Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Згідно позовної заяви, усних пояснень представника позивача в судовому засіданні 21 листопада 2002 року померла мати позивача [PERSON] і після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно. За життя [PERSON] склала заповіт і все своє майно заповіла позивачу, інших спадкоємців та спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадщині немає, оскільки батько позивача помер ще в 1960-х роках, а позивач є єдиною донькою спадкодавця. Звернувшись до нотаріуса позивач дізналася, що пропустила строк для прийняття спадщини, їй було рекомендовано звернутись до суду. Посилаючись на те, що не було відомо про шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини, постійне проживання (з 1964 року) в м. Тираспіль Республіки Молдова, різке погіршення стану здоровя після смерті матері та у звязку із цим проходження періодичних обстежень та стаціонарного лікування, протипоказання тривалих поїздок, важке матеріальне становище, віддаленість від місця знаходження спадкового майна, що й зумовило пропуск строку для прийняття спадщини, позивач просить визначити їй [PERSON] додатковий строк на один місяць для подання заяви про прийняття спадщини після смерті 21 листопада 2002 року [PERSON] Судові витрати залишає за собою. Представник Летичівської селищної ради в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно змісту ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1223, 1233, 1235, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України: спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу; заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті; заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин; спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її; за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Так, згідно паспорта [PERSON] народилась 10 серпня 1947 року в с. М. Сахнянський Летичівського району Хмельницької області. Відповідно до рішення Сахнівської сільської ради Летичівського району від 30 грудня 1993 року [PERSON], с. Майдан-Сахни, вул. Садова 41, передано у приватну власність земельні ділянки - 0,85 га, в тому числі 0,25 га для обслуговування жилого будинку, 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства. Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), що виданий 29 грудня 1996 року, [PERSON] належить право на земельну часту (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СС «Червона зірка» с. Сахни розміром 3,69 в умовних кадастрових гектарах. Відповідно до заповіту від 31 липня 1998 року, посвідченого секретарем Сахнівської сільської ради Летичівського району, [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що по Закону матиме право, заповіла своїй дочці [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON], [INFO], померла 21 листопада 2002 року в м. Тираспіль. 21 серпня 2015 року приватним нотаріусом Летичівського районного нотаріального округу повідомлено [PERSON], що спадкова справа до майна померлої 21 листопада 2002 року [PERSON] не заводилась, оскільки спадкоємці із заявами про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний термін до нотаріальної контори не зверталися. Рекомендовано звернутись до суду для встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 січня 2016 року (справа №127/26726/15-ц, провадження №2-о/127/45/16), що набрало законної сили 09 лютого 2016 року, встановлено факт, що [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON], померлої 21 листопада 2002 року. З листа приватного нотаріуса Летичівського районного нотаріального округу від 21 квітня 2016 року вбачається, що спадкова справа після смерті 21 листопада 2002 року [PERSON] не заводилась, спадкоємці за видачею свідоцтв про право на спадщину не звертались. З поданих позивачем медичних документів вбачається, що вона в 2003, 2005, 2011, 2012, 2015 роках проходила періодичні медичні обстеження, стаціонарно лікувалась. Таким чином, досліджені докази в їх сукупності та взаємному звязку дають суду підстави для висновку, що позивач є спадкоємцем майна спадкодавця згідно заповіту, з поважних причин пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини, прийняття спадщини є правом особи, а не її обов'язком, відповідачем позов визнається, тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи встановлені судом обставини визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved