Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом та уточнивши заявлені позовні вимоги (а.с.66-67), заступник керівника [PERSON] місцевої прокуратури в інтересах держави в особі [PERSON] управління Держгеокадастру у Донецькій області просить: - поновити строк позовної давності; -визнати незаконним та скасувати розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації Донецької області № 33 від 25 січня 2012 року «Про надання земельної ділянки в довгострокову оренду для ведення фермерського господарства [PERSON]Ф.»; \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ -визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 25 січня 2012 року; -зобов'язати [PERSON] повернути на користь головного управління Держгеокадастру у Донецькій області земельну ділянку кадастровий номер 1422482300:14:000:0061 площею 18,8203 га, яка розташована на території Зорянської сільської ради Костянтинівського району Донецької області (за межами населених пунктів). - стягнути з відповідачів витрати повязані з оплатою судового збору, посилаючись на те, що фермерське господарство «Золота Лілія» включено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України 16.09.2011 року, його засновком та підписантом є [PERSON]. 25.07.2011 року [PERSON] звернулась до голови [PERSON] районної адміністрації з заявою щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 10 років площею 30,00 га для ведення фермерського господарства на території Зорянської сільської ради Костянтинівського району за межами населеного пункту. За результатами розгляду такої заяви головою [PERSON] державної районної адміністрації ухвалено розпорядження за №471 від 26.08.2011 року, яким надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства. В подальшому розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] для ведення фермерського господарства в оренду на 10 років на території Зорянської сільської ради Костянтинівського району Донецької області з кадастровим номером 1422482300:14:000:0061. Вказаний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджено розпорядження [PERSON] державної районної адміністрації № 33 від 25.01.2012 року та надано земельну ділянку в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] 25.01.2012 року між [PERSON] та [PERSON] районною державною адміністрацією укладено договір оренди земельної ділянки площею18,8203 га (кадастровий номер 1422482300:14:000:0061), у тому числі інші 18,8203 га, яка розташована на землях сільськогосподарського призначення (запас) за межами населених пунктів Зорянської сільської ради. Проте, надання земельної ділянки [PERSON] для ведення фермерського господарства в оренду на 10 років було вчинено із порушенням вимог земельного законодавства та суперечить інтересам держави. Так, на момент прийняття оскаржуваного розпорядження [PERSON] державної районної адміністрації та укладення договору оренди від 25.01.2012 року фермерське господарство «Золота Лілія» вже набуло статусу юридичної особи та мало у своїй власності (користуванні) земельні ділянки. Тож, надання земельної ділянки площею 18,8203 га (кадастровий номер 1422482300:14:000:0061) із земель Зорянської сільської ради в оренду строком на 10 років у відповідності до ст. 124 ЗК України мало відбуватися за результатими проведення земельних торгів. Порушення вимог ст. 124 ЗК України є підставою для визнання незаконним та скасування розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації Донецької області № 33 від 25.01.2012 року « Про надання земельної ділянки в довгострокову оренду для ведення фермерського господарства гр.[PERSON]Ф.» та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 25.01.2012року. Крім того, договір оренди земельної ділянки від 25.01.2012 року має бути визнаний недійсним у звязку із непроведенням нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Прокурор Костянтинівської місцевої прокуратури [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві, просив його задовольнити. Представник позивача [PERSON] управління Держгеокадастру у Донецької області в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав за тих же підстав, просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] управління Держгеокадастру у Донецькій області не визнав, посилаючись на обставини, викладені у письмовому запереченні на позов та просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] управління Держгеокадастру у Донецькій області не визнав в повному обсязі, пояснивши, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають у звязку із пропуском позивачем строку позовної давності, який, на його думку, має відраховуватися із дня реєстрації договору оренди. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що фермерське господарство «Золота Лілія» включено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України 16.09.2011 року, його засновками є [PERSON], [PERSON] (а.с.124-125). Створення та реєстрація фермерського господарства «Золота Лілія» відбувалось на підставі наявних у засновків [PERSON], [PERSON] державних актів про право власності на такі земельні ділянки: площею 6,0700 га, розташованої на території Павдівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області (а.с.126); площею 5,94 га, розташованої на території Правдівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області (а.с. 127); площею 7,07 га, розташованої на території Правдівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області (а.с.128). Зазначені обставини сторонами у судовому засіданні не оспорювались. Розпорядженням [PERSON] районної державної адміністрації від 25 січня 2012 року за № 33 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду [PERSON] для ведення фермерського господарства з земель запасу сільськогосподарського призначення на території Зорянської сільської ради Костянтинівського району Донецької області (за межами населених пунктів). Надано [PERSON], голові фермерського господарства «Золота Лілія», земельну ділянку кадастровий номер 1422482300:14:000:0061, загальною площею 18,8203 га, в т.ч.: інші 18,8203 га, яка розташована на землях сільськогосподарського призначення (запас) за межами населених пунктів у довгострокову оренду строком на 10 років для ведення фермерського господарства (а.с.11-12). 25 січня 2012 року між [PERSON] районною державною адміністрацією, як орендодавцем, та [PERSON], як орендарем, був укладений Договір оренди землі (далі Договір), за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення фермерського господарства, яка знаходить на території Зорянської сільської ради Костянтинівського району Донецької області загальною площею 18,8203 га з земель сільськогосподарствого призначення (запас), у тому числі: інші 18,8203 га. Земельна ділянка передається в оренду для ведення фермерського господарства (а.с. 13-16). Договір оренди землі від 25.01.2012 року зареєстрованому у Державному реєстрі земель у відділі Держкомзему у Костяетинівському районі Донецької області 14березня 2012 року за № 142240004000965 (а.с.16). Відповідно до Акту приймання-передачі земельної ділянки до договору оренди землі від 25 січня 2012 року, земельну ділянку загальною площею 18,8203 гектарів, в тому числі: інші - 18,8203 га, в межах згідно з планом, яка розташована на території Зорянської сільської ради, Костянтинівського району, Донецької області, прийнято громадянкою [PERSON] (а.с.17). Відповідно до\~ст. 13 Конституції України\~земля є обєктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених\~Конституцією. Згідно із ч.2\~ст.19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Питання надання земельних ділянок державної або комунальної власності в оренду для створення фермерських господарств регулюється\~Земельним кодексом України\~та\~[PERSON] України «Про фермерське господарство». Частиною 1\~ст. 116 ЗК України\~передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до п. а ч.3\~ст.122 ЗК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для сільськогосподарського використання. Відповідно до ст. 124 ЗК України ( в редакцій чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки ( у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки (ч.1). Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьої статті 134 цього Кодексу (ч.2). Відповідно до ч.2 ст. 134 ЗК України, не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них, зокрема, у разі: передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства. В той же час, спеціальним законом, який визначає правові, економічні та соціальні засади створення та діяльності фермерських господарств як прогресивної форми підприємницької діяльності громадян у галузі сільського господарства України є [PERSON] України «Про фермерське господарство», частинами 1,2 статті 1 якого передбачено, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Відповідно до\~ст. 2 [PERSON] України «Про фермерське господарство»\~відносини, повязані із створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються\~Конституцією України,\~Земельним Кодексом України, цим [PERSON] та іншими нормативно-правовими актами України. Зі змісту ч.1 ст. 7 [PERSON] України «Про фермерське господарства» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вбачається, що для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Порядок державної реєстрації фермерського господарства визначено у\~ст. 8 [PERSON] України «Про фермерське господарство»\~згідно якої, після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб. Відповідно до вимог ст. 89,91,92 ЦК України та ст.4 [PERSON] України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» державна реєстрація юридичних осіб це засвідчення факту створення юридичної особи, після чого виникає цивільна правоздатність юридичної особи. Водночас\~ст. 31 ЗК України\~передбачено, що землі фермерського господарства можуть складатися, у тому числі, із земельної ділянки, що належать фермерському господарству як юридичній особі, земельних ділянок, що належать громадянам членам фермерського господарства на праві приватної власності, земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. На підставі вказаних норм законодавства Верховний Суд України (справа № 3-157 гс-14) дійшов висновку про те, що фермерське господарство після державної реєстрації має право на отримання додаткової земельної ділянки (ділянок), але як юридична особа, а не як громадянин з метою створення фермерського господарства. Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги, що на момент прийняття оскаржуваного розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації фермерське господарство, створене [PERSON], [PERSON], вже набуло статусу юридичної особи і мало земельні ділянки, що належать засновникам на праві приватної власності, то надання йому, в подальшому, спірної земельної ділянки без проведення торгів, суперечить вимогам ст. 124 ЗК України, а також є підставою для визнання його незаконним та його скасування. Відповідно до\~ст. 21 ЦК України\~суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. З урахуванням вищевикладеного розпорядження [PERSON] державної районної адміністрації у Донецькій області від 25 січня 2012 року № 33 «Про надання земельної ділянки в довгострокову оренду для ведення фермерського господарства [PERSON]Ф.» слід визнати незаконним та скасувати його. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 3-157 гс-14. Згідно із\~\~ч. 1\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6\~ст. 203 цього Кодексу. Зокрема, відповідно до ч. 1 вказаної статті зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Отже, договір оренди земельної ділянки від 25.01.2012 року, укладений на підставі незаконного розпорядження [PERSON] державної районної адміністрації у Донецькій області, слід визнати недійсним. Крім того, за повідомленням Управління Держгеокадастру у [PERSON] районі Донецької області від 22.09.2016 року № 10-28-0.3-831/12-16 грошова оцінка спірної земельної ділянки не визначена (а.с.18). Відповідно до ч. 1\~ст. 632 ЦК України\~ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, визначених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. За змістом з ч. 1\~ст. 15 [PERSON] України «Про оренду землі» ( в редакцій чинній на момент виникнення спірних правовідносин)\~однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Орендна плата відповідно до\~ст. 21 [PERSON] України «Про оренду землі» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин)\~- це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою; розмір, форма і строки внесення орендної плати встановлюються за згодою сторін в договорі оренди, крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до\~Податкового Кодексу України\~. Абзацом 1 п. 289.1\~ст. 289 Податкового кодексу України\~(далі -\~ПК України) і ч. 1\~ст. 13 [PERSON] України «Про оцінку земель»\~передбачено, що для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності обов'язково проводиться та використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, яка являє собою капіталізований рентний дохід (дохід, який можна отримати із землі як фактора виробництва залежно від якості та місця розташування земельної ділянки), визначений за встановленими та затвердженими нормативами (ст. 1 [PERSON] України «Про оцінку земель\~»). Оскільки законодавець чітко визначив, що нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності, то у справі, що розглядається, договір оренди від 25.01.2012 року в цій частині суперечить приписам чинного законодавства. Аналогічну\~\~правову позицію висловлено Верховним Судом України у постановах від 8 квітня 2015 року у справі № 3-41гс15 та від 20 травня 2015 року у справі № 3-70гс15. Відповідно до ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органі виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно із ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно без достатньої правової підстави, зобовязана його повернути. Особа зобовязана повернути майно й тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Тож, відповідача [PERSON] слід зобовязати повернути у державну власність земельну ділянку кадастровий номер 1422482300:14:000:0061, площею 18,8203 га, розташовану на території Зорянської сільської ради Костянтинівського району Донецької області (за межами населених пунктів). Посилання представника відповідача [PERSON] районної державної адміністрації на відсутність підстав для здійснення прокурором представництва інтересів [PERSON] управління Держгеокадастру у Донецькій області, суд вважає необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу, виходячи з такого. Пунктом 2 ст. 121\~Конституції України\~на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Відповідно до\~ст. 23 [PERSON] України «Про прокуратуру»\~прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює належним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. Відповідно до ч.2\~ст. 45 ЦПК України\~з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинам. При цьому прокурор повинен надати суду документи які підтверджують неможливість громадянина самостійно здійснювати представництво своїх інтересів. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Виходячи зі змісту\~рішення Конституційного Суду України у справі № 3-рп/99 від 08.04.1999\~поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обовязок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до ст.ст.\~6,7,13\~та\~143 Конституції України\~може виступати орган державної влади чи місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. Пункт 4. вищевказаного рішення передбачає, що інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в її діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. Частиною 4 ст. 122 ЗК України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності. Таким центральним органом виконавчої влади відповідно до Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року № 333, є Головне управління Держгеокадастру в області. Відповідно до ст. 188 ЗК України державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснюється відповідно до закону. Відповідно до\~ст. 5 [PERSON] України «Про державний контроль за використанням та охороною земель»\~здійснення державного контролю за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності покладено на центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Відповідно до Положення про головне управління Держгеокадастру області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року № 33, Головне управління Держгеокадастру в області відповідно до покладених до нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) в агропромисловому комплексі у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, зокрема, за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю. В даному випадку порушуються інтереси держави в особі розпорядника земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності та органу, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, оскільки незаконне прийняття оскаржуваного розпорядження суперечить принципам регулювання земельних відносин в Україні, який закріплений в\~ст. 14 Конституції України\~та\~ст. 5 Земельного кодексу України і є підставою для втручання органів прокуратури, у тому числі для звернення з позовами до суду в інтересах держави щодо її повернення із незаконного володіння. Суд також не приймає до уваги доводи представника відповідача [PERSON] [PERSON] про те, що повернення державі спірної земельної ділянки призведе до припинення діяльності Фермерського господарства «Золота Лілія» та вважає їх безпідставними з огляду на те, що на теперішній час Фермерське господарство «Золота Лілія», окрім спірної земельної ділянки, має у користуванні іншу земельну ділянку площею 21,5 га (а.с.114-115). Крім того, Фермерське господарство «Золота Лілія» не позбавлено права отримати спірну земельну ділянку у користування в порядку, що визначений діючим законодавством України. Суд також вважає безпідставними заяви представників відповідачів про застосування строків позовної давності та помилковими доводи представників відповідачів про те, що Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області є правонаступником відділу Держкомзему у [PERSON] районі Донецької області, а тому перебіг строку позовної давності для позивача розпочався з моменту реєстрації договору оренди землі у Державному реєстрі земель у відділі Держкомзему у [PERSON] районі Донецької області, а саме з 14 березня 2012 року з огляду на таке. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1\~ст. 261 ЦК України). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.\~ст. 252-255 ЦК України. Позов предявлено прокурором в інтересах держави в особі [PERSON] управління Держгеокадастру у Донецькій області як розпорядника земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності та органу, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі у частині дотримання земельного законодавства. Право розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області набуло з 13 жовтня 2012 року у відповідності до [PERSON] України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 року № 5245-У1. Проте, повноваження у сфері державного нагляд (контролю) в агропромисловому комплексі у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, зокрема, за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю Головне управління Держгекадастру у Донецькій області отримало у відповідності до положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 29.09.2016 року № 333. До того часу, центральним органом виконавчої влади, який забезпечував реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі відповідно до Указу Президента України № 459/2011 від 13.04.2011року «Про Державну інспекцію сільського господарства України» була Держсільгосінспекція України. Відсутність повноважень у [PERSON] управління Держгеокадастру у Донецькій області у сфері державного нагляд (контролю) в агропромисловому комплексі у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, зокрема, за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю унеможливлювало звернення позивача до суду з позовом про визнання незаконним рішення [PERSON] райдержадміністрації щодо розпорядження землею, визнання недійсним правочинів щодо передачі у користування земельних ділянок державної власності, а також їх повернення з чужого незаконного володіння. За таких обставин, суд вважає, що позивачем позов предявлено у межах строків позовної давності. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов обґрунтований, а тому підлягає повному задоволенню. Згідно із ч.1 ст. 88 ЦПК України суд стягує у рівних частках з [PERSON] районної державної адміністрації, [PERSON] на р/р 35216066016251, Державна казначейська служба України, МФО 820172, код ЄДРПОУ 25707002, отримувач прокуратура Донецької області, судовий збір у розмірі 4134,00 грн., тобто по 2067,00 грн. з кожного.

Outcome: approved