Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Згідно позовної заяви [INFO] померла дружина позивача [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS], право власності на земельну частку (пай) розміром 3,25 в умовних кадастрових гектарах, на грошові вклади з відсотками та компенсаціями, що знаходиться на зберіганні в Летичівській філії Ощадбанку України. За життя заповіт [PERSON] не складала. Позивач є спадкоємцем майна померлої за законом першої черги, прийняв спадщину, оскільки вступив в управління спадковим майном. Звернувшись до нотаріуса оформив право власності на земельну частку (пай) та грошові вклади, отримавши відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом, проте в оформленні спадкових прав на житловий будинок нотаріусом йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. З метою отримання дубліката технічного паспорта та свідоцтва про право власності на житловий будинок звернувся до Летичівської районної ради, Летичівської районної державної адміністрації, проте у видачі дублікатів вказаних документів було відмовлено. У зв'язку із зазначеним про втрату правовстановлюючих документів подано відповідне оголошення в «Летичівську газету». На звернення позивача Хмельницьким бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на житловий будинок і видано належним чином завірену копію свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок. Враховуючи те, що без правовстановлюючих документів на будинок, оригінали яких втрачено, неможливо оформити спадкові права та одержати свідоцтво про право на спадщину чим порушується право позивача як спадкоємця та позбавляє його можливості в повному обсязі володіти, користуватись та розпоряджатись спадковим майном, в позасудовому порядку оформити право власності на спадкове майно неможливо, тому просить визнати за ним право власності на будинковолодіння по [ADDRESS], яке складається з житлового будинку (А-1) загальною площею 60,1 кв.м., житловою площею 26,0 кв.м., допоміжною площею 34,1 кв.м., хліва (Б), огорожі (1), як на спадкове майно після смерті [INFO] [PERSON] В судове засідання позивач та його представник не з'явились, згідно поданої представником заяви просить справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Представник Руднянської сільської ради Летичівського району в судове засідання не з'явився, згідно поданої заяви просить справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 524, 525, 529, 548, 549, 553 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця; при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого; для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини; визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини; спадкоємець за законом або за заповітом вправі був відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважалося, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини (ст. 549 Кодексу). У п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5 і зареєстрована в Міністерстві юстиції України 07 липня 1994 року за № 152/361 вказано, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанції про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Так, згідно паспорта громадянина України [PERSON] народився [INFO] в с. Терлівка Летичівського району Хмельницької області, де з 23 квітня 1977 року є зареєстрованим його місце проживання (а.с. 4). Відповідно до свідоцтва про одруження від 23 травня 1948 року [PERSON], 1924 року народження, та [PERSON], 1924 року народження, одружились і після реєстрації одруження дружині присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с. 5). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] у віці 72 роки в с. Терлівка Летичівського району (а.с. 6). Із свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 серпня 2002 року вбачається, що спадкоємцем майна [PERSON], померлої [INFO], є її чоловік [PERSON], спадкове майно складається з грошових вкладів з відсотками та компенсаціями, що знаходяться на зберіганні в Летичівській філії Ощадбанку України (а.с. 11). Із свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 лютого 2014 року вбачається, що на підставі ст. 529 ЦК Української РСР (1963 року) спадкоємцем майна [PERSON], 1924 року народження, яка померла [INFO], є її чоловік [PERSON], [INFO], спадщина складається з права власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Щорса с. Залетичівка Летичівського району Хмельницької області, розміром 3,25 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с. 12). Відповідно до листа Летичівської державної нотаріальної контори, інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 28 травня 2015 року після смерті [PERSON], яка померла [INFO], Летичівською держнотконторою відкрита спадкова справа, видані свідоцтва про право на спадщину 02 серпня 2002 року та 07 лютого 2014 року (а.с. 26-27). Аналіз вказаних документів та норм діючого на час відкриття спадщини законодавства свідчить про те, що [PERSON] у відповідності до вимог ст. 529 ЦК Української РСР прийняв спадщину після смерті дружини [PERSON], яка померла [INFO], оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, в житловому будинку проживає на даний час, що вбачається із позовної заяви. Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У ч. 4 ст. 3 означеного Закону вказано, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умови якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно ст.ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» №19-32/319 від 21 лютого 2005 року у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Згідно змісту ст.ст. 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1268 ЦК України: право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності; спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу; спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Так, відповідно до копії Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 30 січня 1990 року, що видана Хмельницьким бюро технічної інвентаризації, житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS], дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] на праві особистої власності. Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Летичівської районної Ради народних депутатів №55 від 23 березня 1989 року. В реєстраційній картці на документ про право особистої власності вказано, що житловий будинок зареєстровано в Хмельницькому обласному об'єднаному бюро технічної інвентаризації 30 січня 1990 року (а.с. 10). Згідно технічного паспорта на одноквартирний (садибний) житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS], який виготовлений Хмельницьким бюро технічної інвентаризації 02 лютого 2015 року станом на 06 лютого 1990 року, де замовником є [PERSON], будинковолодіння складається з: житлового будинку (А-1), 1924 року побудови, площею основи (забудови) 84,5 кв.м., загальною площею приміщень 60,1 кв.м., в тому числі житловою площею 26,0 кв.м., допоміжною площею 34,1 кв.м.; хліва (Б), 1965 року побудови, площею основи (забудови) 22,9 кв.м.; огорожі (1), 1950 року побудови, площею основи (забудови) 28,2 кв.м. (а.с. 7-9). 10 лютого 2015 року державним нотаріусом [PERSON] повідомлено, що він не може оформити спадщину на житловий будинок по [ADDRESS] після смерті [PERSON], яка померла [INFO] тому, що відсутній правовстановлюючий документ, рекомендовано звернутися до суду за визнанням права власності на вказане майно (а.с. 15). 02 березня 2015 року Летичівською районною радою Хмельницької області повідомлено [PERSON], що видача технічних паспортів та свідоцтв про власність на житлові будинки та їх дублікатів не належить до їх повноважень. Летичівська районна рада не є правонаступником виконавчого комітету Летичівської районної Ради народних депутатів щодо прийнятих ним рішень (а.с. 16). 16 березня 2015 року Летичівською районною державною адміністрацією Хмельницької області [PERSON] повідомлено, що чітке визначення терміну «дублікат» в чинному законодавстві відсутнє, проте з практики застосування термінів, слів та словосполучень у юриспруденції дублікатом є другий примірник документа, що має таку саму юридичну силу, як і оригінал. Тобто, дублікат документа повинен містити ті ж відомості, що й оригінал документа. Фактично видача дубліката полягає у відтворенні тексту документа. В архівному відділі Летичівської районної державної адміністрації відсутній другий примірник свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданий виконавчим комітетом Летичівської Ради народних депутатів 30 січня 1990 року (на ім'я [PERSON]) на підставі рішення виконавчого комітету Летичівської районної Ради народних депутатів від 23 березня 1989 року №55 та технічного паспорта на житловий будинок (такі на зберігання не передавались), тому звернення не може бути задоволене (а.с. 17). Відповідно до висновку про вартість майна від 30 березня 2015 року, що проведена Хмельницьким бюро технічної інвентаризації, оціночна вартість житлового будинку по [ADDRESS] станом на 30 березня 2015 року становить 70197 грн. (а.с. 18). Із оголошення в «Летичівської газеті» від 30 квітня 2015 року вбачається, що втрачене свідоцтво на право приватної власності на житловий будинок у [ADDRESS] видане на ім'я [PERSON], вважати недійсним (а.с. 20-21). Таким чином досліджені докази в їх сукупності та взаємному зв'язку дають суду підстави для висновку, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 30 січня 1990 року, була власником житлового будинку по [ADDRESS]. Незважаючи на втрату правовстановлюючих документів - оригінала свідоцтва та технічного паспорта, належним чином завірена копія свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, що видана Хмельницьким бюро технічної інвентаризації, підтверджує зареєстроване право власності [PERSON] на вказане будинковолодіння. Після смерті [INFO] її чоловік [PERSON] успадкував вказаний житловий будинок і став його власником, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, на даний час проживає у будинку, проте належним чином не може оформити своє право власності у зв'язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів (їх втратою), тому його права підлягають захисту шляхом визнання за ним права власності на вказаний житловий будинок в порядку спадкування. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved