Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

Звертаючись до суду, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 07.08.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (надалі - Позивач) та [PERSON] (надалі Відповідач) укладено кредитний договір № DZHCG100770516 (надалі Кредитний договір), згідно з яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 20000,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06.08.2037 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідач 07.08.2007 року уклали договір іпотеки № DZHCG100770516 (надалі - договір іпотеки). Згідно договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 55,90 кв.м., житловою площею 35,40 кв.м, який розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам'янське (м.Дніпродзержинськ), вул. Герцена, 66, який належить на праві власності [PERSON], що є предметом іпотеки. Державним виконавцем Баглійського ВДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області [PERSON] була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.07.2012 року за № 34260519 якою було накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON] за номером обтяження 7633288. 18.11.2009 року Баглійським ВДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 16022465, якою було накладено арешт на все нерухоме майно боржника, номер запису обтяження 9274240. На підставі викладеного позивач просив: звільнити з-під арешту, накладеного 18.07.2012 року державним виконавцем Сергієнко О.В. Баглійського ВДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області при примусовому виконанні ВП № 34260519, нерухоме майно, належне на праві власності [PERSON], а саме: будинок загальною площею 55,90, житловою площею 35,40 кв.м, який розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам'янське (м.Дніпродзержинськ), вул. Герцена, 66; звільнити з-під арешту, накладеного 18.11.2009 року Баглійським ВДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області при примусовому виконанні ВП № 16022465, нерухоме майно, належне на праві власності [PERSON], а саме: будинок загальною площею 55,90, житловою площею 35,40 кв.м, який розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам'янське (м.Дніпродзержинськ), вул. Герцена, 66 та стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, на позові наполягав у повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Заяву про слухання справи за його відсутністю не надав. Про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином - у відповідності до вимог ст.74 ч.5, ч.8 ст.76 ЦПК України, судовим викликом за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Представник відповідача КС «Аккорд» у судове засідання не з'явився. Заяву про слухання справи за його відсутністю не надав. Про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином - у відповідності до вимог ст.74 ч.5, ч.8 ст.76 ЦПК України, судовим викликом за його місцезнаходженням. Відповідно до ст.224 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник третьої особи - Баглійський ВДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області в судове засідання не зявися, надав суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти позову не заперечували. Враховуючи вищенаведене і прийняття судом ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, наданих сторонами. В судовому засіданні досліджені всі докази, надані сторонами. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі доказів, наданих сторонами і досліджених під час судового засідання. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана, довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними. Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що 07.08.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № DZHCG100770516, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 20000,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06.08.2037 року (ар.с.5-8). В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідач уклали договір іпотеки № DZHCG100770516 від 07.08.2007 року (ар.с.9-13). Згідно договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 55,90 кв.м., житловою площею 35,40 кв.м, який розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам'янське (м.Дніпродзержинськ), вул. Герцена, 66, який належить на праві власності [PERSON], що є предметом іпотеки. Вартість предмета іпотеки складає 126250, 00грн. Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 03.10.2013 року позовні вимоги Публічного Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 07 серпня 2007 року: житловий будинок № 66 загальною площею 55,9м.кв та жилою площею 35,4м.кв., розташований по вулиці Герцена у м. Дніпродзержинську, який належить, згідно договору купівлі-продажу від 07 серпня 2007 року, на праві власності [PERSON], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Зазначеним рішенням суду також встановлено факт наявності заборгованості за кредитним договом № DZHCG100770516 від 07 серпня 2007 року в сумі 511558,31грн. (ар.с.14-16). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, державним виконавцем Баглійського ВДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області [PERSON] була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.07.2012 року за № 34260519 якою було накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON] за номером обтяження 7633288; 18.11.2009 року Баглійським ВДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 16022465, якою було накладено арешт на все нерухоме майно боржника, номер запису обтяження 9274240 (ар.с.17-21). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом Порядок передачі майна у заставу та звернення стягнення на це майно визначений ст. ст. 572-597 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про заставу», Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Відповідно до ч.1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава як правовий інститут цивільного законодавства виконує забезпечувальну функцію, тобто спрямована на те, щоб гарантувати кредитору-заставодержателю задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна, незалежно від майнового стану боржника, і наявності у нього заборгованості перед іншими кредиторами, отже, застава встановлюється для гарантування майнових інтересів кредитора-заставодержателя. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Відповідно до ч. 1 та 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження,основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця. Звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Згідно з ч.1 ст. 51 цього Закону для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі якщо: право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; наявна письмова згода заставодержателя. Водночас ч. 3 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі. Згідно з ч. 6 ст. 51 цього Закону спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. А отже за змістом статті 51 Закону «Про виконавче провадження» у разі накладення державним виконавцем арешту на майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, заставодержатель цього майна має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Окрім цього, відповідно до п. 5.13.2. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 15.12.99 N 74/5 (що діяла на час накладення арештів на іпотечне майно) зазначено, що на майно, щодо якого встановлено іпотеку чи накладено заборону на відчуження, не може бути звернено стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями згідно із Законом України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. По даній справі, договір іпотеки був укладений 07.08.2007р., а постанови про накладення арешту винесені 18.11.2009 р. та 18.07.2012 р., тобто пізніше ніж було укладено договір іпотеки. Крім того вартість предмета застави не перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Згідно ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Отже, позивач довів те, що саме у нього виникло переважне право на майно, на яке накладено арешт. Заперечень проти позову відповідачами не надано, тому доводи позивача нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними. На підставі викладеного, оцінивши усі представлені докази в сукупності суд приходить до висновку, що вимоги позивача про звільнення майна з-під арешту накладених постановами Баглійського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ у Дніпропетровській області від 18.07.2012 року та 18.11.2009 року, є законними, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved