Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

Згідно позову (з урахуванням уточнення підстави позову - а.с. 114), позивач [PERSON] зареєстрований та постійно мешкає в квартирі за адресою: [ADDRESS], і є основним наймачем зазначеної квартири. Крім позивача за зазначеною адресою зареєстрована відповідачка [PERSON], яка є донькою позивача. Остання фактично в квартирі не мешкає з 2002 року та виїхала з квартири у зв'язку зі вступом у шлюб та переїздом до свого чоловіка. Позивач їй перешкоди у користуванні жилим приміщенням не чинив. Відповідачка не сплачує комунальні послуги, які нараховуються у зв'язку з її реєстрацією в жилому приміщенні, чим порушуються права позивача. Позивач просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням за вказаною адресою для зняття останньої з реєстрації за місцем проживання. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав в повному обсязі вимоги за позовною заявою та підтвердив фактичні обставини, на яких вони ґрунтуються. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в суді заперечили проти задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Заперечення обґрунтовують тим, що мачуха відповідачки створила їй умови, нестерпні для проживання. В квартирі залишилися речі відповідачки, вона бажала повернутися в спірне житло та прикладала для цього зусилля, які присікалися членами родини позивача. Відповідачка регулярно поверталася в спірне житло та намагалася вирішити конфлікт мирним шляхом. Відповідачка іншого житла не має і придбати собі житло не має можливості. Відповідачка [PERSON] визнала той факт, що 08 квітня 2003 року вона вступила в шлюб з [PERSON] та переїхала жити до нього за адресою: [ADDRESS], де мешкала чотири роки. Представник відповідачки [PERSON] наполягає на тому, що факт несвоєчасного звернення позивача до суду з цим позовом свідчить про те, що тимчасове перебування відповідачки у чоловіка було погоджене сторонами і будь яких заперечень щодо збереження за відповідачкою реєстрації в спірній квартирі у позивача не було. Третя особа Комунальне підприємство «Керуюча компанія Будьоннівського району м. Донецька», належним чином та завчасно сповіщене про час та місце слухання справи, в судове засідання представника не направило. Надало письмове клопотання про розгляд справи без участі свого представника. За ухвалою суду справа розглянута за відсутності представника третьої особи. На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини: Згідно довідки з особового рахунку на квартиру, квартира [ADDRESS] знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Донецька, перебуває на балансі Комунального підприємства «Керуюча компанія Будьоннівського району м. Донецька». В квартирі за вищезазначеною адресою зареєстровані: позивач [PERSON], його сини [PERSON], [PERSON] та його донька - відповідачка [PERSON]. Основним наймачем квартири є позивач [PERSON] Сторонами визнаний той факт, що в 2003 році відповідачка [PERSON] вступила в шлюб з [PERSON] та з зазначеної квартири переїхала жити до нього за адресою: [ADDRESS], до якого перевезла свої речі і де постійно мешкала чотири роки. Після цього, позивачка в квартирі, не мешкала що підтверджується оціненими в сукупності актом Комітету мікрорайону «Енергетик» від 02 вересня 2010 року та показаннями допитаних в судовому засіданні у якості свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Доводи відповідачки та її представника про те, що відповідачка регулярно поверталася в спірне житло, суттєвого значення для вирішення справи не мають, оскільки обидві сторони визнали той факт, що [PERSON] приходила в гості до батька, але, після 2003 року, навіть ніколи не ночувала в квартирі і в ній не мешкала. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з наступного: Згідно ч. 2 ст. 107 Житлового кодексу, у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Як розтлумачив Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України», відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Оскільки відповідачка в 2003 році вибула на постійне місце в інше жиле приміщення, вона згідно ч. 2 ст. 107 ЦК України є такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] з дня вибуття. Доводи представника відповідачки про те, що відповідачка тимчасово мешкала у свого чоловіка, судом відхиляються, оскільки остання у чоловіка мешкала чотири роки, отже є такою, що постійно мешкала за адресою: [ADDRESS]. Твердження представника відповідачки про те, що між сторонами була домовленість про збереження за відповідачкою права на проживання у спірній квартирі, позивачем спростовується і жодним доказом не підтверджене. З огляду на викладене, таке твердження представника відповідачки є припущенням і судом до уваги не приймається. Суд враховує, що за клопотанням відповідачки були допитані свідки [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що між відповідачкою та новою дружиною позивача склалися неприязні відносини. Показання свідків висновків суду не спростовують, оскільки як встановлено судом, виїзд відповідачки з місця проживання був обумовлений вступом у шлюб та переїздом до чоловіка. Більше того, такі неприязні відносини між відповідачкою та її мачухою не були перешкодою для відвідування [PERSON] позивача в спірній квартирі. Посилання відповідачки та її представника на те, що [PERSON] бажала повернутися в спірне житло та прикладала для цього зусилля судом відхиляються, оскільки не підтверджене жодним доказом. Більше того, відповідачка за весь час не зверталася до жодного громадського чи державного органу, органу місцевого самоврядування тощо і протягом більш ніж десяти років свою потребу в житлі задовольняла за допомогою інших жилих приміщень. За наведених обставин, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. З відповідачки на користь позивача на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 114,70 грн. Понесені відповідачкою судові витрати розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: approved