Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Зміст позовних вимог, пояснення сторін. 18 вересня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, [PERSON], про розірвання шлюбу, в обґрунтування позову посилається на те, що з 04 вересня 1993 року уклав шлюб з відповідачкою. Від подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON],[INFO], який зареєстрований та проживає з відповідачкою. Подружнє життя з відповідачкою не склалося та з лютого 2008 року вони проживають окремо. Позивач вказує на те, що шлюб розпався і примирення вважає не можливим. В позовній заяві позивач просить суд розглядати справу без його так як він тяжко хворіє і йому важко пересуватися, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає, заперечень не має. Частиною 3 статті 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, суд вважає за можливе ухвали рішення в підготовчому судовому засіданні. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 04 вересня 1993 року Ізюмським міським відділом РАЦС Харківської області зареєстровано шлюб між учасниками справи, актовий запис № 389 ( а.с.4). Сторони припинили подружні відносини в з лютого 2008 року, спільне господарство не ведеться, втрачені фізичні та духовні зв'язки. У відповідності до\~статті 112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивач вказує\~суду,\~що сумісне\~подружнє життя\~не склалося,причиною розірвання шлюбу стала втрата почуттів , взаєморозуміння та різні погляди на питання сім'ї та шлюбу. Норми права, що регулюють правовідносини під час розгляду справи. Відповідно до ч. 2\~ст.114\~Сімейного кодексу\~України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач та відповідачка наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відповідачка бажає залишити своє шлюбне прізвище «Тітаренко». Частиною 1статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст. 5 ЗУ « Про судовий збір», то відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір стягується з відповідача на користь держави.

Outcome: approved