Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

Звертаючись до суду, позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що [INFO] померла його мати - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 29/50 частин будинку під [ADDRESS] . 07 вересня 2018 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, Жидкова В.Ю., з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері, [PERSON] . На підставі вищезазначеної заяви, нотаріусом була заведена Спадкова справа за № 53/2018 після померлої [PERSON] . Однак, разом з видачею Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі було надано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.09.2018 року, в якій значиться, що відповідно до підпунктів 4.14, 4.15 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За даними спадкової справи вбачається, що час для прийняття спадщини після померлої [PERSON] , яка померла [INFO] , був чинний до 30.09.2017 року; наявний спадкоємець за законом є онук померлої, [PERSON] , [INFO] , який прийняв спадщину, оскільки фактично проживав з померлою на день її смерті; [PERSON] не підтвердив документально факт проживання з [PERSON] , яка померла [INFO] . Виходячи з вищевикладеного, [PERSON] нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з тим, що пропущений строк для прийняття спадщини, не підтверджено факт проживання з померлою на день її смерті, наявний інший спадкоємець за законом, який прийняв спадщину. У зв`язку з тим, що він постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, але не може підтвердити це відповідними документами, він вимушений звернутись до суду з позовом до [PERSON] , який прийняв спадщину, оскільки фактично проживав з померлою на день її смерті, про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. На підставі зазначеного позивач просив встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , у будинку [ADDRESS] на час відкриття спадщини, тобто 29.03.2017 року. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги позивача та обставини, якими вони обґрунтовані, визнав у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи вищенаведене у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч. 3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета позову на власний розсуд. Пунктом 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, передбачено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії судового процесу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази та оцінивши усі докази по справі в їх сукупності, приходить до наступних висновків: У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належало на праві власності 29/50 частин будинку під [ADDRESS] , на підставі рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 22.11.2004 року (ар.с.9). Згідно з копією свідоцтва про смерть (ар.с.6) [PERSON] померла [INFO] . Постановою приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, Жидкова В.Ю. від 07.09.2018 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з тим, що пропущений строк для прийняття спадщини, не підтверджено факт проживання з померлою на день її смерті, наявний інший спадкоємець за законом, який прийняв спадщину (ар.с.11-12). Той факт, що позивач є сином померлої [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження позивача, де у графі «мати» зазначена [PERSON] (ар.с.7). [PERSON] проживала разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на день смерті [INFO] року [PERSON] , що підтверджується довідкою №323/8 від 11.09.2018р., виданої головою квартального комітету №8 Горкун Л.Д . (ар.с.21). Факт того, що позивач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , підтверджується актом квартального комітету № 8 від 06.09.2018 року, засвідченим Адміністрацією Південного району Кам`янської міської ради, (ар.с.22). Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином позивач вважається такими, що прийняв спадщину після смерті своєї матері. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верхового суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до вимог ст. 1 Протоколу 1 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод та ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частиною 2 ст. 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, має для позивача суттєве юридичне значення і необхідне для подальшого оформлення спадщини. В інший спосіб, як через встановлення даного факту судовим рішенням, заявник документально не може підтвердити факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню, з огляду на те, що доводи, якими вони обґрунтовані знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Встановлення зазначеного факту має для позивача юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати право на спадщину.

Outcome: approved