overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

Звернувшись до суду, позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 16 січня 2010 року в Амур-Нижньодніпровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 15, посилаючись на те, що від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, часті сварки. З 2014 року проживають окремо, поновлювати шлюбні відносини не бажають. Сторони в судове засідання не з'явилися, надали заяви, в яких просили справу розглянути в їх відсутність, зазначивши, що шлюбні відносини між ними припинені з вересня 2014 року. Суд, дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про задоволення позову за наступних підстав: Статтею 51 Конституції України, а також статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтю 110 СК України. Згідно зі статтею 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 січня 2010 року. Мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. В вересні 2014 року сторони припинили шлюбні відносини, примиритися не бажають. Отже, виходячи з взаємовідносин між сторонами, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, приймаючи до уваги всі обставини життя сторін, їх категоричне небажання зберегти шлюб, суд вважає, що їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі ст. ст. 105, 112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Звернувшись до суду, позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 17 червня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 150, посилаючись на те, що від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, понад двох з половиною років проживають окремо, примирення між ними неможливе. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Суд, дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про задоволення позову за наступних підстав: Статтею 51 Конституції України, а також статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені в 2013 році. Виходячи з фактичних взаємовідносин між сторонами, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, приймаючи до уваги наявність неповнолітньої дитини, всі обставини життя сторін, суд вважає, що їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі ст. ст. 105, 112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

Звернувшись до суду, позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 18 грудня 2009 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1297, посилаючись на те, що від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння. З жовтня 2014 року шлюбні відносини між ними припинені, проживають окремо. Вважає, що примирення між ними неможливе. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, про час і місце судового розгляду був повідомлений, заперечень проти позову не надав, тому справу вирішено на підставі наявних у справі даних та доказів у відсутності відповідача в заочному порядку. Суд, дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про задоволення позову за наступних підстав: Відповідно до\~статті 51 Конституції України, а також\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно зі\~статтею 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення.\~\~\~\~ Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 грудня 2009 року. Шлюб\~зареєстрований Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1297. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В жовтні 2014 року сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, примиритися не бажають. Отже, виходячи з взаємовідносин сторін, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, приймаючи до уваги всі обставини життя сторін, категоричне небажання позивача зберегти шлюб, суд вважає, що їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України прізвище дружині після розірвання шлюбу згідно з її заявою слід залишити «Лисюк». Крім того, відповідно до статті 88 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп., понесені при зверненні до суду з цим позовом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

Звернувшись до суду, позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 18 квітня 1997 року у Відділі державної реєстрації актів громадського стану виконкому Індустріальної районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис № 250, посилаючись на те, що від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, з квітня 2013 року проживають окремо, примирення між ними неможливе. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач у судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про задоволення позову за наступних підстав: Статтею 51 Конституції України, а також статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені в квітні 2013 року. Виходячи з фактичних взаємовідносин між сторонами, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, приймаючи до уваги наявність неповнолітньої дитини, всі обставини життя сторін, суд вважає, що їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі ст. ст. 105, 112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Звернувшись до суду, позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 20 вересня 1975 року в Амур-Нижньодніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1450, посилаючись на те, що з 2005 року вони припинили з відповідачем шлюбні відносини, проживають окремо, примирення між ними неможливе. Малолітніх дітей на утриманні не мають. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій позов підтримала, просила справу розглянути в її відсутність та не заперечувала проти винесення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся за місцем свого мешкання, заперечень проти позову не надав, тому суд вважає можливим справу розглядати в його відсутність в заочному порядку на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про задоволення позову за наступних підстав: Статтею 51 Конституції України, а також статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з 2005 року. Виходячи з фактичних взаємовідносин між сторонами, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, приймаючи до уваги всі обставини життя сторін, суд вважає, що їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі ст. ст. 105, 112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Звернувшись до суду, позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 20 листопада 1998 року в відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 928,посилаючись на те, що від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Протягом останніх двох років між нею та відповідачем відсутнє взаєморозуміння. З січня 2014 року припинили проживання однією сім'єю. Поновлювати шлюбні відносини не мають наміру. Позивач у судовому засіданні свій позов підтримала. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Як пояснили сторони в судовому засіданні шлюбні відносини між ними фактично припинені з 2013 року. Суд, дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про задоволення позову за наступних підстав: Статтею 51 Конституції України, а також статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтю 110 СК України. Згідно зі статтею 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 1998 року. Мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. З 2013 року сторони припинили шлюбні відносини, примиритися не бажають. Отже, виходячи з фактичних взаємовідносин між сторонами, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, приймаючи до уваги всі обставини життя сторін, їх категоричне небажання зберегти шлюб, суд вважає, що їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі ст. ст. 105, 112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Звернувшись до суду, позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 20 листопада 1999 року в відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної ради міста Дніпропетровська, актовий запис № 987, посилаючись на те, що від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння. З березня 2015 року припинили шлюбні відносини, примирення між ними неможливе. Позивач та її представник у судове засідання не з'явилися. Від представника позивача надійшла заява, в якій він позов підтримав, просив справу розглянути в його відсутність. . Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся за місцем свого зареєстрованого місця проживання, заперечень проти позову не надав, тому суд вважає можливим справу розглядати в його відсутність в заочному порядку на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про задоволення позову за наступних підстав: Статтею 51 Конституції України, а також статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з березня 2015 року. Виходячи з фактичних взаємовідносин між сторонами, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, приймаючи до уваги наявність неповнолітнього сина, всі обставини життя сторін, суд вважає, що їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі ст. ст. 105, 112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Звернувшись до суду, позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 20 серпня 1999 року в відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 583, посилаючись на те, що від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння. З березня 2014 року припинили шлюбні відносини, примирення між ними неможливе. Сторони у судове засідання не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи в їх відсутність. Суд, дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про задоволення позову за наступних підстав: Статтею 51 Конституції України, а також статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені в березні 2014 року. Виходячи з фактичних взаємовідносин між сторонами, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, приймаючи до уваги наявність неповнолітньої дитини, всі обставини життя сторін, суд вважає, що їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі ст. ст. 105, 112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Звернувшись до суду, позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 21 жовтня 2010 року у Першому Малиновському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 724, посилаючись на те, що від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Протягом останніх трьох років сімейне життя між ними погіршувалося, мають різні погляди на шлюб та сім'ю. Поновлювати шлюбні відносини не бажають. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій позов підтримала, просила справу розглянути в її відсутність та не заперечувала проти винесення судом заочного рішення, зазначивши, що проживають окремо з відповідачем з 19 серпня 2015 року. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся за своїм зареєстрованим місцем проживання, але вручити судову повістку виявилося неможливим через його не проживання, у зв'язку з чим справу розглянуто на підставі повідомлених позивачем даних та доказів за відсутності відповідача в заочному порядку. Суд, дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про задоволення позову за наступних підстав: Статтею 51 Конституції України, а також статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 жовтня 2010 року. Мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З 19 серпня 2015 року сторони проживають окремо. Позивач примиритися з відповідачем не бажає. Виходячи з фактичних взаємовідносин між сторонами, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, приймаючи до уваги наявність малолітньої дитини, всі обставини життя сторін, суд вважає, що їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі ст. ст. 105, 112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Звернувшись до суду, позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 21 січня 2006 року в Індустріальному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 23, посилаючись на те, що від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння. 20 жовтня 2009 року припинили шлюбні відносини, примирення між ними неможливе. Сторони у судове засідання не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи в їх відсутність. Суд, дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про задоволення позову за наступних підстав: Статтею 51 Конституції України, а також статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені 20 жовтня 2009 року. Виходячи з фактичних взаємовідносин між сторонами, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, приймаючи до уваги наявність малолітньої дитини, всі обставини життя сторін, суд вважає, що їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі ст. ст. 105, 112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Звернувшись до суду, позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 23 серпня 1980 року Поповолежачанською сільською радою Глушковського району Курської області, актовий запис № 14, посилаючись на те, що від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. У 2013 році чоловік пішов з сім'ї, проживає окремо. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій наполягала на позовних вимогах та просила справу розглянути у її відсутність. Відповідач [PERSON]у судове засідання не з'явився, згідно акту житлового органу вручити йому судову повістку не надалося можливим, оскільки за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] відповідач не проживає з грудня 2012 року, тому згідно частини 4 ст. 169 ЦПК України суд розглядає справу за відсутності відповідача у заочному порядку відповідно до положень ст. ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про задоволення позову за наступних підстав: Статтею 51 Конституції України, а також статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Виходячи з фактичних взаємовідносин між сторонами, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, відсутності неповнолітніх дітей, всіх обставин життя сторін, суд вважає, що їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі ст. ст. 105, 112, 114 СК України,

Outcome: approved