Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

згідно вимог позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача 99 000 грн. 00 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 1 230 грн. 00 коп. В обгрунтування своїх вимог покликається на те, що відповідач згідно договору позики від 24 липня 2014 року не повернув їй вказаний борг. Позивач у поданій до суду заяві просить справу слухати у її відсутність, позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомої суду причини, хоча про місце, дату та час слухання справи повідомлявся заздалегідь та належним чином у встановленому ЦПК України порядку, клопотань від нього про відкладення справи не надходило. Така сукупність обставин, на думку суду, не є перешкодою для розгляду справи у відсутність сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про їх правовідносини і немає необхідності заслуховувати особисті пояснення з приводу спору. За таких умов суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, при цьому позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору. В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи та неявка яких не перешкоджає розгляду заяви, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до таких висновків. Відповідно до ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а тому кожна з них повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вбачається з матеріалів справи, 24 липня 2014 року між сторонами укладений письмовий договір позики. Згідно п.1 даного Договору строк повернення позики, зокрема, 7-денний з моменту отримання вимоги про дострокове повернення коштів. Така вимога отримана представником вдповідача 01 вересня 2014 року. У встановлений час борг не повернутий, що стало підставою для звернення позивача до суду. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові), зокрема грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідачем вказане грошове зобов'язання перед позивачем належним чином не виконано, оскільки належні докази про це відсутні, кошти відповідачем у добровільному порядку не повернуті. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність боргових правовідносин між сторонами, про розмір боргу. Об'єктивних і переконливих доказів, які спростовували би вимоги позивача позичальник не надав, а судом їх здобуто не було, що вказує на обґрунтованість позову. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягнення на користь позивача сплачені судові витрати у виді судового збору у розмірі 1 230 грн. 00 коп. З огляду на викладене, згідно ст.ст.526, 1054 ЦК України,

Outcome: approved