Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

З позову [PERSON] вбачається, що від шлюбу з [PERSON], який розірвано, вони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], батьками якого у свідоцтві про народження записаний він, [PERSON] та [PERSON] Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 06.09.2007 року з нього, [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] вказує, що 14.02.2014 року він одружився вдруге з [PERSON] і відповідно до ст.126 СК України він записаний батьком трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказує, що в даний час він проживає з дружиною [PERSON] та трьома малолітніми дітьми, яких також зобов'язаний утримувати. Він працює в ДП «Миргородське лісове господарство», де отримує заробітну плату, дружина [PERSON] вийшла на роботу, де отримує невелику заробітну плату, він, [PERSON] інших доходів, крім заробітної плати не має, вживав заходів щодо недопущення заборгованості по сплаті аліментів. Посилаючись на вищевикладені обставини, те, що на його утриманні з'явились троє малолітніх дітей, а також на положення ст.192 СК України позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] р.н. з 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) на 1/8 частину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.а.с.1-3). В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлений позов підтримав у повному обсязі, в своїх поясненнях посилався на обставини, що викладені в позові і просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що вона не заперечує проти зменшення розміру аліментів, що стягуються з [PERSON] на її користь на утримання дитини [PERSON] з 1/3 частини видів його заробітку (доходу) до 1/4 частини, оскільки вона, крім заробітної плати та аліментів на дитину, інших доходів не має, батько дитини [PERSON] не бере участі у додаткових витратах на утримання сина [PERSON] Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON], відповідача [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, що надані сторонами на засадах змагальності і диспозитивності, всі докази в їх сукупності і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини підлягають частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON], шлюб між якими розірвано 22.02.2008 року (а.с.10) є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Ця обставина визнається сторонами, які беруть участь у справі і не підлягає доказуванню згідно положень ч.1 ст.61 ЦПК України. Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 06.09.2007 року, яке набрало законної сили 18.09.2007 року, стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06.07.2007 року і до повноліття дитини (а.с.6). З довідки відділу ДВС Великобагачанського районного управління юстиції №107-3/2014 від 15.04.2014 року вбачається, що [PERSON] станом на 01.04.2014 року не має заборгованості по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини (а.с.13). Згідно ст.11 ЦПК України (принцип диспозитивності цивільного судочинства), суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.57 ЦПК). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. За нормою ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. При цьому, суд також оцінює достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Зі свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 14.02.2014 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14.02.2014 року, після державної реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON] (а.с.9). У відповідності до ст.126 СК України [PERSON] записаний батьком трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що вбачається зі свідоцтв про народження даних дітей, виданих Відділом ДРАЦС РС Великобагачанського районного управління юстиції 20.03.2014 року (а.с.а.с.6-8). Позивач у справі [PERSON] фактично проживає разом з дружиною [PERSON] та трьома малолітніми дітьми [PERSON], [INFO] р.н., [PERSON], [INFO] р.н. та [PERSON], [INFO] р.н., за ним рахується земельна ділянка для будівництва гаража площею 0,0036 га в [ADDRESS] (а.с.5); [PERSON] працює водієм в ДП «Миргородське лісове господарство», його середньомісячний заробіток після відрахування податків становить 3154 грн.03 коп., інших доходів [PERSON] не має, в період з 01.12.2013 року по 31.05.2014 року з позивача утримані аліменти за рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 06.09.2007 року в сумі 5974 грн.74 коп. (а.с.34), тобто в середньому 995 грн.79 коп. Дружина [PERSON] - [PERSON] працює провідним спеціалістом Великобагачанського районного управління юстиції, де отримує заробітну плату (а.с.11); в даний час вона отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини (по 1391 грн.81 коп. щомісячно) (а.с.35). Відповідач у справі [PERSON] зареєстрована у встановленому законом порядку в [ADDRESS] разом з сином [PERSON], [INFO] р.н. (а.с.27), вона працює на посаді економіста централізованої бухгалтерії відділу освіти, молоді та спорту Великобагачанської райдержадміністрації (а.с.28), її середньомісячний заробіток після відрахувань (по розрахунку суду) становить 1909 грн.27 коп. (а.с.36). [PERSON], крім заробітної плати за місцем роботи та отримуваних від [PERSON] аліментів, інших доходів не має. Відповідно до частин 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття. За загальним правилом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК України). Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішення або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. При цьому, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Системний аналіз положень статей 181,192 СК України та їх зміст вказує на те, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. З матеріалів справи вбачається, що в сім'ї [PERSON] двоє малолітніх дітей до шести років і одна дитина від шести до вісімнадцяти років і батьки зобов'язані забезпечити цим дітям прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», який складає:1032 грн.+1032 грн.+1286 грн. Прожитковий мінімум на дитину позивача [PERSON] - [PERSON], [INFO] р.н., який проживає разом з [PERSON], згідно Закону, становить 1286 грн. Суд, виходячи з вищевикладених норм матеріального права, враховуючи суть позовних вимог [PERSON], матеріальний стан сторін по справі, те, що після рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 06.09.2007 року про стягнення аліментів зі [PERSON] та користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] р.н. у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06.07.2007 року і до повноліття дитини у [PERSON] змінилося сімейне становище, оскільки 14.02.2014 року він одружився і у відповідності до ст.126 СК України записаний батьком трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з якими проживає та в утриманні яких зобов'язаний брати участь, рівно як і зобов'язаний брати участь в утриманні сина [PERSON], [INFO] р.н., який проживає разом з колишньою дружиною [PERSON], майновий стан позивача, який працює та отримує заробітну плату, розмір його заробітної плати та утримуваних з нього аліментів на одну дитину, те, що він інших доходів, крім заробітної плати не має; сімейний та майновий стан відповідача [PERSON], яка проживає разом з малолітнім сином [PERSON], [INFO] р.н., має постійне місце роботи і отримує заробітну плату, розмір її заробітної плати з урахуванням отримуваних аліментів; також суд в загальному враховує розмір заробітної плати сторін у справі, який є більшим за розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи (встановлений згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік»), а також враховує встановлений прожитковий мінімуму на дітей віком до 6 років, а також дітей від 6 до 18 років; те, що [PERSON] є здоровою працездатною особою (народився в 1978 році) і має можливість сплачувати аліменти з урахуванням зміни його сімейного становища, виходячи з положень ст.192 СК України та сукупності вищевказаних обставин, суд приходить до висновку, що у платника аліментів [PERSON] у 2014 році змінилося сімейне становище і з урахуванням його сімейного та майнового становища, а також того, що при стягненні аліментів зі [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку він не має змоги належним чином забезпечити трьох малолітніх дітей, які проживають разом з ним (у зв'язку зі зміною його сімейного становища), є передбачені законом підстави для зменшення розміру аліментів, що стягнуті зі [PERSON] згідно рішення Великобагачанського районного суду від 06.09.2007 року на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] р.н. з 1/3 частини всіх видів його заробітку до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO], до його повноліття, що, в своїй сукупності, зможе забезпечити збалансованість інтересів всіх малолітніх дітей, в утриманні яких [PERSON] зобов'язаний брати участь як батько. Отже, суд приходить до висновку про ухвалення рішення про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини. При цьому суд відзначає, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили. Суд не приймає посилання відповідача [PERSON] на розписку [PERSON] від 13.03.2012 року про нібито наявність заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів на утримання дитини, оскільки зі змісту даної розписки цих обставин не вбачається; крім цього, відсутність заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини підтверджена належним чином оформленою довідкою відділу ДВС Великобагачанського районного управління юстиції від 15.04.2014 року, яку суд приймає як належний та допустимий доказ у справі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial