Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. 10.08.2016 року між ПАТ «Альфа-Банк»» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом оформлення оферти на укладення угоди про надання особистого кредиту №500994427, за умовами якого [PERSON] отримав кредит в сумі 54\~167,93 грн. зі сплатою процентів за користування ним за фіксованою ставкою 23% річних (а.с.6). Датою остаточного повернення кредиту визначено 11.08.2020 року. Сторони погодили, що платежі з повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, суми комісійної винагороди та інші платежі за угодою про надання кредиту здійснюються позичальником щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених Угодою про надання кредиту та відповідно до Графіку платежів, який є Додатком №1 до договору (п.7 оферти, а.с.6). Підписанням оферти на укладення угоди про надання особистого кредиту [PERSON] дав свою згоду на те, що заява разом із запропонованими банком Умовами та правилами надання банківських послуг, Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», затвердженим розпорядженням банку з усіма змінами та доповненнями складають кредитний договір, який по своїй суті є договором приєднання в розумінні ч.1 ст.634 ЦК України. Вказані приписи також закріплено в попередньо заповненій та підписаній позичальником анкеті-заяві не укладення кредитного договору (а.с.6-26, 27-28). Таким чином, між сторонами виникли правовідносини стосовно виконання відповідачем умов укладеного кредитного договору. У спорі, повязаному із стягненням заборгованості за кредитним договором підлягають встановленню обставини, як наявності між сторонами договірних правовідносин, так і невиконання позичальником взятих на себе зобовязань та їх розмір. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним\~ договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти. В силу ст.ст.525,526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від його виконання не допускається. Банк свої зобов'язання за кредитним договором № 500994427\~від 10.08.2016\~рокувиконав належним чином, надавши [PERSON] кредит в обумовленому розмірі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов'язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає передбачене ч.1 ст.509 ЦК України право кредитора вимагати їх повернення. Натомість позичальник [PERSON] свої зобовязання не виконував належним чином, допускаючи їх періодичне прострочення, внісши кошти в рахунок погашення кредитної заборгованості за наступною хронологічністю: -погашення тіла кредиту: 11.08.2016 року 235,55 грн., 21.03.2017 року 1\~971,55 грн., 04.05.2017 року 875,90 грн., 07.06.2017 року 959,05 грн., загалом 4\~042,05 грн.; - погашення процентів: 11.08.2016 року 1 038,22 грн., 31.10.2016 року 985 грн., 30.01.2017 року 2305 грн., 27.02.2017 року 2310 грн., 21.03.2017 року 1623,45 грн., 04.05.2017 року 995,92 грн., та востаннє 07.06.2017 року 979,13 грн., загалом 10\~236,72 грн.; -штраф: 11.04.2017 року 200 грн. Імперативним приписом ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобовязання. Згідно з ч.1 ст.611, ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не\~ повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Виходячи зі змісту ст.ст.546, 548, 549 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобовязання. Як передбачено п.11 акцепту пропозиції про укладання угоди про надання особистого кредиту (а.с.8), у випадку порушення клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобовязань, передбачених договором, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 50, 00 грн. за кожне допущене Позичальником прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів (включно) з моменту виникнення прострочення платежу. Якщо прострочення триває 5 або більше календарних днів додатково до штрафу Позичальник зобовязаний сплатити кредитору штраф у розмірі 150 грн. за кожний випадок допущенного прострочення платежу. Як слідує з розрахунку заборгованості (а.с.32), в результаті неналежного виконання [PERSON] зобовязань, несвоєчасним внесенням ануїтетних платежів станом на 11.06.2018 року утворилась заборгованість за тілом кредиту 50\~125,88 грн. (у тому числі поточна заборгованість 12\~129,34 грн.), по процентам за користування кредитом 11\~516,73 грн. (поточна). Заявлену суму суд вважає обґрунтованою та доведеною обсягом наданих доказів, у тому числі наданим позивачем розрахунком заборгованості, з яким суд погоджується. З огляду на істотність допущених відповідачем порушень зобовязань, з урахуванням визначеного умовами кредитування розміру штрафу як спеціального заходу захисту майнових інтересів кредитора, суд приходить до висновку про обґрунтованість та правомірність нарахування позивачем штрафу згідно п.11 акцепту пропозиції про укладання угоди про надання особистого кредиту в сумі 2200 грн., який також підлягає стягненню з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк». Аналізуючи перелічені докази в їх сукупності, встановлення обставин неналежного виконання [PERSON] кредитно-договірних зобовязань, обґрунтованість розміру заявлених позивачем вимог в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №500994427 від 10.08.2016 року станом на 11.06.2018\~року за\~кредитом \~50\~125,88\~грн.,\~по процентам\~за користування\~кредитом \~11\~516,73\~грн.,\~а також\~штрафу в сумі 2200,00 грн., тому суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість в розмірі 63\~842, 61 грн. Вирішуючи питання\~про розподіл\~судових витрат,\~згідно ст.141\~ЦПК України\~суд вважає\~за необхідне\~стягнути з\~відповідача [PERSON] на користь позивача 1762 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору, а надміру сплачену суму судового збору в розмірі 79 грн. (з розрахунку: 1841 1762) суд вважає за доцільне повернути ПАТ «Альфа-Банк» в порядку ст.7 Закону України «Про судовий збір» як помилково сплачену.

Outcome: approved