Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

З позову [PERSON], що надійшов до суду 12.03.2014 року вбачається, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS]. В даному домоволодінні [PERSON], як вказує, проживає разом зі своєю іншою дочкою [PERSON] та внуком [PERSON] До 2000 року з ними в цьому домоволодінні як член сім'ї проживала дочка позивачки - [PERSON], яка після 2001 року вийшла заміж та переїхала в інше місце проживання і зв'язок з нею припинився. Де зараз знаходиться дочка позивачки у справі [PERSON] - [PERSON], їй невідомо. Позивач [PERSON] вказує, що вона має намір отримати субсидію, оскільки житлова площа будинку велика і вона не може оплачувати комунальні послуги, [PERSON] не проживає у її домоволодінні, не бере участь в його утриманні. У позовній заяві вказано, що останнє відоме фактичне місце проживання [PERSON] було [ADDRESS]. Посилаючись на вищевикладені обставин, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила суд визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS] та зобов'язати сектор ВГІРФО Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області (в даний час правильна назва Великобагачанський РС УДМС України у Полтавській області) зняти з реєстраційного обліку [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Ухвалою суду від 09.04.2014 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено Великобагачанський РС УДМС України в Полтавській області (а.с.27). В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлений позов підтримала в повному обсязі, в своїх поясненнях посилалась на обставини, що викладені в позові і просила його задовольнити. Представник третьої особи Великобагачанського РС УДМС України в Полтавській області Романенко О.Г. просив розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що відповідач [PERSON], [INFO] згідно адресної довідки Великобагачанського РС УДМС України у Полтавській області від 15.03.2014 року зареєстрована у встановленому законом порядку на проживання в [ADDRESS] (а.с.16). З поштових повідомлень вбачається, що відповідач у справі [PERSON] за місцем своєї реєстрації в селі Балаклія Великобагачанського району Полтавської області не проживає, судові повістки не отримує. Також, за місцем фактичного проживання [PERSON] (яке вказано позивачем у справі) [ADDRESS], відповідач [PERSON] також не отримує судові повістки, з поштових повідомлень вбачається, що і за вказаною адресою дана особа не проживає (а.с.а.с.23-25,33-34,42-43,46-47,53-54,56-57,58-59). Отже, теперішнє місце знаходження (проживання, перебування) відповідача ні позивачу [PERSON], ні суду невідоме. Згідно ч.9 ст.74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Ухвалою суду від 05.06.2014 року вирішено викликати відповідача [PERSON] через оголошення у пресі в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України (а.с.62). В газеті «Урядовий кур'єр» №104 за 12 червня 2014 року опубліковане оголошення Великобагачанського районного суду Полтавської області про виклик в судове засідання відповідача [PERSON] на 09 год. 24.06.2014 року (а.с.67). При цьому, відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, причин неявки суду не повідомила, згідно ч.9 ст.74 ЦПК України вважається такою, що належним чином сповіщена про день і час розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника третьої особи Великобагачанського РС УДМС України в Полтавській області Романенка О.Г., вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], третя особа Великобагачанський РС УДМС України в Полтавській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (ст.60 ЦПК України). Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.11.2006 року, реєстровий №2219, виданого державним нотаріусом Великобагачанської державної нотаріальної контори, [PERSON] є спадкоємницею майна померлої [PERSON] і прийняла у спадщину житловий будинок [ADDRESS] (а.с.4). Дане домоволодіння згідно реєстрового напису від 21.11.2006 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19.01.2007 року зареєстровано на праві особистої приватної власності за [PERSON] (а.с.а.с.5-6,9-11). З довідки про склад сім'ї [PERSON] від 06.03.2014 року, виданої Балакліївською сільською радою Великобагачанського району Полтавської області вбачається, що [PERSON], [INFO] зареєстрована про [ADDRESS], однак за вказаною адресою вона не проживає (а.с.8). З Акту комісії від 06.03.2014 року, який складений з участю сільського голови Балакліївської сільської ради, секретаря даної сільської ради та депутата цієї сільської ради вбачається, що громадянка [PERSON], [INFO] не проживає з 2001 року в будинку [ADDRESS] (а.с.7). Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України). З пояснень позивача [PERSON] в судовому засіданні та матеріалів цивільної справи (позовної заяви та судових повісток) вбачається, що [PERSON] зареєстрована у встановленому законом порядку в [ADDRESS], однак за даною адресою [PERSON] не проживає; так само [PERSON] не проживає за останнім відомим фактичним місцем проживання в [ADDRESS] та судових повісток не отримує, місце її перебування (знаходження) в даний час невідоме. Витрат на утримання житлового будинку [ADDRESS], що належить [PERSON], [PERSON] не несе. Згідно норм ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України громадянин, які мають у приватній власності будинок (квартиру) і користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати та укладати інші не заборонені законом угоди. При цьому, обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Об'єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України). У відповідності до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає менше шести місяців на рік. Реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Норми ст.6 цього Закону зобов'язують особу протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина друга цієї статті визначає способи захист цивільних прав та інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України, а також з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним в будинку, що йому належить, користуються жилими приміщеннями в обсязі визначеному відповідно до угоди з власником. У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплені принципи непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Зі змісту ст.71 ЖК України (на яку мається посилання у позові) та ст.156 цього Кодексу вбачається, що члени сім'ї власника, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються приміщенням нарівні з власником (власниками) будинку (квартири) та втрачають право користування жилим приміщенням при відсутності (не проживанні) в ньому понад шість місяців без поважної причини. Отже, виходячи з системного аналізу матеріалів справи вбачається, що відповідач у справі [PERSON], яка зареєстрована на проживання в житловому будинку [ADDRESS], який належить на праві власності [PERSON], не проживає в цьому будинку без поважних причин з 2001 року, місце її перебування (проживання) в даний час не відоме, вона не сплачує комунальні платежі за проживання у вищевказаному домоволодінні та не несе інших витрат щодо утримання цього житлового будинку, що має юридичні наслідки для позивача у справі в частині вчинення юридично значущих дій, пов'язаних з реалізацією свого права власності на цей житловий будинок. Отже, в цій частині позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Що стосується зобов'язання Великобагачанського РС УДМС України в Полтавській області провести зняття з реєстрації [PERSON], то суд вважає, що з урахуванням предмету спору та заявлених позовних вимог, суб'єктного складу учасників судового розгляду та виходячи з норм Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», де однією з підстав для зняття з реєстраційного обліку є рішення суду, що набрало законної сили, то підстав зобов'язувати третю особу по справі, чиї дії не оскаржуються, вчинити таку дію, у суду не має, тому в цій частині позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: partial