Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Згідно з рішенням Смілянського міськрайонного суду від 02 вересня 2010 року з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16 серпня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття. 31 травня 2013 року позивач зареєстрував шлюб із [PERSON] (прізвище після реєстрації шлюбу [PERSON]), а 11 листопада 2013 року у цьому шлюбі народилася дочка [PERSON]. Сімя позивача на даний час складається із трьох осіб: його, дружини [PERSON], яка не працює, їх спільної дочки [PERSON]. Позивач на даний час ніде не працює. Посилаючись на зміну його сімейного стану та погіршення матеріального стану та стану здоровя позивач просить зменшити розмір стягуваних з нього на користь відповідачки на утримання дочки аліментів до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу). Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала та зазначила те, що позивач вдруге одружився і в нього народилася дочка не може служити підставою для зменшенням розміру аліментів. При цьому, народження у позивача другої дитини, також не може служити підставою погіршення його матеріального становища. На думку відповідачки, не є підставою для зменшення розміру аліментів і та обставина, що позивач ніде не працює, оскільки до цього часу він за якийсь кошт проживав і утримував свою сімю. Для їхньої спільної дитини також потрібні кошти. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Між сторонами склалися аліментні правовідносини, які регулюються СК України. За правилами ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. Статтею 181 СК України передбачені способи виконання батьками такого обов'язку. Відповідно з ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення для справи. Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. При цьому для збільшення або зменшення розміру аліментів достатньо однієї з вказаних обставин, наприклад, зміни сімейного стану. Крім того, відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 р. вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Як вбачається з матеріалів справи, після стягнення з позивача аліментів на користь відповідачки за рішенням Смілянського міськрайонного суду від 02 вересня 2010 року змінився його сімейний стан: 31 травня 2013 року він одружився із [PERSON], а 11 листопада 2013 року у нього в цьому шлюбі народилася дочка [PERSON]. Як вбачається з трудової книжки та виписок з медичних карт стаціонарного хворого, [PERSON] на даний час не працює та часто хворіє, що потребує додаткових матеріальних витрат. Разом з тим, на підставі довідки розрахунку державного виконавця Смілянського районного відділу ДВС Смілянського міськрайонного управління юстиції від 17 березня 2017 року позивач, починаючи із березня місяця 2016 року повинен сплачувати аліменти на користь відповідачки по 881 грн. щомісячно, фактично сплачує по 500 грн. Розмір аліментів, яку повинен сплачувати позивач на користь відповідачки державний виконавець визначив відповідно до положень ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» та ч. 3 ст.195 Сімейного кодексу України, згідно положень якої якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Оскільки, як зазначено в розрахунку заборгованості по аліментах, позивач повинен сплачувати аліменти в розмірі 881 грн., середня заробітна плата працівника для місцевості, де на даний час проживає позивач, становить 3524 грн.. За таких обставин відповідно до наведених норм матеріального права та в звязку із зміною сімейного та матеріального стану позивача суд вважає за можливе зменшити розмір аліментів, що стягуються із нього на користь відповідачки із 1/4 до 1/5 частини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. При цьому суд враховує те, що позивач незважаючи на ту обставину, що він не працює, є працездатною особою. Відповідно до п. 23 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, із відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог позивача слід стягнути документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в розмірі 320 грн. та 500 грн. витрат повязаних із наданням правової допомоги адвоката. На підставі наведеного ст.ст. 180, 181, 182, 192, 195 Сімейного кодексу України, ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження»,

Outcome: partial