Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, позивачка просить стягнути на її користь з відповідача аліменти в розмірі 1/2 частини із усіх видів доходів відповідача на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], до досягнення 23-х років за умови продовження навчання, та на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, з дня подання позову; просить допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів за один місяць. За змістом позову позивачка обґрунтовує необхідність стягнення аліментів потребою в матеріальному забезпеченні дітей та, крім того, станом здоровя малолітньої дитини, наявністю додаткових витрат на лікування. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні визнав заявлених позов в повному обсязі, пояснив, що згоден із розміром аліментів, які просить стягувати з нього позивачка на утримання дітей. Додаткових доказів сторони в судовому засіданні не надали. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, суд на підставі ст. 174 ЦПК України приймає визнання позову відповідачем, яке не суперечить змісту закону та не порушує права сторін, внаслідок чого ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою ВРУ № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ст. 141 СК України врегульовано, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. За змістом ст.51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд також виходить з правового змісту ч. 2 ст. 182, ч.1 ст. 183 СК України, якими передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено, сторони, які перебували в зареєстрованому шлюбі з 10.01.1997 року, по 13.05.2014 року (шлюб розірваний на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 29.04.2014 року, а.с.3), мають спільних дітей малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження серії 1-ЖС №055239 (а.с.6), та повнолітнього сина [PERSON], [INFO], на підтвердження чого в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про народження серії І-ЖС № 336466 (а.с.5). Діти перебувають на утриманні позивачки, мешкають разом з нею, що визнається сторонами. Як встановлено, відповідач з травня 2015 року не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, є пенсіонером, інвалідом ІІІ групи, втім, є особою працездатною, отримує постійний заробіток, соціальні виплати, має змогу надавати кошти на утримання дітей, інших стягнень за виконавчими документами з нього не провадиться. Дитина [PERSON] з липня 2009 року страждає на алергію, що має прогресуючий характер та викликає сезонні ускладнення стану здоровя, потребує постійного лікування та, відповідно, додаткових витрат (консультативний висновок від 09.09.2015 року). [PERSON] навчається на першому курсі Запорізького національного технічного університету на факультеті компютерних наук і технологій денної форми навчання на бюджетній основі, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься довідка №71 від 07.09.2015 року. Стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги передбачено приписами ст. 199 СК України. На підставі наведеного суд вважає за доцільне стягувати аліменти з відповідача на утримання малолітньої дитини та повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі по 1/4 частині зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача на кожну дитину, щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення малолітньою дитиною повноліття, а [PERSON] - 23-х років, що відповідає заявлених позовним вимогам. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Позов до суду було предявлено позивачкою 19.09.2015 року, що підтверджується поштовим штампом на конверті. За змістом ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 487,20 грн., від сплати якого позивач був звільнений при предявленні позову до суду. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved