Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

З позову [PERSON] вбачається, що 11 вересня 2015 року померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки для ведення сільського господарства площею 4,45 га, місцезнаходженням якої є територія Великобагачанської селищної ради Полтавської області. Як зазначає позивач, вона пропустила строк встановлений законодавством для прийняття спадщини та зверталася до Великобагачанського районного суду Полтавської області з позовом про продовження строку для прийняття спадщини, про що винесене рішення від 13.09.2016 року у цивільній справі №525/359/16-ц про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] Судом було визначено позивачу [PERSON] додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті 11 вересня 2015 року її матері [PERSON], останнім місцем реєстрації проживання якої було с. Бутова Долина Великобагачанського району Полтавської області. Отже, як вказує позивач, рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 13.09.2016 року по цивільній справі №525/359/16-ц, що набрало законної сили 08.10.2016 року, було встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] стосовно земельної ділянки для ведення сільського господарства площею 4,45 га, місцезнаходженням якої є територія Великобагачанської селищної ради Полтавської області. Позивач зазначає, що за останнім місцем проживання померлої [PERSON] було відкрито спадкову справу №108/2015 від 24.12.2015 року. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON]; також вказує, що заяву про прийняття спадщини за законом подала і [PERSON] дочка [PERSON] Коли вона, [PERSON], звернулася до Великобагачанської державної нотаріальної контори Полтавської області, державним нотаріусом Решетилівської державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкову земельну ділянку у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів (оригіналу Державного акту на право приватної власності на землю). Посилаючись на вищевказані обставини та на те, що в позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно - земельну ділянку не можливо, так як відсутній оригінал документу державний акт, позивач [PERSON] змушена звернутися до суду з відповідним позовом, який просила задовольнити (а.с.а.с.2-3). 23.12.2016 року представником позивача [PERSON] [PERSON] було подано уточнюючу позовну заяву про визнання права власності на ? (три четвертих) частини вищевказаної спадкової земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка ухвалою суду від 23.12.2016 року була прийнята до розгляду судом (а.с.а.с.39-40,47). В судовому засіданні 22.03.2017 року позивач [PERSON] та її представник [PERSON] заявлені уточнені позовні вимоги підтримали, в своїх поясненнях посилались на обставини, що викладені в позові і просили уточнені позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання 22.03.2017 року не зявилася, вона належним чином сповіщена про день і час розгляду справи (а.с.82), від [PERSON] 21.02.2017 року до суду надійшов лист про не заперечення щодо задоволення уточнених позовних вимог [PERSON] (а.с.75); також, у листі до суду [PERSON] вказала, що належну їй за законом обовязкову частку спадкової земельної ділянки вона оформлятиме у відповідному органі нотаріату. В судове засідання представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Полтавської області не зявився, належним чином сповіщений про день і час розгляду справи, неявка третьої особи не перешкоджає розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON], її представника [PERSON], оглянувши в судовому засіданні матеріали витребуваної цивільної справи №525/359/16-ц за позовом [PERSON], вивчивши та проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання права власності на ? (три четвертих) частини земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України). Згідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановленні судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Судом встановлено і сторонами у справі визнається, що мати позивача [PERSON] та відповідача у справі [PERSON] (а.с.4 оглянутої цивільної справи №525/359/16-ц) [PERSON] померла 11 вересня 2015 року (а.с.4). З довідки №2384 від 05.07.2016 року, виданої Великобагачанською селищною радою Полтавської області вбачається, що [PERSON], [INFO], на день смерті (померла 11.09.2015 року) була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO], одна (а.с.125 оглянутої цивільної справи №525/359/16-ц). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в склад якої входить, зокрема, земельна ділянка площею 4,45 га, що розташована на території Великобагачанської селищної ради Полтавської області та призначена для ведення сільського господарства, що належала [PERSON] згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-ПЛ №008747, виданого Великобагачанською районною радою народних депутатів 09.03.2000 року (а.с.104 оглянутої цивільної справи №525/359/16-ц). Ця обставина підтверджується фотокопією (не завіреною належним чином) відповідного Державного акту на право приватної власності на землю. Також, за життя [PERSON], на її імя був виданий Сертифікат на майновий пай серія ВБ №4610441 ССВ ім. Леніна Великобагачанського району Полтавської області від 05.02.2000 року, згідно якого [PERSON] є власником майнового паю (частки у майні) ССВ ім. Леніна Великобагачанського району Полтавської області в сумі 6754 грн., що складає 0,0595 відсотків загальної частини майна (а.с.105 оглянутої цивільної справи №525/359/16-ц). Фотокопія даного Сертифікату (не завірена належним чином) також була надана [PERSON] до канцелярії суду відповідно до її письмової заяви від 23.08.2016 року (а.с.100 оглянутої цивільної справи №525/359/16-ц). При цьому, про наявність іншого спадкового майна після смерті [PERSON] сторонами у справі належні докази не подавалися і в матеріалах справи такі дані відсутні. Та обставина, що за життя [PERSON] видавався Державний акт на право приватної власності на землю серія ІІІ-ПЛ №008747, виданий Великобагачанською районною радою народних депутатів 09.03.2000 року на земельну ділянку площею 4,45 га для ведення сільського господарства згідно рішення Великобагачанської райдержадміністрації №108 від 24.04.1997 року, також підтверджується листом начальника Відділу Держгеокадастру у Великобагачанському районі Полтавської області від 20.07.2016 року за №9-1607-99.7-41/2-16 (а.с.87 оглянутої цивільної справи №525/359/16-ц), а також листом відповідного відділу від 21.07.2016 року за №01-01-17/272 (а.с.89 оглянутої цивільної справи №525/359/16-ц). Судом встановлено згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та згідно інформації та документів, отриманих з Великобагачанської державної нотаріальної контори, а також з Полтавського обласного нотаріального архіву та відповідної сформованої ним довідки з Реєстру заповітів, що за життя [PERSON], [INFO] склала 15.01.1999 року заповіт, реєстровий №67, який є чинним, згідно якого все своє майно вона заповіла онуку [PERSON] (а.с.а.с.33,92,93,94 оглянутої цивільної справи №525/359/16-ц). Також, в подальшому, гр-ка [PERSON], 11.08.2009 року за реєстровим номером 2106 склала заповіт на імя [PERSON], який в реєстрі є чинним та посвідчений державним нотаріусом Великобагачанської ДНК 11.08.2009 року (а.с.а.с.33,94 оглянутої цивільної справи №525/359/16-ц), згідно якого належну їй ([PERSON]С.) земельну ділянку площею 4,45 га для ведення сільського господарства, що розташована на території Великобагачанської селищної ради Полтавської області вона заповідала [PERSON], [INFO] (посвідчена нотаріально копія відповідного заповіту міститься на а.с. 29 даної справи та на а.с.99 оглянутої цивільної справи №525/359/16-ц). Будь-яких доказів про недійсність заповіту сторонами не подавалося і вони не вбачаються з сукупності досліджених доказів по справі. При цьому, станом на 13.09.2016 року та на 22.03.2017 року [PERSON] не звертався до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом (від 15.01.1999 року, реєстровий №67) після смерті баби [PERSON] Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 13.09.2016 року у справі №525/359/16-ц, позовні вимоги [PERSON] до виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області та [PERSON], третя особа [PERSON] про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] були задоволені частково та визнано причини пропуску строку поважними, а також визначено [PERSON], [INFO] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті 11 вересня 2015 року її матері [PERSON], [INFO], останнім місцем реєстрації проживання якої було с. Бутова Долина Великобагачанського району Полтавської області, протягом двох місяців з дня набрання законної сили цим рішенням суду (а.с.а.с.5-7; а.с.а.с.130-132 оглянутої цивільної справи №525/359/16-ц). Після набрання даним рішенням законної сили, 20.10.2016 року [PERSON] звернулася з заявою до Великобагачанської ДНК про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку, що належала її матері [PERSON], однак, постановою відповідного нотаріуса [PERSON] було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку (а.с.8). Згідно повідомлення Великобагачанської державної нотаріальної контори №01-09/966 від 08.12.2016 року вбачається, що після померлої [PERSON], яка померла 05.09.2015 року, останнє місце проживання якої було: с. Бутова Долина Великобагачанського району Полтавської області відкрита спадкова справа №108/2015. 24.12.2015 року заяву про прийняття спадщини подала дочка померлої [PERSON] Також 07.04.2016 року до Великобагачанської нотаріальної контори звернулася дочка померлої [PERSON] з проханням видати на її імя свідоцтво про право на спадщину, однак їй було відмовлено у звязку з відсутністю факту прийняття спадщини. 20.10.2016 року заяву про прийняття спадщини подала дочка померлої [PERSON], якій було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 4,45 га у звязку з відсутністю документу державного акта. В справі №108/2015 знаходиться копія заповіту №2106, який посвідчений нотаріальною конторою 11.08.2009 року та складений [PERSON], яка заповіла належну їй земельну ділянку площею 4,45 га для ведення сільського господарства, що розташована на території Великобагачанської селищної ради Полтавської області [PERSON], [INFO] (а.с.а.с.27-31). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України). У відповідності до вимог ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 цієї статті). З оглянутих матеріалів цивільної справи №525/359/16-ц вбачається, що дочка померлої [PERSON] [PERSON] (те, що [PERSON] є дочкою [PERSON] сторонами у справі не заперечується), народилася 14.07.1956 року, відповідно, є пенсіонеркою. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповіт це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто (ст.1234 ЦК). За нормою ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. В цьому контексті слід зазначити, що Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11.02.2014 року у справі №1-1/2014 вказав про те, що субєкт права власності, яким є заповідач (спадкодавець), на випадок своєї смерті має право шляхом вчинення заповіту розпоряджатися своєю власністю спадщиною, до складу якої законом віднесені усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті (статті 318,1218,1233,1235,1236 ЦК України); заповідач має право призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин; заповідач має право на визначення обсягу спадщини, що має спадкуватися за заповітом, на заповідальний відказ, на покладення на спадкоємця інших обовязків, а також право на скасування заповіту тощо (частина перша статті 1235, статті 1236,1237,1240,1254 Кодексу). Як вказав Конституційний Суд України, за своєю юридичною природою свобода розпорядження власністю шляхом вчинення заповіту (свобода заповіту) є одним із основоположних принципів спадкового права, при цьому, вона є абсолютною. Також, Кодексом визначені певні обмеження волі заповідача щодо права розпорядження власністю (обмеження принципу свободи заповіту) шляхом установлення права окремої категорії осіб на обовязкову частку у спадщині. Відповідно до ст.1241 ЦК України, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). Виходячи з даної норми матеріального права, змісту заповіту [PERSON] від 11.08.2009 року, реєстровий номер 2106, а також віку [PERSON], яка є дочкою [PERSON] вбачається, що незалежно від змісту вищевказаного заповіту, [PERSON] належить обовязкова частка - право спадкування ? (однієї четвертої) частки земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,45 га (в тому числі 4,12 га - рілля, 0,33 га кормові угіддя), що розташована на території Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області та за життя належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-ПЛ №008747, виданого 09.03.2000 року Великобагачанською районною радою народних депутатів на імя [PERSON] Отже, з досліджених матеріалів справи вбачається, що спадкоємцем за заповітом після померлої 11.09.2015 року [PERSON], є її дочка [PERSON], яка прийняла спадщину (на підставі наявного рішення суду про продовження строку для подання заяви про прийняття спадщини) та є спадкоємцем її майна за заповітом, а [PERSON] має обовязкову частку у спадкуванні), однак в даний час, з урахуванням підстав відмови нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину (у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку), позивач [PERSON] не може оформити своє право на спадкове майно після смерті матері (на належні [PERSON] ? (три четвертих) частки вищевказаної спадкової земельної ділянки). Зі змісту п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та того, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 10.02.2016 року у справі №6-2124цс15, оскільки відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон повязує виникнення у особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст.392 цього Кодексу. Також, у постанові від 23.12.2014 року у справі №3-199гс14 Верховний Суд України зазначив, що за змістом ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інший спосіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правоустановчого документу. При цьому, передумовою для застосування положень ст.392 ЦК України є відсутність іншого, крім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права. Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, виходячи з підстав, які викладені нотаріусом у постанові про відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії, з урахуванням принципу юридичної визначеності та враховуючи вищевказану практику Верховного Суду України щодо права власності, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення уточнених (змінених) позовних вимог [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання відповідного права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом (в межах уточнених позовних вимог [PERSON]О.). На підставі викладеного та

Outcome: approved