Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом до Зінченка Миколи Миколайовича директора КДНВП «Кварсит», [PERSON] просить: - стягнути з відповідача на його користь заробітну плату (з 07 березня по 22 травня 2017 року) у розмірі 8181,99 грн.; - стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 23 травня 2017 року по листопад 2017 року, виходячи з розміру середньої заробітної плати 3200 грн. за місяць,- посилаючись на те, що з 07.03.2017 року по 22.05.2017 року він працював водієм автомобіля на Костянтинівському державному науково - виробничому підприємстві «Кварсит». Під час роботи на підприємстві заробітна плата йому не виплачувалась, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 8181,99 грн. В порушення вимог ст.116 КЗпТ України відповідач не провів з ним повний розрахунок в день його звільнення 22.05.2017 року до теперішнього часу, а саме не виплатив йому заборгованість із заробітної плати. А тому згідно із ст.117 КЗпП України з відповідача на його користь має бути стягнутий середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за весь час затримки, виходячи з розміру середньої заробітної плати 3200,00 грн. на місяць. Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 листопада 2017 року відкрито провадження у даній справі, справу призначено до судового розгляду (а.с.26). Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17 січня 2018 року за клопотанням позивача замінено первісного відповідача Зінченка Миколу Миколайовича директора КДНВП «Кварсит» на належного відповідача Костянтинівське державне науково - виробниче підприємство «Кварсит» (а.с.46). Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08 лютого 2018 року витребувано з Костянтинівського державного науково - виробничого підприємства «Кварсит» довідку про середньоденну заробітну плату [PERSON], розраховану у відповідності до постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (а.с.72). Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 лютого 2018 року визнано обов'язковою явку позивача [PERSON] у судове засідання для надання ним особистих пояснень (а.с.78). 14 березня 2018 року позивачем [PERSON] подано уточнену позовну заяву, в якій позивач уточнив заявлені позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, та просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість із заробітної плати за період з 07.03.2017 року по 22.05.2017 року у розмірі 9539,68 грн. (а.с.86-88). Позивач [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у позовні заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Чернопис А.І. у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав частково, підтримав поданий відзив, пояснивши, що відповідач погоджується з позовними вимогами [PERSON] в частині стягнення заборгованості із заробітної плати в розмірі 9539,68 грн. Проте, відповідач не погоджується з позовними вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки вини підприємства в затримці розрахунку при звільненні не має. Просив позов задовольнити частково. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебував в трудових правовідносинах з Костянтинівським державним науково - виробничим підприємством «Кварсит» з 07.03.2017 року по 22.05.2017 року, де працював на посаді водія автомобіля. Наказом № 13-к від 22.05.2017 року був звільнена на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням (копія трудової книжки з відповідними записами №№ 12-13 - на а.с.8). За вимогами ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. На день звільнення [PERSON] належала до сплати від Костянтинівського державного науково - виробничого підприємства «Кварсит» заробітна плата за період з 07.03.2017 року по 22.05.2017 року у розмірі 9539,68 грн., що підтверджено довідкою відповідача № 1-60 від 29.01.2018 року (а.с.60). Дана заборгованість із заробітної плати до теперішнього часу позивачу не виплачена, що підтверджено сторонами у судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість із заробітної плати за період з 07.03.2017 року по 22.05.2017 року у розмірі 9539,68 грн. Тож в частині вимог стягнення заборгованості по заробітній платі позов підлягає повному задоволенню. Щодо вимог стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку суд дійшов таких висновків. Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, за положеннями статті 117 КЗпП України обов'язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства. Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна загроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо. Відповідно до висновку Донецької торгово - промислової палати від 27 травня 2014 року №100-28/12-12/03 засвідчено настання обставин непереборної сили (наявність воєнного конфлікту на території Донецької області та здійснення у зв'язку із цим антитерористичної операції) з 04 квітня 2014 року для Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» з дати реєстрації листа державного концерну «Укроборонпром» про тимчасове призупинення відвантаження продукції військового та подвійного призначення у Російську Федерацію. Невиконання зобов'язань сталось в період дії антитерористичної операції на території Донецької області, при наявності фактів збройних зіткнень на вказаній території, блокування органів влади та за своїм характером не залежало від волевиявлення сторін та третіх осіб, обставини є форс -мажорними для Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит», тобто непередбачуваними, знаходяться поза контролем та перешкоджають своєчасному виконанню договірних та податкових зобов'язань; станом на 27 травня 2014 року антитерористична операція триває, таким чином момент припинення дії непереборної сили для Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» не настав (а.с.61-62). Згідно пояснень відповідача, а також обставин, викладених у висновку Донецької торгово-промислової палати Костянтинівське державне науково-виробниче підприємство «Кварсит» є спеціалізованим підприємством по виготовленню, як основного виду продукції, виробів військового призначення та входить до складу Державного концерну «Укроборонпром». Загальний обсяг виготовлення продукції військового призначення від загального обсягу виготовлення продукції Костянтинівським державним науково-виробничим підприємством «Кварсит» становить майже 98%. До 04.04.2014 року Костянтинівське державне науково-виробниче підприємство «Кварсит» здійснювало поставку виробів військового призначення на територію Російської Федерації на підставі Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про виробничу і науково-технічну кооперацію підприємств оборонної галузі промисловості від 18.11.1993 року. Вироби військового призначення внесені до річного Переліку товарів військового призначення та відвантажувалися згідно Разового дозволу №28201000 від 30 січня 2014 року, виданого Державною службою експортного контролю України. Указом Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. Згідно із листом Державного концерну «Укроборонпром» від 04.04.2014 року Костянтинівському державному науково-виробничому підприємству «Кварсит» наказано припинити відвантаження виробів військового призначення та подвійного використання до Російської Федерації. Зазначені обставини свідчать про те, що основним джерелом фінансування Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» було надходження грошових коштів за реалізацію виробів військового призначення, які експортувалися на територію Російської Федерації і з яких сплачувалася заробітна плата працівникам. Станом на час виникнення заборгованості та на час розгляду справи антитерористична операція триває, тобто, момент припинення дії непереборної сили для відповідача не настав. Враховуючи викладене, суд вважає, що затримка розрахунку при звільненні відбувалася з обставин непереборної сили, що встановлені висновком Донецької торгово - промислової палати від 27 травня 2014 року №100-28/12-12/03. Зазначене свідчить про відсутність вини підприємства у затримці виплат позивачу належних при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України. Отже, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні слід відмовити. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial