Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

Зміст позовних вимог. 02.11.2021 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.03.2003 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. 21.02.2011 року шлюб між сторонами розірвано. Від спільного життя мають дочку [PERSON] , [INFO] . На даний час дочка навчається у Лебединському фаховому коледжі імені професора М.І. Ситенка на 4 курсі, на бюджетній основі, денної форми навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, позивачка одноособово забезпечити її не має змоги, а відповідач на її переконання, не позбавлений такої можливості. Посилаючись на викладене, позивачка просить щомісячно стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн. Процесуальні дії у справі та аргументи учасників справи. 03.11.2021 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі, визнано справу малозначною та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу встановлено строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачу судом направлено кореспонденцію за місцем проживання про розгляд справи. Крім того, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено повідомлення про розгляд вказаної справи (а.с.15). Суд вжив усіх необхідних заходів, передбачених ст. ст. 128, 130 ЦПК України для повідомлення відповідача про розгляд справи. У зв`язку з цим суд вважає, що про розгляд даної цивільної справи відповідач повідомлений в установленому законом порядку у відповідності до положень ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Враховуючи, що від сторін у справі клопотань не надійшло, заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження сторонами не надано, сторони не ініціювали перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження після отримання ухвали суду про відкриття провадження в справі, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, вказана справа відноситься відповідно до положень ст.19, ст.274 ЦПК України до малозначних справ, її розгляд визначено судом в ухвалі про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позивачкою відповідно до положень ЦПК України надано в повному обсязі необхідні докази в обґрунтування позову, інших клопотань щодо надання чи витребування доказів сторонами не заявлялося, суд не знаходить підстав для переходу до розгляду справи в порядку загального провадження та вважає можливим розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до положень ст.ст.277-279 ЦПК України. Згідно із частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Оскільки, Охтирським міськрайонним судом Сумської області не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. З огляду на те, що згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, така інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини і не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. В розумінні ч.6 ст.279 ЦПК України характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до норм ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із\~практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно навчається в КЗ СОР «Лебединський медичний коледж імені професора М.І. Ситенка» з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року за денною формою навчання на державній основі, що підтверджується довідкою № 150 від 26.10.2021 року виданою Комунальним закладом Сумської обласної ради «Лебединський медичний коледж імені професора М.І. Ситенка» (а.с.7). Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Охтирського міського управління юстиції в Сумській області від 23.10.2003 року (а.с. 5). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються\~главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Згідно\~ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. \~Відповідно до вимог ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 201 Сімейного кодексу України\~до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей\~187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. З роз`яснень, викладених у п.17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; та у п. 20 зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ним навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. СК України\~встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує те, що [PERSON] навчається на денній формі навчання за державним замовленням, самостійного заробітку не має, навчальний заклад знаходиться в іншому місті, тому необхідні витрати на проїзд, харчування та оплату житла, отже потребує матеріальної допомоги. Суд також враховує, що відповідач, є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, будь-яких доказів, які б це спростовували, відповідач суду не надав, а також не надав доказів щодо неможливості надання дитині матеріальної допомоги. Позивачка в позові просить стягувати аліменти на утримання дочки, які сплачувати на її користь, але так як [PERSON] є повнолітньою особою, суд вважає, що відповідно до ст.ст. 199, 200 СК України необхідно аліменти стягувати на користь самої дитини, а не на користь матері дитини. Висновок суду. Таким чином, з урахуванням фактичних обставин справи, виходячи з принципів розумності, справедливості, виваженості, пропорційності, враховуючи стан здоров`я, матеріальний стан сторін, можливості відповідача надавати матеріальну допомогу, оскільки, протилежного відповідачем суду не доведено, а також враховуючи те, що дочка відповідача навчається, форма навчання денна, коштів позивачки на оплату проїзду до місця навчання, проживання, харчування та інші життєві потреби їй не вистачає, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги батька, враховуючи також рівність обов`язків батьків по утриманню дитини, суд приходить до висновку достатнім і справедливим стягувати аліменти на користь дочки у розмірі 1500 грн. щомісячно, до закінчення навчання дочки, але не більш ніж до досягнення нею 23 років, такий розмір буде необхідним і достатнім для утримання дочки та не порушуватиме балансу інтересів сторін. В іншій частині позову відмовити за необґрунтованістю. На підставі ст.141\~ЦПК України так як позивачку звільнено від сплати судового збору по даній категорії справи, судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial