Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 01 квітня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, у якому просив поновити його на роботі на посаді головного інженера КЗ «СК «Кристал» з 11 березня 2021 року; стягнути з комунального закладу «СК «Кристал» Херсонської міської ради на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 11 березня 2021 року по день прийняття судом відповідного рішення про поновлення на роботі позивача в сумі із розрахунку на день поновлення; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 5000, 00 грн. Рішення суду допустити до негайного виконання. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у результаті скорочення штатних одиниць робітників у КЗ «СК Кристал» ХМР, пов`язаного із реорганізацією (перетворенням) Херсонського міського спортивного комбінату «Кристал» в КЗ «СК «Кристал» ХМР, була скорочена штатна одиниця головного інженера яку займав позивач. У зв`язку з цим відповідач розірвав трудовий договір з ним на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. З позиції позивача скорочення посади та звільнення відбулось з порушенням законодавств. Вказав, що є головою відокремленого підрозділу «Громадське спеціальне бюро розслідувань корупції Херсонської міської громадської організації ветеранів праці і спорту» з розслідування корупційних правопорушень з 2014 року та є викривачем. Про це був повідомлений директор КЗ «СК «Кристал» ХМР Маломуж О.І . Оскільки позивач є викривачем, на підставі ст. 32 КЗпП України не може бути звільнений чи змушений до звільнення. У наказі №2 від 04.01.2021р. про скорочення штату працівників та в повідомленні №1 від 06.01.2021 г. про заплановане вивільнення, відповідач не навів жодного з аргументів і доказів якими об`єктивно обґрунтовував причини і вагомі мотиви прийнятого рішення про скорочення штатів працівників враховуючи, що наслідком тільки лиш факту реорганізації (перетворення), яке відбулося, не може бути проведено скорочення штатів просто на рівному місці в чистому вигляді в залежності від одного бажання Відповідача. Позивач вважає, що фактично не відбулося реорганізації Херсонського міського спортивного комбінату «Кристал» в КЗ «СК «Кристал» ХМР шляхом перейменування, а скорочення посад в установі є формальним, т.к. дві з чотирьох скорочених посад були вакантними. Крім того, йому як особі, яка більше 13 років працює в установі, має дві вищі освіти в порушення ст. 42 КЗпП України не було надано переважне право на залишення на роботі. В порушення ч. 3 ст. 40 КЗпП України відповідач наказом №01-к від 14.01.2021 року відправив Позивача у відпустку з 01.02.2021 р. по 09.03.2021 p. Чим порушив порядок вивільнення працівників у разі звільнення за пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України, оскільки чинне законодавство не передбачає виключення із строку попередження працівника про наступне звільнення часу знаходження його у відпустці. Що є також підставою для поновлення позивача на посаді. За наслідками викладеного [PERSON] встановлено порушення відповідачем трудових прав позивача, а тому є всі підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заробітку за час вимушеного прогулу з 11 березня 2021 року по день ухвалення судом рішення про поновлення позивача на посаді. Крім того позивач зазначає, що такими діями відповідач завдав позивачу моральної шкоди оскільки було порушене звичне життя, позивач відчував хвилювання та дискомфорт втративши роботу яку позивач оцінює у 5000,00 грн. За таких обставин порушення відповідачем законодавства про працю, позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача за захистом своїх прав. ІІ. Виклад позиції відповідача. 19.04.2021 року представник КЗ «Спортивний комбінат «Кристал» ХМР подав відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі з огляду на наступне. Сторона відповідача вважає, що [PERSON] у розумінні ЗУ «Про запобігання корупції» не є викривачем, а тому не користується імунітетом наданим таким особам. Оскільки підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, визначає кадрову політику, встановлює чисельність працівників, штатний розпис, це питання не можу бути предметом судового розгляду. Наказом директора КЗ «Спортивний комбінат «Кристал» і Херсонської міської ради від 04.01.2021 №2 «Про скорочення штату працівників» внесено зміни до штатного розпису КЗ «СК «Кристал» ХМР та скорочено посади, зокрема й головного інженера. Новий штатний розпис визначено в Додатку №1, де відсутня посада головного інженера. Твердження позивача про те, що скорочення посади (скорочення штату) повинно бути наслідком виключно у випадку змін в організації виробництва або перепрофілювання підприємства є помилковим в результаті вільного тлумачення позивачем зазначеної норми закону. Позивача ознайомлено з наказом №2 від 04.01.2021 «Про скорочення штату працівників» та надано повідомленням №1 від 06.01.2021 року, на якому запропоновано всі вакантні посади станом на 05.01.2021 та додатково запропоновано посаду сторожа, яка буде вакантною з 06.03.2021 відповідно до нового штатного розпису. В зазначених документах позивач особисто зазначив про свою незгоду із наказом та повідомленням, але відмовився підписувати, про що адміністрацією Комунального закладу складено акт №1 від 06.01.2021 року. Введення в дію оновленого штатного розпису з 06.03.2021 зроблено з метою додержання трудового законодавства щодо повідомлення працівника про вивільнення за 2 місяці до звільнення, надано можливість позивачу працювати на посаді головного інженера протягом 2 місяців до моменту скорочення цієї посади, яка відповідно до наказу буде відсутня з 06.03.2021 в штатному розписі. В повідомленні №1 від 06.01.2021 про заплановане вивільнення [PERSON] запропоновано в установлений строк подати, заяву до відділу кадрів Закладу або повідомити про відмову від запропонованих посад. Також, попереджено, що відсутність заяви про переведення на обрану посаду буде вважатись відмовою від переведення та матиме наслідком звільнення з посади головного інженера. Із наказом №2 від 04.01.2021 «Про скорочення штату працівників» та повідомленням №1 від 06.01.2021 про заплановане вивільнення позивач Ознайомився 06.01.2021 особисто, в яких власноруч написав про незгоду та відмовився ставити свій підпис, про що складені відповідні акти від 06.01.2021. До 06.03.2021 (останньої дати для обрання посади, на яку бажає перейти позивач) [PERSON] будь-якої заяви або повідомлення, з якої вбачалось би волевиявлення позивача перевестись на будь-яку запропоновану посаду, не подано. Наказом №12-к від 09.03.2021 «Про звільнення [PERSON] » позивача звільнено з 10.03.2021 з посади головного інженера КЗ «СК «Кристал» ХРМ на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату працівників. Твердження позивача про необхідність наведення в наказі або іншому документі, що стосується його звільнення, конкретних підстав, чому не було потрібно отримувати згоду профспілкової організації на звільнення за п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України є безпідставним та не ґрунтується на вимогах закону. При прийнятті наказу №2 від 04.01.2021 «Про скорочення штату працівників» - нових рівноцінних головному інженеру посад не вводилось, на запропоновані позивачеві посади інші працівники не претендували, а тому у позивача не виникло переважне право ні над будь-яким іншим працівником. ІІІ. Виклад позиції позивача у відповіді на відзив. 26.04.2021 року позивач подав відповідь на відзив на позов, у якій повністю підтримав позовні вимоги. Додатково в результаті дослідження легітимності процедур на відповідність регламенту ХМР рішення від 16.10.2020 року №2549 «Про реорганізацію комунального підприємства Херсонський міський спортивний комбінат «Кристал» шляхом перетворення на комунальний заклад «Спортивний комбінат «Кристал» Херсонської міської ради та затвердження його Статуту» позивачем виявлені грубі порушення його підготовки. ІV. Позиція відповідача у запереченнях на відповідь на відзив 11.05.2021 року представник КЗ «Спортивний комбінат «Кристал» ХМР подав заперечення на відповідь на відзив, у яких вказав, що позивачем не спростована доводи відповідача, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. V . Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.04.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб. Одночасно, учасникам справи було направлено ухвалу суду про відкриття провадження. Роз`яснено права та обов`язки передбачені ЦПК України. 19.04.2021 року представник КЗ «Спортивний комбінат «Кристал» ХМР подав відзив на позовну заяву. 26.04.2021 року позивач подав відповідь на відзив на позовну заяву, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. 11.05.2021 року представник КЗ «Спортивний комбінат «Кристал» ХМР подав заперечення на відповідь на відзив. 12.05.2021 року позивач подав клопотання про надання суду доказу в електронному вигляді та заяву про виклик свідка. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.05.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про розгляд цивільної справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.05.2021 року клопотання позивача про надання доказу в електронному вигляді повернуто без розгляду. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.05.2021 року у задоволенні заяви позивача про виклик свідка відмовлено. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Учасники справи наданими їм правом скористалися та подали до суду заяви по суті справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. VІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Наказом №31-к від 11.06.2007 року [PERSON] прийнято на посаду головного інженера Херсонського міського комбінату «Кристал», що підтверджується записом №26 трудової книжки серійний номер [NUMBER] копія сторінки 5 якої міститься в матеріалах справи. Відповідно до штатного розпису Херсонського міського спортивного комбінату «Кристал» станом на 01.01.2019 року на підприємстві обліковувалася посада головного інженера за тарифним розрядом 9, яку обіймав [PERSON] з 11.06.2007 року. Рішенням Херсонської міської ради ХХХVІІ сесії VІІ скликання від 16.10.2020 року №2549 «Про реорганізацію комунального підприємства Херсонський міський спортивний комбінат «Кристал» шляхом перетворення на комунальний заклад «Спортивний комбінат «Кристал» Херсонської міської ради та затвердження його Статуту» реорганізовано шляхом перетворення комунального підприємства Херсонський міський спортивний комбінат «Кристал» у комунальний заклад «Спортивний комбінат «Кристал» Херсонської міської ради. За інформацією з ЄДР 31.12.2020 року внесено запис про державну реєстрацію припинення комунального підприємства Херсонський міський спортивний комбінат «Кристал» у зв`язку з реорганізацією. За інформацією з ЄДР 04.01.2021 року внесено запис про державну реєстрацію створення комунального закладу «Спортивний комбінат «Кристал» Херсонської міської ради як правонаступника комунального підприємства Херсонський міський спортивний комбінат «Кристал». Проектом штатного розпису Херсонського міського спортивного комбінату «Кристал» станом на 01.03.2021 року посада головного інженера не передбачена. Наказом №2 від 05.01.2021 року «Про затвердження штатного розпису Комунального закладу «Спортивний комбінат «Кристал» Херсонської міської ради» Управлінням молоді та спорту Херсонської міської ради затверджено штатний розпис КЗ «СК «Кристал». Наказом №2 «Про скорочення штату працівників» від 04.01.2021 року внесено зміни до штатного розпису КЗ «СК «Кристал» ХМР з 05.01.2021 року. Скорочено посаду головного інженера. 06.01.2021 року [PERSON] відмовився від підпису у наказі та вказав, що не згоден у зв`язку з тим, що він в цілому і по суті не відповідає діючим нормативно-правовим актам України по даному питанню. 06.01.2021 року головному інженеру [PERSON] направлено повідомлення №1 про заплановане вивільнення та запропоновано 4 вакантні посади станом на 05.01.2021 року та 1 вакантну посаду з 06.03.2021 року. 06.01.2021 року [PERSON] відмовився від підпису у повідомленні та вказав, що текстова частина повідомлення в цілому і по суті не відповідає діючим нормативно-правовим актам України по даному питанню. Про відмову позивача від підпису на підтвердження отримання повідомлення про заплановане вивільнення складено акт №1 від 06.01.2021 року. Згідно затвердженого графіку відпусток по КЗ «СК «Кристал» ХМР на 2021, [PERSON] заплановано відпустку у лютому на 24 дні. Про відмову позивача від підпису про ознайомлення із наказом №05 від 04.01.2021 «Про затвердження графіку відпусток на 2021 рік» складено акт №2 від 06.01.2021 року. Наказом №01-к від 14.01.2021 року про надання відпустки, [PERSON] надано 36 календарних днів відпустки 01.02.2021 по 09.03.2021 року. 14.01.2021 року головному інженеру [PERSON] направлено повідомлення №3 про надання щорічної основної відпустки за відпрацьований період з 11.06.2020 по 10.06.2021 р.р. (24 дня) та надання частини щорічної відпустки за відпрацьований період з 11.06.2017 по 10.06.2018 р.р. (12 днів). Наказом №12-к «Про звільнення [PERSON] » від 09.03.2021 року звільнено [PERSON] , головного інженера комунального закладу «Спортивний комбінат «Кристал» Херсонської міської ради, з 10 березня 2021 року у зв`язку зі скороченням штату працівників, за п. 1 ст. 40 КЗпП, з виплатою вихідної компенсації за 18 (вісімнадцять) календарних днів невикористаної щорічної основної та додаткової відпустки за період роботи з 11.06.2017 р. по 10.03.2018 року. 10.03.2021 року у трудовій книжці [NUMBER] зроблено запис про звільнення позивача у зв`язку зі скороченням штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України. Згідно витягу з протоколу №5 від 19.05.2014 року загальних зборів Херсонської міської громадської організації ветеранів праці і спорту «Фізкультурно-спортивний клуб «ХерсонСпортЦентр» головою відокремленого підрозділу «Громадське спеціальне бюро розслідувань корупції» Херсонської міської громадської організації ветеранів праці і спорту обрано [PERSON] з 20 травня 2014 року згідно штатному розпису. Відповідно до виписки з ЄДРЮОФОП серії АД №629916 керівником відокремленого підрозділу «Громадське спеціальне бюро розслідувань корупції» Херсонської міської громадської організації ветеранів праці і спорту є [PERSON] . Відповідно до протоколу №4 загальних зборів трудового колективу Херсонський міський спортивний комбінат «Кристал» від 17.04.2015 року припинено діяльність профспілкової організації ХМСК «Кристал» з 01.05.2015 р. VІІ. Оцінка Суду. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. КЗпП України регулює трудові відносини всіх працівників (ст. 1 КЗпП України). Ст. 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності. За статтею 4 КЗпП України законодавство про працю складається з цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Пунктом 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (ч. 2 ст. 40 КЗпП України) . Як, роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.19 постанови від 06.11.1992 року (з послідуючими змінами) №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні численності або штату є обов`язок власника чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. В усіх випадках звільнення за п.1 ст.40 КЗпП провадиться з наданням гарантій, пільг і компенсацій, передбачених главою III-А КЗпП. Чинне законодавство не передбачає виключення із строку попередження працівника про наступне звільнення (не менш ніж за 2 місяці) часу знаходження його у відпустці або тимчасової непрацездатності. При недодержанні строку попередження працівника про звільнення, якщо він не підлягає поновленню на роботі з інших підстав, суд змінює дату його звільнення, зарахувавши строк попередження, протягом якого він працював. За ч. 2 та ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. За висновками КЦС у складі ВС у постанові від 20.10.2020 року у справі №638/1168/18 при вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги статті 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється в зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. До закінчення двомісячного строку з дня попередження звільнення працівника з ініціативи адміністрації на зазначених підставах без їх згоди не допускається. Разом із цим, при наявності письмового прохання працівника скоротити термін попередження про наступне звільнення, який є обов`язковим тільки для адміністрації, працівник може бути звільнений до його закінчення на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України. Судом встановлено, що у зв`язку з реорганізацією Херсонського міського спортивного комбінату «Кристал» з 04.01.2021 року створено КЗ «СК «Кристал» ХМР. Наказом №2 «Про скорочення штату працівників» від 04.01.2021 року внесено зміни до штатного розпису КЗ «СК «Кристал» ХМР з 05.01.2021 року. Скорочено посаду головного інженера, яку займав позивач. З повідомлення №1 про заплановане вивільнення від 06.01.2021 року встановлено, що [PERSON] запропоновано 4 вакантні посади станом на 05.01.2021 року (робітник з благоустрою, столяр, двірник, ремонтувальник площинних спортивних споруд, сторож) та 1 вакантну посаду з 06.03.2021 року (сторож). Доказів того, що в КЗ «Спортивний комбінат «Кристал» ХМР у період з 06.01.2021 по 10.03.2021 року були наявні інші вакантні посади (інша робота), яку позивач може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду матеріали справи не містять. З системного аналізу статтей 40, 49-2 КЗпП України та наявних в матеріалах справи доказів суд приходить до висновку, що відповідач дотримав вимог законодавства щодо попередження позивача про майбутнє вивільнення через скорочення штату, а тому відповідач вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо обов`язку з працевлаштування [PERSON] , який у встановленому законом порядку не виявив бажання зайняти одну з вакантних посад в комунальному закладі. Що стосується тверджень позивача про заборону на вивільнення працівника у разі, якщо такий є викривачем корупції. Відповідно до частини 3 ст. 53 Закону України «Про запобігання корупції» особа або член її сім`ї не може бути звільнена чи примушена до звільнення, притягнута до дисциплінарної відповідальності чи піддана з боку керівника або роботодавця іншим негативним заходам впливу (переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, скорочення заробітної плати тощо) або загрозі таких заходів впливу у зв`язку з повідомленням нею про порушення вимог цього Закону іншою особою. За висновками викладеними КАС у складі ВС у постанові від 15.08.2019 р. у справі № 815/2074/18, з моменту набуття особою статусу викривача, останній здобуває певний імунітет, суть якого розкрито в частині третій статті 53 Закону України «Про запобігання корупції». Так, відповідно до положень зазначеної норми особа або член її сім`ї не може бути звільнена чи примушена до звільнення, притягнута до дисциплінарної відповідальності чи піддана з боку керівника або роботодавця іншим негативним заходам впливу (переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, скорочення заробітної плати тощо) або загрозі таких заходів впливу у зв`язку з повідомленням нею про порушення вимог цього Закону іншою особою. Водночас такий імунітет (пункт 94 цієї постанови) не є абсолютним та має певні межі. В першу чергу, повинен бути наявним зв`язок між негативними заходами впливу або загрозою їх застосування та повідомленням викривачем про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою. Наступною обставиною, що свідчить про наявність у викривача імунітету, є те, що ним повинно бути повідомлено про порушення саме Закону України «Про запобігання корупції», а не іншого закону і саме тих вимог, які ним визначені, у тому числі встановлені ним заборони і обмеження. Ще одним обов`язковим елементом, за наявності якого особа отримує імунітет викривача, є застосування до нього, негативних заходів впливу, перелік яких не є вичерпним. Під негативним заходом впливу може розумітись також і позбавлення або обмеження певного права викривача в порівнянні з іншими працівниками. Наприклад, відмова йому в наданні відпустки в іншому місяці, ніж це передбачено графіком відпусток, в той час як іншим працівникам в такому праві відмовлено не було. Про наявність зв`язку між негативними заходами впливу або загрозою їх застосування та повідомленням викривачем про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою може свідчити, зокрема, але не виключно такі обставини: певна послідовність подій (спочатку повідомлення особою про факти корупції, потім - застосування до викривача негативних наслідків, а не навпаки); наближеність в часі цих подій (застосування негативних наслідків до викривача відбулось незадовго після повідомлення ним про факти корупції); наявність різного роду погроз до викривача після повідомлення ним про факти корупції; відсутність в минулому (до моменту повідомлення) претензій до працівника, в тому числі й з боку осіб, про корупційні діяння яких ним повідомлено. Перевірка наявності чи відсутності наведених обставин дасть змогу стверджувати про відсутність чи наявність причинного зв`язку між виданням спірних наказів із діяльністю позивача, як викривача. Позивачем у встановленому законом порядку не доведено та судом не встановлено обставин, що позивач відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» є викривачем. Як і не встановлено причинно-наслідковий зв`язок між звільненням його з посади головного інженера за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України та громадською діяльність у відокремленому підрозділі «Громадське спеціальне бюро розслідувань корупції» Херсонської міської громадської організації ветеранів праці і спорту. Сам лише факт громадської діяльності з виявлення та протидії корупції, направлення заяв/листів про ймовірні факти її прояву не може бути запобіжником проти звільнення осіб, з підстав передбачених КЗпП України, а у даному випадку у зв`язку із реорганізацією закладу та скороченням штату. Крім того за змістом п. 13 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про запобігання корупції» виключно Національне агентство з питань запобігання корупції здійснює перевірку дотримання законодавства з питань захисту прав викривачів. Щодо доводів позивача про незаконність рішення Херсонської міської ради від 16.10.2020 року №2549 «Про реорганізацію комунального підприємства Херсонський міський спортивний комбінат «Кристал» шляхом перетворення на комунальний заклад «Спортивний комбінат «Кристал» Херсонської міської ради та затвердження його Статуту», суд виходить з наступного. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем доказів на підтвердження того, що рішення Херсонської міської ради від 16.10.2020 року №2549 у встановленому законом порядку визнано незаконним не надано. За правилами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог, питання про законність/ незаконність вказаного вище рішення позивачем не ставилося, то відповідно до приписів цивільно-процесуального законодавства судом дане питання не вирішувалось. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. З огляду на досліджені докази, що містять матеріали справи та з`ясовані обставини суд приходить до висновку, що позивач не довів у встановленому законом порядку ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, а відтак позовні вимоги в частині поновлення на роботі є такими, що задоволенню не підлягають. Враховуючи, що заявлені позивачем позовні вимоги в частині стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача є похідними від позовних вимог про поновлення на роботі то позов у цій частині позовних вимог також задоволенню не підлягає. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене у задоволенні позовних вимог суд відмовляє у повному обсязі. VІІІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. ІХ. Розподіл судових витрат. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 1 частини 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, підстав для стягнення судового збору з відповідача в дохід держави відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed