Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

Звертаючись до суду, позивач, в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що 07 серпня 2003 року відповідно до рішення Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська був розірваний шлюб між нею - [PERSON] та відповідачем - [PERSON]. На підставі вищезазначеного рішення було видане свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER], про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис N 227 від 30 вересня 2003 року. Відповідно до рішення Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська від 07 серпня 2003 року по справі № 2-1366, відповідач повинен був сплачувати по 1/3 частини заробітку щомісяця, але не менш 1/2 частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на кожну дитину. Відповідно до рішення Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська від 07 липня 2011 року по справі № 2-1458-2011, відповідач повинен був сплачувати 1/6 частину з усіх видів його заробітку (доходу), на утримання повнолітнього сина [PERSON], який на той час навчався, до закінчення ним навчання, тобто до 15 березня 2012 року. [INFO] помер їх старший син - [PERSON] у віці 18 років. З цього часу відповідач аліменти на утримання молодшого сина - [PERSON] [INFO] сплачує несвоєчасно. В результаті чого утворилася заборгованість по аліментам на загальну суму 2 852,59 (дві тисячі вісімсот п'ятдесят дві гривні 59 коп.) гривень. В теперішній час виплата аліментів у сумі 576,15 (п'ятсот сімдесят шість гривень 15 коп.) гривень не відповідає витратам на утримання молодшого сина - [PERSON]. Виросли ціни на продукти харчування, одяг (відповідного віку дитини), зросли комунальні послуги, додаткові витрати на індивідуальне заняття з математики та інших шкільних предметів. Позивачка зазначила, що відповідач - [PERSON] добровільної допомоги на утримання сина не дає, не бере участі у додаткових витрат, постійно приховує дійсний розмір своїх доходів. Він працює за кордоном і постійно від'їжджає за кордон з метою заробітку та заробляє великі гроші, але належної матеріальної допомоги дитині не надає. Позивачка вважала, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини - [PERSON] [INFO], у зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду з позовом про зміну розміру стягуваних аліментів, а саме їх збільшення та просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 (одна тисяча п'ятсот гривень 00 коп.) гривень. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що відповідно до статистичних даних Укрстат, прожитковій мінімум на дитину віком від 6 до 18 років складає з 01.09.2015 року 1455,00 гривень. Середня заробітна плата по регіону (Дніпропетровській області) складає 4547,00 гривень. Індекс інфляції споживчих цін складає 138,2 % відсотка. Відповідно до ч.3 ст. 195 СК України«якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості». Таким чином виходить: 1. 4 547,0/4 = 1 136,75 гривень (25 % від середньої заробітної плати) 2. індекс інфляції 1 136,75 х 38,2/100 = 434,24 гривні 3. сума аліментів у твердій грошовій сумі повинна складати: 1 136,75 + 434,24 = 1570,99 гривень. Тому 1 500 гривень, як раз ті аліменти, які потрібні дитині - сину [PERSON] на утримання. На підставі зазначеного позивач просить змінити розмір аліментів, які стягуються щомісячно з [PERSON] [INFO], на підставі рішення Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська від 07.08.2003 року по справі № 2-1366 на її користь на утримання дитини - [PERSON] [INFO], з 1/6 частини до розміру 1 500 (одна тисяча п'ятсот) гривень на місяць, тобто у твердій грошовій сумі, починаючи стягнення з 01 вересня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі, обґрунтувавши їх доказами, викладеними в позовній заяві, просить позов задовольнити. Додатково пояснила, що зараз її син навчається в 10 класі. Кожного дня вона надає сину грошові кошти на проїзд до школи та зі школи, що становить 7грн. 50коп., а також на їжу в школі - 20 грн. Окрім цього її син займається вокалом в центрі дитячої творчості-вокальна студія. Одне заняття коштує 60,00 грн., а на місяць виходить 240,00 грн. Також син додатково займається з репетиторами математикою та фізикою, оскільки готується до здачі ЗНО, а саме два рази на тиждень математикою та 1 раз на тиждень - фізикою. Кожне таке заняття з репетитором коштує 50 грн. А отже виходить, що тільки на репетиторів вона витрачає 150грн. кожного тижня, що складає 600,00 грн. на місяць. Крім цього кожного місяця вона здає на шкільні витрати 50 грн., а саме: 20 грн. - у фонд школи, 20грн. - у фонд класу та ще 10 грн. на охоронця. Окрім цих витрат багато грошей витрачається на різні шкільні приладдя: книжки, зошити, ручки, олівці, папірець та інші канцтовари. Приблизно 500грн. на тиждень вона витрачає на харчування сина. У зв'язку з цими всіма витратами, у неї не вистачає коштів навіть на те, щоб купувати сину одежу, адже її заробітна плата складає 3000грн. на місяць, а їй треба ще сплачувати комунальні послуги та самої чимось годуватися, тому її сестра, яка мешкає в Білорусії, допомагає їй купувати одяг для сина. Просила задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги позивачки визнав частково. Суду пояснив, що посилання позивачки на те, що нібито він заробляє великі гро\-ші, постійно приховує розмір своїх дійсних прибутків безпід\-ставні та не відповідають дійсності. За фахом він музикант, закінчив Дніпродзержинське музучилище по класу духових інструментів, а саме - валторни. Однак в умовах їх міста він не мав змоги знайти постійне місце праці, змушений був шукати місця праці не за своєю про\-фесією, погоджуючись на виконання різних робіт з низькою заро\-бітною платою. Разом з цим він постійно намагався надавати матеріальну допомогу їх сину. Між тим, він невзмозі виконати вимоги [PERSON] у розмірі, про який вона просить не тільки з неможливістю працевлаштування, однак і з врахуванням того, що в 1987 році у нього була травма ноги та він переніс операцію по видаленню меніска, тому він періодично хворіє, йому заборонені фі\-зичні навантаження. Зараз він не працює та сам знаходиться на утриманні своєї співмешканки, з якою проживає у цивільному шлюбі та яка працює і отримує пенсію. На підставі зазначеного вважав, що достатнім розміром аліментів, який він може сплачувати на утримання сина [PERSON] буде 800грн. на місяць, адже не тільки він повинен утримувати сина, а ще й позивачка. Представник відповідача позовні вимоги позивачки визнала частково. Суду пояснила, що відповідач надає позивачці допомогу на утримання неповнолітнього сина в межах його фінансових можливостей, оскільки сам знаходиться у довільно-таки складному матеріальному становищі, оскільки постійної роботи не має. Крім того зазначила, що обидва батьки повинні утримувати дитину, а тому не тільки відповідач а ще й позивачка повинна утримувати неповнолітнього сина. Суд, вислухавши позивача, відповідача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, оцінивши кожний доказ окремо, а також докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків: Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, наданих сторонами. В судовому засіданні досліджені всі докази, надані сторонами. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі доказів, наданих сторонами і досліджених під час судового засідання. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана, довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ніким не заперечується та відповідно до вимог ч.1 ст.61 ЦПК України вважається доведеним те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 07 серпня 2003 року відповідно до рішення Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська був розірваний (ар.с.6) На підставі вищезазначеного рішення було видане свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER], про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис N 227 від 30 вересня 2003 року (ар.с.7). Відповідно до рішення Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська від 07 серпня 2003 року по справі № 2-1366 з відповідача були стягнуті аліменти на утримання дфох синів - сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Відповідач повинен був сплачувати по 1/3 частини заробітку щомісяця, але не менш 1/2 частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на кожну дитину (ар.с.8). Коли старшому сину [PERSON] виповнилось 18 років, то відповідач на підставі зазначеного рішення суду сплачував аліменти на сина [PERSON] по 1/6 частини заробітку щомісяця, що станом на час подачі позову до суду складало 576грн.15коп., що підтверджується довідкою Баглійського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції (ар.с.13). Відповідно до рішення Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська від 07 липня 2011 року по справі № 2-1458-2011, відповідач повинен був сплачувати 1/6 частину з усіх видів його заробітку (доходу), на утримання повнолітнього сина [PERSON], який на той час навчався, до закінчення ним навчання, тобто до 15 березня 2012 року (ар.с.9). [INFO] помер їх старший син - [PERSON] у віці 18 років (ар.с.10). Таким чином на час подачі позивачкою позову до суду відповідач сплачує аліменти тільки на утримання сина [PERSON] по 1/6 частини від його заробітку щомісяця, що станом на час подачі позову до суду складало 576грн.15коп., що підтверджується довідкою Баглійського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції (ар.с.13). Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). При вирішенні позовних вимог, суд враховує, що витрати позивача на утримання сина становлять: 400грн. - харчування у школі; 600грн. - витрати на репетиторів; 240грн. - витрати на заняття вокалом; 50грн. - витрати на потреби школи. До цих витрат входять також витрати на їжу та одяг дитини та проїзд. При визначенні розміру аліментів, суд також бере до уваги, що відповідач з 21.11.2011року не має постійного місця роботи, перебивається тимчасовими заробітками. Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» визначено прожитковий мінімуму для дітей у віці від 6 років до 18 років у розмірі 1455грн. Статтею 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до статті 142 Сімейного кодексу України, діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. А отже сторони мають рівні обов'язки щодо утримання свого неповнолітнього сина [PERSON]. Виходячи з встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню частково та стягненню з відповідача підлягають аліменти в розмірі 900грн. на місяць, т.я. аліменти у цьому розмірі, будуть відповідати інтересам неповнолітньої дитини, не будуть погіршувати матеріальне становище відповідача та будуть відповідати спроможності батька задовольняти вказані потреби дитини. Аліменти в зазначеному розмірі підлягають стягненню з відповідача з 23.09.2015р., тобто з часу подачі позову до суду і до повноліття дитини.

Outcome: partial