Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом та уточнивши заявлені позовні вимоги (а.с.20), [PERSON] просить стягнути з Комунальної медичної установи «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5 м. Макіївки» на її користь: суму компенсації втрати частини заробітної плати, у звязку з порушенням строків її виплати в сумі 17341,34 грн.; середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 126478,36 грн., посилаючись на те, що вона з 03.01.2012 року по 21.10.2014 року перебувала у трудових правовідносинах з КМУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5 м. Макіївки Донецької області». Починаючи з липня 2014 року, відповідач в порушення діючого трудового законодавства став виплачувати їй заробітну плату нерегулярно, внаслідок чого з липня 2014 року по жовтень 2014 року виникла заборгованість із заробітної плати в загальному розмірі 31369,54 грн. Сума заборгованості у звязку з ростом інфляції частково знецінилась та підлягає компенсації, яка за її підрахунком становить 17341,34 грн. Крім того, в порушення вимог ст.116 КЗпТ України відповідач не провів з нею повний розрахунок в день її звільнення 21.10.2014 р. до теперішнього часу, тож за вимогами ст.117 КЗпП України з відповідача на її користь має бути стягнутий середній заробіток за час затримки розрахунку в 283 дні, який виходячи з її середньоденної заробітної плати в розмірі 446,92 грн., складає 126478,36 грн. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність з посиланням на підтримання позову. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи через оголошення на сайті суду, у судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, тому суд на підставі ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (ухвалює заочне рішення). Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала в трудових правовідносинах з Комунальною медичною установою «Центр первинної медико-санітраної допомоги № 5 м. Макіївки Донецької області» з 13.10.1992 року по 21.10.2014 року, де з 03.01.2012 року працювала заступником головного лікаря з медичного обслуговування. Наказом № 160-ос від 21.20.2014 року звільнена за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (копія трудової книжки з відповідними записами №№10-16 на а.с.6-7). За вимогами ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Цю саму вимогу містить і ст. 12 Конвенції № 95 Міжнародної Організації Праці про охорону заробітної плати, згідно з якою при припиненні дії трудового договору з працівником проводиться остаточний розрахунок із виплатою всієї належної йому заробітної плати. На день звільнення [PERSON] належала до сплати від Комунальної медичної установи «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5 м. Макіївки Донецької області» заробітна плата, що підтверджено наданою позивачем довідкою від 23.11.2014 року (копія на а.с.8), і що не спростовано відповідачем. Відповідно до ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Згідно із ст. 2 цього Закону, компенсація втрати громадянам частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: заробітна плата (грошове забезпечення) на інші. За ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Таким чином, позивач має право вимагати компенсацію втрати доходів за порушення строків їх виплати. Порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати в звязку з порушенням термінів її виплати визначений постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 з наступними змінами. Відповідно до п.4 постанови КМУ № 159 від 21.02.2001 року сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків та обовязкових платежів) прирості індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. За довідкою КМУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5 м. Макіївки Донецької області» від 23.11.2014 року (а.с.8) в графі «Заборгованість з виплати заробітної плати» зазначені такі суми: липень 2014 року 1614,96 грн.; серпень 2014 року -8870,20 грн.; вересень 2014 року -10241,76 грн., жовтень 2014 року 10642,62 грн., що загалом складає 31369,54 грн. При цьому, суми заборгованості із заробітної плати за серпень жовтень 2014 року зазначені без утримання податків та обовязкових платежів. Тож, нарахований, але не виплачений грошовий дохід [PERSON] після утримання податків та обовязкових платежів складає: липень 2014 року 1614,96 грн., серпень 2014 року 7268,24 грн., вересень 2014 року 8483,44 грн., жовтень 2014 року 8720,57 грн. Приймаючи до уваги, що стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з відповідача на користь позивача [PERSON] за судовим наказом № 233/6865/15-ц мало місце 24.12.2015 року, суд нараховує суми компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати на грудень 2015 року, а саме: Рік та місяцьСума заборгованостіКоефіцієнти за грудень 2015 рокуКомпенсація 2014 рік Липень Серпень Вересень Жовтень Всього 1614,96 грн. 7268,24 грн. 8483,44 грн. 8720,57 грн. 0,022 0,030 0,007 0,020 35,53 грн. 218,05 грн. 59,38 грн. 174,41 грн. 487,37 грн. Тож, в частині вимог стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати, позов підлягає частковому задоволенню зі стягненням з відповідача на користь позивача компенсації втрати частини заробітної плати в звязку з порушенням термінів її виплати у розмірі 487, 37 грн. Щодо вимог стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пленум Верховного Суду України в п. 25 Постанови №13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» розяснив, що непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, якою встановлено, що середня заробітна плата обчисляється виходячи з виплати за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата (абз.3 п.2 постанови); та передбачено, що в розрахунок середньої заробітної плати включаються всі виплати у томі розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки (абз.3 пункту 3 постанови). З огляду на положення наведеного вище Порядку, суд обчислює середньоденну заробітну плату, виходячи з нарахувань за серпень 2014, вересень 2014 року, яка дорівнює: 446,92 грн. (визначена шляхом ділення заробітної плати на число робочих днів серпень 2014 року: 8870,20 грн./25 робочих дні = 354,81 грн.; вересень 2014 року: 10241,76 грн./19 робочих днів = 539,04 грн.; 354,81 грн. + 539,04 грн./2 міс. = 446,92 грн.) Нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд провадить шляхом множення середньоденного заробітку, який дорівнює 446,92 грн. на число робочих днів - 283 днів (за винятком святкових та неробочих днів) за період з 21.10.2014 р. по 14.12.2015 р. (дату подання позову до суду) Таким чином, розмір середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні складає: 283 днів х 446,92 грн. = 126478,36 грн. Тож в цій частині позов підлягає задоволенню. За наведених обставин позов підлягає частковому задоволенню. Згідно із ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України у розмірі 1904,49 грн.

Outcome: partial