Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Згідно позову, 28 січня 2012 року позивач [PERSON] вступив у шлюб з відповідачкою [PERSON]. Від шлюбу сторони дітей не мають. Між сторонами з липня 2013 року припинені фактичні шлюбні відносини через різні погляди подружжя на взаємовідносини в сімї, матеріальне забезпечення сімї. Позивач прийшов до переконання, що подальше збереження сімї стало неможливим. Позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач [PERSON], належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. Надав суду письмову заяву, згідно якої підтримав в повному обсязі вимоги за позовною заявою та фактичні обставини на яких вони ґрунтуються. Категорично заперечив проти надання строку на примирення з відповідачкою. Просить розглянути справу у його відсутність. У судове засідання належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи відповідачка [PERSON] не зявилася, про причини неявки суду не повідомила, документи, що підтверджують поважність причини неявки та заяву про розгляд справи у її відсутність суду не надала. За ухвалою суду справа розглянута в порядку ст. 224 ЦПК України заочно за наявних в справі доказів. На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини: Згідно свідоцтва про шлюб (а.с. 10), 28 січня 2012 року позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] уклали шлюб. Укладення шлюбу зареєстроване Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 31. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, шлюб розпався, відновлення шлюбних відносин позивач категорично не бажає. Дітей від шлюбу сторони не мають. Вирішуючи позовні вимоги щодо розірвання шлюбу суд враховує наступне: Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 цього ж Кодексу, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. За ч. 2 ст. 112 цього ж Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ухвалою суду від 31 серпня 2015 року згідно вимог ст. 111 Сімейного кодексу, ч. 2 ст. 191 ЦПК України сторонам був призначений строк для примирення до 30 вересня 2015 року і провадження у справі на цей час було зупинене. З процесуальної позиції сторін вбачається, що протягом зазначеного строку сторони не примирилися і позивач наполягає на розірванні шлюбу судом. Оскільки судом вжито заходів до примирення подружжя, які результатів не дали, можливості для примирення подружжя на думку суду вичерпані, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають вирішенню по суті. На підставі вищенаведених фактичних обставин судом встановлено, що подальше збереження шлюбу супечить інтересам позивача, що мають істотне значення, і позовні вимоги про розірвання шлюбу на підставі ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України підлягають задоволенню. З відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved