Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

Згідно позову, який надійшов до суду 28.01.2016 року позивач прохає: збільшити розмір аліментів, що стягуються у твердій грошовій сумі на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], до 1500 грн. В обґрунтування позову зазначила, що згідно з рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 20.09.2013 р., з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини, стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень на місяць до досягнення дитиною повноліття. На час винесення рішення судом, відповідач ніде не працював, мав непостійний, мінливий дохід, в зв'язку з чим, аліменти з нього за рішенням суду було стягнуто у твердій грошовій сумі. Позивачу невідомий розмір доходів відповідача, але вона впевнена, що дохід відповідача з того часу збільшився. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, надав пояснення, посилаючись на обґрунтування позову. Зазначив, що позивач не працює, державну допомогу не отримує, постійно проживає у м. Бориспіль разом із дитиною на утримання якої витрачає значні кошти. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він справно сплачує аліменти на утримання доньки в розмірі, який призначено судом. Повернувшись з Російської Федерації, де працював, оплатив заборгованість по аліментам. Зазначив, що він на теперішній час не працює, потребує лікування. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов не обґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що сторони знаходились в шлюбі, мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом із позивачем та на утримання якої з відповідача на користь позивача щомісячно стягуються аліменти в розмірі 600 грн. до досягнення донькою повноліття. Ці обставини підтверджуються рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 20.09.2013 року, та визнані сторонами в судовому засіданні. Рішення набрало законної сили, на теперішній час не змінено та не скасовано. На виконання рішення суду позивачем отримано виконавчий лист (а.с. 4-6). З долучених до матеріалів справи квитанцій про оплату дитячого садочка та благодійного внеску вбачається, що відповідні витрати становлять 215,18 грн., 500 та 522,58 грн. на місяць (а.с. 26). Інших доказів понесених позивачем витрат на утримання дитини суду не надано. Вказані витрати не перевищують визначеного рішенням суду розміру аліментів. [PERSON] згідно довідки № 68 КЗ «Вільногірська центральна міська лікарня» має захворювання ліктьових суглобів (а.с. 29). Відповідача не визнано інвалідом та він є працездатним. Надані відповідачем докази сплати комунальних послуг та послуг адвоката (а.с. 30, 32) суд не може прийняти до уваги, оскільки наявність таких витрат не свідчить про тяжке матеріальне становища відповідача, на що посилався його представник. За відомостями державної виконавчої служби, станом на 01.02.2016 року [PERSON] має борг по сплаті аліментів в сумі 165,49 грн. (а.с. 31). Згідно довідки від 04.03.2016 року за вих. № 254, [PERSON] не перебуває на обліку у Вільногірському міському центрі зайнятості та допомогу не отримує (а.с. 33). Згідно копії трудової книжки відповідача, з останнього місця роботи у Російській Федерації його звільнено за власним бажанням 11.05.2014 року. За період з 13.02.2011 року по 25.04.2014 року офіційно працевлаштований не був (а.с. 34-36). Позивач з 21.01.2015 року також не працює, соціальної допомоги за місцем реєстрації у м. Вільногірську не отримує, у Вільногірському міському центрі зайнятості на обліку не перебуває та допомогу по безробіттю не отримує (а.с. 41-43). Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Зміна прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на протязі 2016 року з 1167 грн. до 1313 грн. відповідно до ЗУ «Про державний бюджет на 2016 рік» не може бути підставою для зміни розміру аліментів. Тим більше, що суд при ухваленні рішення має виходити з наявних на час розгляду справи обставин. Виходячи зі змісту ч. 3 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо не залежить від розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і, виходячи з обставин справи, може бути визначений у розмірі, що є меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи позицію представника позивача, слід зазначити, що аліменти у сумі 600 грн. на час розгляду справи перевищують 50 % прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років. Крім того, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч. 2 ст. 184 СК України). Посилання позивача в заяві на те, що з моменту винесення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів різко змінилася економічна ситуація в Україні в бік погіршення не може бути прийнято судом до уваги, оскільки положеннями ст. 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів за рішенням суду. Вказані обставини мають безпосередньо стосуватися платника або одержувача аліментів. Виходячи зі змісту позовної заяви, [PERSON] також вбачає підстави для збільшення розміру аліментів у тому, що матеріальне становище платника аліментів покращилось, а її матеріальне становище погіршилось. З рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 20.09.2013 року випливає, що матеріальне становище [PERSON] та [PERSON] місцевим судом не з'ясовувалось, оскільки відповідач позов визнав у повному обсязі. В судовому засіданні під час розгляду справи про збільшення розмір аліментів особами, які беруть участь у справі, визнано, що на час постановлення судом рішення про стягнення аліментів відповідач працював неофіційно таксистом та в зв'язку з цим з нього стягнуті аліменти в твердій грошовій сумі. Також визнано, що позивач на той час отримувала соціальну допомогу в сумі 130,60 грн. На теперішній час [PERSON] соціальну допомогу не отримує, постійного місця роботи не має, на обліку в центрі зайнятості не перебуває. Відповідач на теперішній час допомогу по безробіттю не отримує, постійного місця роботи з 2014 року не має, на обліку в центрі зайнятості не перебуває. Відповідно до оригіналу трудової книжки відповідач за період з 13.02.2011 року по 25.04.2014 року, тобто на час ухвалення рішення про стягнення аліментів, офіційно працевлаштований не був. Доказів того, що на теперішній час відповідач має будь-який дохід суду сторонами не надано. Представник позивача в судовому засіданні посилався на те, що відповідач останнім часом користувався автомобілем DAEWOO LANOS, але на підтвердження того, що вказаний автомобіль належить іншій особі, відповідачем надано копію технічного паспорту (а.с. 45). Отже, в процесі судового розгляду не знайшло свого підтвердження посилання позивача на те, що матеріальний стан платника аліментів покращився. Відповідно до положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому слід зазначити, що батьки малолітньої дитини є працездатними та згідно положень ст. 180 СК України обидва зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Доказів щодо суттєвої зміни стану здоров'я дитини, платника або одержувача аліментів суду не надано. Доказів щодо зміни сімейного стану платника або одержувача аліментів суду не надано. Питання щодо зміни порядку стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку з усіх видів доходів відповідача перед судом не ставиться. Судом створені умови для змагального процесу, особам, які беруть участь у справі роз'яснювались їх права та обов'язки, наслідки вчинення або не вчинення певних дій, справа розглянута в межах заявлених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відсутні підстави для збільшення розміру аліментів з 600 гривень до 1500 гривень, а тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Судові витрати у вигляді судового збору віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed