Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, представник позивача [PERSON] , який діє в інтересах позивача [PERSON] , просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що позивач є власником будинку за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири № 525 від 15 квітня 2004 року. У квартирі зареєстрований відповідач по справі, який є її сином, однак з 01 липня 2014 року у спірному житловому приміщенні не проживає. Таким чином, враховуючи, що відповідач більше року не проживає у належній позивачу квартирі, остання просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки факт реєстрації [PERSON] негативно впливає на її матеріальний стан та порушує її права як власника. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] , які про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без їх участі. Відповідач [PERSON] , якого було належним чином повідомлено про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явився. Надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі та визнання позовних вимог [PERSON] . Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15 квітня 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Дебальцівської державної нотаріальної контори Марченко С.М. та зареєстрованого у реєстрі за № 525, є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 4). Право приватної власності за [PERSON] зареєстровано Єнакіївський міжміським бюро технічної інвентаризації 19 квітня 2004 року (а.с. 5). Тож спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються\~Главою 6 ЖК України та ст. 405 ЦК України. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Як видно з довідки про склад сім`ї № 31 від 13 січня 2020 року, в спірному житловому приміщенні, окрім позивача, зареєстрований її син [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Відповідно до акту обстеження квартири КП «Мирком» від 16 січня 2020 року, відповідач [PERSON] з 01 липня 2014 року не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). За таких обставин, встановивши у судовому засіданні факт відсутності відповідача в спірному житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, суд вважає, що [PERSON] , [INFO] , на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved