Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Згідно позову, відповідно до укладеного договору № 008/250ПК від 04.10.2012 року відповідач [PERSON] в [PERSON] акціонерному товаристві «ЄРОПРОМБАНК» отримав споживчий кредит у розмірі 760000 грн. , з терміном повернення 02.10.2014 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25%річних. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав належним чином, надавши відповідачу кошти в зазначеному розмірі, що підтверджується заявою на видачу готівки №15295 від 04.10.2012 року. Умови погашення кредиту відповідачем належним чином не виконуються, у визначенні строки відповідач кредит не повернув, не сплатив проценти за користування ним, в звязку з чим, позивачем нараховано заборгованість: за прострочення повернення кредиту та сплати процентів, з урахуванням інфляції у розмірі 1433503,80 грн. та нараховано пеню у розмірі 201985,59 грн.. ПАТ «ЄРОПРОМБАНК» просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 1674292,50 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. У судове засідання 21 грудня 2015 року позивач ПАТ «ЄРОПРОМБАНК представника не направив. Надав суду письмову заяву, згідно якої підтримав заявлені позовні вимоги та доводи позовної заяви, на яких вони ґрунтуються. Просить розглянути справу за відсутності свого представника, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечив в повному обсязі, зазначивши на невірність внесення до кредитного договору невірної інформації, в звязку з чим наявні ряд розбіжностей в договорі в частині договору щодо найменування сторін та в частині зазначення їх реквізитів. Також наголосив на тому, що кредитний договір № 008/250ПК від 04.10.2012 року та договори щодо внесення змін до нього №1 від 05.11.2012 року, №2 від 19.11.2012 року, №3 від 04.01.2013 року, №4 від 21.01.2013 року, №5 від 21.02.2013 року, №6 від 20.05.2013 року містять одну і ту ж саму помилку в зазначенні невірного ідентифікаційного коду юридичної особи, тому вважає, що вони позивачем були складені в один день. Таким чином, позивачем до позову не надано достатніх доказів укладення з ним кредитного договору та отримання ним кредиту у позивача, тому підстави для задоволення позову відсутні. Окрім того зазначив, що позивачем пропущено однорічний строк для стягнення пені. На підставі пояснень сторін, в результаті дослідження письмових доказів, судом встановлені наступні фактичні обставини: Згідно копії кредитного договору № 008/250ПК від 04.10.2012 року відповідач [PERSON] в [PERSON] акціонерного товариства «ЄРОПРОМБАНК» отримав кредит у розмірі 760000 грн.. Факт отримання кредиту підтверджується заявою на видачу готівки №15295 від 04.10.2012 року. Відповідно до п. 2.4.1 договору позичальник зобовязався вчасно повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними в терміни, встановлені договором на р/р №22032001503011. Строк повернення кредиту договором установлений до 02.10.2014 року. За п. 1.1 договору позичальник сплачує відсотки за користування кредитом у розмірі 25% річних. За п. 2.3.3 договору відсотки нараховуються банком щоденно на суму фактичної заборгованості, виходячи із фактичної кількості днів користування кредитом та календарної кількості днів у році. Нарахування відсотків за день надання кредитних коштів здійснюється як за повний день. Нарахування відсотків за день остаточного погашення кредиту не здійснюється. Позивач свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, у встановленні договором строки кредит не повернув. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 02.03.2015 року вона складає: -за прострочення повернення кредиту та сплати процентів, з урахуванням інфляції у розмірі 1433503,80 грн. -пеня у розмірі 201985,59 грн.. Пеня нараховується відповідно до п. 4.2 договору, за яким за несвоєчасну сплату сум кредиту та/або процентів за користування кредитом позичальник сплачує банку пеню, яка обчислюється в гривні, виходячи із офіційного курсу НБУ а день сплати від суми простроченого платежу,у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення за кожен день прострочення. Аналізуючи правовідносини, що є предметом судового розгляду, суд враховує наступне: Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: ... сплата неустойки. За ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу надання кредиту, які регулюються параграфами 1, 2 глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідач [PERSON], як позичальник за кредитним договором, в порушення вимог ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1054 ЦК України прострочив виконання грошового зобовязання щодо повернення позикодавцеві кредиту у строк та в порядку, що встановлені договором, та сплати процентів за користування кредитом, що згідно п. 3 ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 624 ЦК України спричиняє наслідки: -наявність у банківської установи права вимагати стягнення простроченої та поточної заборгованості за кредитом; -наявність у банківської установи права вимагати сплати процентів, належних банку; -наявність у банківської установи права вимагати сплати неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобовязання щодо сплати чергової частини кредиту та процентів за користування кредитом. Таким чином на підставі викладеного, з урахуванням встановлених судом обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимоги позивача, та вважає що вони підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому, суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо відсутності достатніх та допустимих доказів надання позивачем йому кредиту, оскільки вони спростовуються матеріалами справи та встановленими судом обставинами. За результатами розгляду справи у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягнення судові витрат зі сплати судового збору у розмірі 3654 грн..

Outcome: approved