Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

Звертаючись до суду, позивачка [PERSON] в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що вона згідно свідоцтва про право власності від 22.03.1993 року є власником житлового будинку [ADDRESS] . Будинок [ADDRESS] зареєстрований в Дніпродзержинському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за нею, [PERSON] та записаний в реєстрову книгу № 122 під реєстровим № 21260. Особистий рахунок про сплату комунальнх послуг відкритий на неї [PERSON] . Відповідач [PERSON] , [INFO] , став проживати в її будинку, як особа, яка мала намір придбати у приватну власність її будинок. Вона дала згоду на реєстрацію і в 2007 році [PERSON] зареєструвався в будинку [ADDRESS] за умови своєчасної сплати житлово-комунальних послуг та утримання житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в належному стані. Вона передала свій будинок у користування відповідачу. [PERSON] утримував будинок та споруди в належному стані, сплачував комунальні послуги за утримання будинку. Плати за проживання в будинку та користування її будинком вона з [PERSON] не брала, враховуючи його намір в подальшому придбати цей будинок. Вона проживала у доньки в м. Новомосковськ, хворіла і перестала контролювати [PERSON] , як він утримує будинок та сплачує комунальні послуги. Їй зателефонували сусіди, які повідомили, що будинок знаходиться у занедбаному стані, більше двох років в ньому ніхто не проживає і будинок може прийти в негідність. [PERSON] зареєстрований в будинку [ADDRESS] , але не проживає в ньому вже більше двох років, його особистих речей в будинку немає. На підставі зазначеного позивач просила: визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням (будинком), за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку та винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Заяву про слухання справи за його відсутністю не надав. Про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином - у відповідності до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, судовими повістками про виклик за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання та оголошенням на сайті. Враховуючи вищенаведене і прийняття судом ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач не надав ні відзиву, ні заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними. Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва від 22.03.1993 року, виданого на підставі розпорядження представника Президента України № 99 від 01.03.1993 року Дніпропетровською районною державною адміністрацією, [PERSON] на праві власності належить будинок [ADDRESS] (ар.с.8). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за номером витягу: 229045690 від 21.10.2020 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2199208912104, будинок за адресою: [ADDRESS] належить на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер - , виданий 22.03.1993, видавник: Дніпропетровська районна державна адміністрація [PERSON] (ар.с.9). Факт реєстрації відповідача [PERSON] в будинку [ADDRESS] підтверджено довідкою з відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради від 06.01.2021 року №19/332 (ар.с.14) та домовою книгою для прописки громадян, які проживають в будинку [ADDRESS] (ар.с.10). Відповідно до акту № 37/5/1 про підтвердження факту проживання (не проживання) особи/осіб від 30.11.2020 року затвердженого посадовою особою відділу з питань діяльності ОСН та ОСББ, за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , фактично не проживає на протязі останніх двох років (ар.с.9). Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений й його здійсненні. Відповідно до статті 163 Житлового кодексу України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім`ї не звільняє їх від виконання обов`язків за договором найму жилого приміщення. Згідно з ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігаються жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно з ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 64, ч. 3 ст. 156 ЖК України, відповідач не є членом сім`ї позивача. За таких обставин, слід вважати доведеними факти, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, у тому числі факт не проживання відповідача у вказаному житловому будинку на протязі 2-х років. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved