України, не додано жодного доказу відмови в розгляді такої заяви та документів, або ж доказів відмови в оформленні та видачі паспорта громадянина України. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.09.2019 р. рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року залишено без змін. Відповідно до вказаної вище постанови від 17.09.2019 р. матеріали справи не містять ані доказів звернення [PERSON] та/або неповнолітнього сина [PERSON] до відповідача із заявою про оформлення чи видачу паспорта громадянина України [PERSON] , ані будь-якого рішення за наслідком розгляду такої заяви. З цього приводу судова колегія зазначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Судовому захисту підлягає лише порушене право. Так, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. В контексті наведених приписів КАС має значення лише суб`єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту. Однак, обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду. Згідно з цієї постановою за таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що оскільки на момент звернення позивача до суду з позовом рішення про оформлення або відмову у оформленні паспорта громадянина України стосовно неповнолітнього [PERSON] відповідачем не приймалось, суд робить висновок про відсутність порушеного права позивача. Натомість, рішення відповідача щодо залишення без розгляду заяви [PERSON] про оформлення набуття її сином [PERSON] громадянства України за народженням не оскаржується, а відтак не є предметом судового розгляду у цій справі. Встановлення факту постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24.08.1991 р. необхідно їй для оформлення паспорта громадянина України її сину [PERSON] . Процесуальні дії у справі: -ухвалою від 20.03.2019 р. провадження в даній справі зупинено до набрання законної сили рішенням в адміністративній справі за адміністративним позовом [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] до Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області Амур-Нижньодніпровського районного відділу в м. Дніпро про визнання дій протиправними та про зобов`язання вчинити певні дії; -ухвалою від 09.10.2019 р. поновлено провадження у цивільній справі за заявою [PERSON] , де заінтересована особа Амур-Нижньодніпровський районний відділ в м. Дніпро Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області про встановлення факту постійного проживання на території України. Дослідив докази, надані у порядку ст.ст. 76 80 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про відмову в задоволенні заяви повністю, виходячи з наступного. Перелік справ про встановлення факту, що має юридичне значення та які розглядає суд, визначений ч. 1 ст. 315 ЦПК України. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р. Отже встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення, служить реалізацією права на набуття громадянства України. В даному випадку заявником не ставиться питання набуття особисто нею громадянства України, своєю заявою, вона фактично просить встановити юридичний факт, від якого залежитеме зміна особистих прав іншої особи її сина, а саме набуття громадянства України ним. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ЦПК України метою розгляду судами справ окремого провадження, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення, є встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення виключно особистих чи майнових прав фізичних осіб. Юридичні факти, що встановлюються судом під час розгляду справ даної категорії, мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею, знов таки особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. На підставі викладеного, звернення заявника з даною заявою є безпідставним, оскільки встановлення факту проживання на території України використовується для підтвердження громадянства особи, яка звернулася до суду з подібною заявою. Відповідно до матеріалів справи, заявник є громадянкою України, що підтверджується відповідним паспортом. Дана обставина ніким під сумнів не ставиться та ніким не заперечується. З приводу посилання заінтересованої особи на те, що оформлений перший паспорт у 2001 р. заявниці на дошлюбне прізвище [PERSON] міг бути виданий в супереч ст. 3 Закону України «Про громадянство України» та п. 13 розділу II Положення про паспорт громадянина України, є лише припущенням заінтересованої особи; доказів про порушення ст. 3 Закону України «Про громадянство України» та п. 13 розділу II «Положення про паспорт громадянина України» при видачі першого паспорта громадянина України заявнику суду не надано. Таким чином, у зв`язку з вищенаведеним заява [PERSON] задоволенню в цій справі не підлягає; заявник мала оскаржити в судовому порядку (в порядку адміністративного судочинства) залишення без розгляду її заяви про оформлення набуття дитиною [PERSON] , [INFO] , громадянства України, яке оформлено відповіддю від 19.09.2018 р. Амур-Нижньодніпровського районного в місті Дніпрі Головного Управління ДМС України в Дніпропетровській області. При ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються (ч. 7 ст. 294 ЦПК України).

Outcome: dismissed