Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

Звертаючись до суду, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 29 серпня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» (надалі «Банк») і [PERSON] (надалі - «Позичальник»), укладено Кредитний договір № 559/грн (далі - Кредитний договір), згідно якого Позичальником отримано у ПАТ «ВіЕйБі Банк» кредит в розмірі 5900,00грн.(пять тисяч девятсот грн.). Кредит надано на споживчі потреби. Строк дії до 29 серпня 2011 року (п. 1.3 Кредитного договору). За користування кредитними коштами встановлюється плата у розмірі 24% річних, ( п. 1.4 Кредитного договору). За обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата у розмірі 59,00 грн., що становить 1,00% від суми. Кредитні кошти було надано на умовах визначених п. 2.1 Кредитного договору. Згідно з п. 2.5.2 Кредитного договору Позичальник зобовязався повертати кредит та вносити черговий мінімальний платіж щомісячно до дати встановленої у Графіку у сумах визначених тим же Графіком. [PERSON] у разі порушення виконання зобовязань, передбачених Кредитним договором, зобовязана сплатити Банку штрафні санкції, передбачені п.п. 4.1- 4.5 Кредитного договору. Відповідач порушив свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів користування кредитом, а також плату за управління Кредиту, які передбачені п. 2.3 Кредитного Договору. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що в разі якщо договором встановлено обовязок позичальника (Відповідача) повернути позику( кредит) частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець (позивач) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору. У відповідності до вищезазначеної норми ЦК України, п. 2.7.1. Кредитного договору передбачено, що у разі не виконання Відповідачем взятих на себе зобовязань, Кредитор (позивач) має право вимагати дострокового погашення кредиту та інших нарахувань з ним. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на 15.08.2015 року має заборгованість 7097,09 грн., яка складається з наступного: -заборгованість за кредитом - 2729,45 грн; -відсотки за користування кредитом -1424,67грн; - комісія за РО -1359,74грн.; - штраф-1583,23грн. На підставі викладеного позивач просив стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість по кредитному договору на загальну суму 7097,09 (сім тисяч девяносто сім) грн. 09 коп. Представник позивача у судове засідання не з'явився, просив розглянути справу без його участі, на позові наполягав у повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідачка в судове засідання не з'явилася. Заяву про слухання справи за її відсутністю не надала. Про причини неявки суд не повідомила. Про час і місце слухання справи повідомлена належним чином - у відповідності до вимог ст.74 ч.5, ч.8 ст.76 ЦПК України, судовим викликом за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно до ст.224 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував. Ухвалою суду прийнято рішення про розгляд справи у заочному порядку. Враховуючи вищенаведене і прийняття судом ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, наданих сторонами. В судовому засіданні досліджені всі докази, надані сторонами. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі доказів, наданих сторонами і досліджених під час судового засідання. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана, довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними. Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що 29 серпня 2008 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» і [PERSON] було укладено Кредитний договір № 559/грн (ар.с.10-19), згідно якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 5900,00 грн.. Кредит надано на споживчі потреби. Строккористування кредитом по 29 серпня 2011 року включно (п. 1.3 Кредитного договору). За користування кредитними коштами встановлюється плата у розмірі 24% річних, ( п. 1.4 Кредитного договору). За обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата у розмірі 59,00 грн., що становить 1,00% від суми. Згідно з п. 2.4.1.Кредитного договору Позичальник зобовязався щомісячно до дати, встановленої в Графіку, поповнювати свій поточний рахунок у валюті Кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших сум чергового погашення відповідної частини Кредиту та процентів, встановлених в Графіку, а також плати за обслуговування кредиту, відповідно до п.1.4.1.Договору. [PERSON] у разі порушення виконання зобовязань, передбачених Кредитним договором, зобовязана сплатити Банку штрафні санкції, передбачені п.п. 4.1- 4.5 Кредитного договору. Відповідач порушив свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плати за управління Кредиту, які передбачені п. 2.3 Кредитного Договору. Відповідачка не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором (ар.с.6-7). Згідно розрахунку (ар.с.6-7), станом на 15.08.2015 року відповідачка має заборгованість в розмірі - 7097,09 грн., яка складається з наступного: -заборгованість за кредитом - 2729,45 грн; -відсотки за користування кредитом -1424,67грн; - комісія за РО -1359,74грн.; - штраф-1583,23грн. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. Між сторонами склались правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України. Зокрема, відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобовязання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У статті 1048 ЦК України вказано, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з частиною 1 статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідач ухиляється від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]». Заперечень проти позову відповідачем не надано, тому доводи позивача щодо невиконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором, а також розміру прострочених платежів нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними. За таких обставин позов заявлено обґрунтовано та у відповідності до вимог чинного законодавства, тому він підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користьдержави.

Outcome: approved