Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. 21.01.2019 року представник позивача звернувся до суду з вказаною позовною заявою до відповідача про стягнення вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, у якій просив стягнути з відповідача на свою користь суму необлікованої електричної енергії в розмірі 45496,49 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що в ході проведення працівниками АТ «Херсонобленерго» рейду 14.09.2018 року, за адресою: [ADDRESS] , було виявлено порушення правил користування електричною енергією, а саме: самовільне підключення до мереж енергопостачальника з порушенням схеми обліку шляхом підключення фазного провода з підставної опори в провулку для живлення струмоприймачів. На час перевірки було виявлено також відсутність електролічильника. Нуль штучний. Як передбачено п.п.8.2.4., п. 5.5.5., п.п. 20 ПРРЕЕ у зв`язку з виявленими порушеннями правил користування електричною енергією було складено акт №233808 від 14.09.2018 року. Самовільне підключення відповідно до п. 8.2.4. є порушенням і відповідно до Методики обчислення розміру відшкодування вартості електричної необлікованої внаслідок порушення правил користування електричною енергією завданих енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі Правила) відповідно до якої було зроблено нарахування в сумі 45496,49 грн. Розмір необлікованої електричної енергії, в наслідок порушення правил користування електричної енергії , розраховано на підставі Акту № 233808 відповідно до вказаних нормативних актів, становить 45496,49 грн. В добровільному порядку вартість необлікованої електричної енергії, в наслідок порушення правил роздрібненого ринку електричної енергії відповідачем не відшкодовано, всього сума не сплачених коштів на рахунок АТ «Херсонобленерго» складає 45496,49 грн., що змусило позивача звернутися до суду з вказаним позовом. Відповідач відзиву на позов не подав, був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 21.01.2019 року вказана справа передана в провадження судді Херсонського міського суду Херсонської області Дорошинській В.Е. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07.02.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. На підставі розпорядження керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області від 28.04.2020 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2020, цивільна справа передана 28.04.2020 року на розгляд судді Булах Є.М. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29.04.2020 року цивільну справу прийнято до провадження, розгляд справи постановлено продовжити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 14.05.2020 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, 14.05.2020 року через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідач не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем його проживання, відому суду електронну адресу, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. У зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено на 03.06.2020 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у раніше поданій заяві від 04.05.2020 року просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідач не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем його проживання, відому суду електронну адресу, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. У зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено на 23.06.2020 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, 23.06.2020 року через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідач повторно не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем його проживання, відому суду електронну адресу, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. Як передбачено п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «Вячеслав Корчагін проти Росії» №12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. З поштового повідомлення №7350103120892, яке повернулося на адресу суду за закінченням встановленого строку зберігання, вбачається, що [PERSON] позовну заяву з додатками та ухвалу про відкриття провадження від 07.02.2019 року не отримала. Отже, у встановлений судом в ухвалі від 07.02.2019 року строк, відповідач відзиву на позов не подав, у судові засідання, призначені на 03.06.2020 року та 23.06.2020 року повторно не з`явився. Причин поважності не прибуття у судове засідання не зазначив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, враховуючи згоду представника позивача про розгляд справи у його відсутності у заочному порядку із ухвалення рішення при заочному розгляді справи на підставі поданих позивачем документів та повторної неявки у судове засідання належним чином повідомленого про день, час та місце судового розгляду справи відповідача і відсутності будь-яких заяв від нього, суд вважає за можливе постановити розглянути справу за відсутності учасників справи із ухваленням заочного рішення, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна індексний номер інформаційної довідки 211150516 від 03.06.2020 року власниками будинку [ADDRESS] є: [PERSON] - 26/100; [PERSON] - 18/50; [PERSON] - 19/50. Відповідно до виписок АТ «Херсонобленерго», особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] обліковується за [PERSON] 14.09.2018 року в ході проведення працівниками АТ «Херсонобленерго» рейду, за адресою: [ADDRESS] , виявлено порушення правил користування електричною енергії, а саме: самовільне підключення до мереж, які належать АТ «Херсонобленерго» з порушенням схеми обліку шляхом підключення фазного провода з підставної металевої опори в провулку для живлення струмоприймачів. На час перевірки було виявлено відсутність електролічильника. Нуль штучний. У зв`язку з виявленими порушеннями, складено акт про порушення №233808 від 14.09.2018 року відносно [PERSON] (родичка, [INFO] ), акт складено в присутності останньої. [PERSON] повідомлено про право внести зауваження до акту, однак жодних зауважень відповідачем - не зазначено та він підписався в акті. Розмір вартості спожитої необлікованої електричної енергії відповідачем розрахований на підставі актів відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України, та становить по акту №233808 від 14.09.2018 року - 45496,49 гривень, що підтверджується витягом з протоколу засідання комісії ХМВЕ по розгляду актів про порушення ПРЕЕ №108 від 26.09.2018 року. Відповідач відзиву на позов не подавав. ІV. Оцінка Суду. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст.714 ЦК України, Законами України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 56-58, 77 Закону України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року, та методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією (далі - Методика), затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 року № 562, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 04.07.2006 року за № 782/12656. Відповідно до п. 29 ч. 1 статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» електрична енергія - енергія, що виробляється на об`єктах електроенергетики і є товаром, призначеним для купівлі-продажу. Згідно до ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії», учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Отже, згідно із зазначеними нормами закону саме споживач електричної енергії несе відповідальність згідно із законодавством за порушення Правил користування електричною енергією. Згідно інформації, отриманої судом 01.02.2019 року з Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради відомості щодо реєстрації [PERSON] відсутні. Згідно інформації, отриманої судом 02.06.2020 року з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Херсонській області [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] не значиться. Докази про те, що між позивачем та відповідачем укладено договір про надання послуг з електропостачання за адресою: [ADDRESS] суду не надано. Отже, оскільки [PERSON] станом на 14.09.2018 року не була зареєстрована у домоволодінні, не є його власником і не укладала договір із позивачем на його обслуговування, щодо надання постачання електричної енергії то і не була споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] та у відповідності до приписів законодавства не може нести відповідальність за порушення ПРРЕЕ. Крім того, відповідно до приписів ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Верховним Судом України в п. 2 постанови №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Тобто для задоволення позову щодо відшкодування заподіяної шкоди в даному випадку потрібна обов`язкова сукупність таких ознак: дії були неправомірними, між вказаними діями і шкодою є безпосередній причинний зв`язок, є вина зазначеної особи. Вказана сукупність таких ознак стороною позивача не доведена, а твердження позивача про заподіяння їй шкоди саме відповідачем в даному випадку ґрунтується на припущеннях, оскільки стороною позивача не доведено які саме неправомірні дії вчинила відповідач, який причинний зв`язок існує між вказаними діями і шкодою та чим доведена вина останньої. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем не доведені ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, суду не надано належних і допустимих доказів того, що відповідач є споживачем послуг, що надавались позивачем, що саме діями відповідача було порушено ПКЕЕР і саме [PERSON] , повинна нести відповідальність за їх порушення, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позовних вимог суд відмовляє то і відсутні правові підстави для його відшкодування.

Outcome: dismissed