Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

З позову [PERSON] вбачається, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Устивицькою сільською радою Великобагачанського району Полтавської області, [INFO] в м. Полтава Полтавської області помер [PERSON] , про що в Книзі реєстрації смертей 06 жовтня 2010 року зроблено відповідний актовий запис за № 40. На спадкове майно померлого [PERSON] було видано 2 свідоцтва про право на спадщину за законом за № [NUMBER] від 01.06.2011 року на ім`я [PERSON] і за № [NUMBER] від 20.05.2011 року на ім`я [PERSON] , стосовно земельної ділянки площею 3,05 гектари, з кадастровим номером 5320285300:00:003:0287 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місцезнаходження якої є територія Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [INFO] в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, помер її дід [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за № 33. 27.09.2011 року [PERSON] та [PERSON] направили до особи, якій надано право на проведення робіт із землеустрою, письмову заяву в якій, посилаючись на належне їм право на 1/3 частку (кожному) земельної ділянки площею 3,05 гектари, з кадастровим номером 5320285300:00:003:0287, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місцезнаходження якої є територія Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, прохали видати їм Державний акт на право власності на земельну ділянку. На підставі даної заяви було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 5320285300:00:003:0820. 15.12.2011 року на ім`я [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.05.2011 року та від 01.06.2011 року, реєстр. [NUMBER],[NUMBER], посвідчених державним нотаріусом Великобагачанської державної нотаріальної контори, було видано державний акт серії ЯК № 890853, на земельну ділянку площею 2,0300га, з кадастровим номером 5320285300:00:003:0820 з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місцезнаходження якої є територія Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області. Земельна ділянка площею 2,0300 га, як зазначає позивач, утворилася шляхом складання часток двох співвласників земельної ділянки площею 3,05 гектари, з кадастровим номером 5320285300:00:003:0287, що належала померлому [INFO] [PERSON] . До вищезазначеного державного акта було видано додаток, в якому зазначено список співвласників, а саме: [PERSON] 1/3 частки земельної ділянки; [PERSON] 1/3 частки земельної ділянки. Враховуючи поділ земельної ділянки площею 3,05 га, що належала померлому [INFO] [PERSON] , і формування нової земельної ділянки площею 2,0300 га шляхом складання двох часток 1/3 [PERSON] та 1/3 [PERSON] , утворилася нова земельна ділянка з кадастровим номером 5320285300:00:003:0820. Але, як вказує позивач, додаток до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 890853, містить відомості про розподіл часток не нової земельної ділянки площею 2,0300 га, з кадастровим номером 5320285300:00:003:0820, а земельної ділянки площею 3,05 га з кадастровим номером 5320285300:00:003:0287. Тобто, при виготовленні додатку було допущено помилку. За життя [PERSON] склав на ім`я позивача [PERSON] заповіт на все належне йому майно, оригінал якого знаходиться в спадковій справі, яку було відкрито у приватного нотаріуса Склярової А.В. Оскільки в додатку до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 890853, було допущено помилку в частині зазначення часток співвласників, 05.11.2018 року та 12.11.2018 року, позивачка письмово звернулася через Центр надання адміністративних послуг до Відділу у Великобагачанському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області та прохала внести зміни до Державного земельного кадастру в частині розміру части діді позивачки [PERSON] , в спільній власності на земельну ділянку, що належить йому на підставі державного акту серії ЯК №890853. Однак отримала письмові відмови. Виправити допущену помилку неможливо, враховуючи письмову відмову компетентного органу. [INFO] позивачка [PERSON] , спадкоємець за заповітом після смерті свого діда, [PERSON] , звернулася до приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області, для прийняття спадкового майна у встановленому законодавством порядку та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. 20.12.2018 року приватним нотаріусом Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області Скляровою А.В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] , на 1/2 частину земельної ділянки площею 2,0300 га, з кадастровим номером 5320285300:00:003:0820, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місцезнаходженням якої є територія Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, право на яку належало йому згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 890853. Підставою, на якій позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину щодо вищезазначеної земельної ділянки, було зазначено розбіжності даних у свідоцтві про право на спадщину № [NUMBER], Державному акті серії ЯК № 890853, додатку до нього та Витязі з ДЗК. Відповідно, позивач у справі вважає, що підтвердженням права діда позивачки, [PERSON] , на 1/2 частку земельної ділянки площею 2,0300 га., з кадастровим номером 5320285300:00:003:0820, є додана до даної заяви технічна документація щодо утворення нової земельної ділянки та Витяг з Державного земельного кадастру з відомостями про сформовану та зареєстровану земельну ділянку. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25 травня 2011 року, батьком матері позивача зазначено [PERSON] . Встановлення належності діду позивача [PERSON] належності 1/2 частини земельної ділянки, необхідно для оформлення спадкового майна у встановленому законодавством порядку. Посилаючись на вищевказані обставини позивачка [PERSON] просила встановити факт, що в додатку до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №890853, серії АА №236164, виданому відділом Держкомзему у Великобагачанському районі Полтавської області допущено помилку при зазначенні розміру частки співвласника на право на земельну ділянку, площею 2,0300 га, з кадастровим номером 5320285300:00:003:0820, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місцезнаходження якої є територія Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, а саме: 1/3, та вважати правильним розмір частки співвласника, [PERSON] -1/2. В порядку спадкування за заповітом визнати за нею право на 1/2 частки від вищезазначеної земельної ділянки та позивачка бажає успадкувати спадкове майно, оскільки в позасудовому порядку отримати правовстановлюючі документи на спадкове майно не можливо, так як на померлого документи не видаються, позивачка змушена звернутися до суду з відповідним позовом (а.с.а.с.2-4). Загальне позовне провадження у справі було відкрите ухвалою суду від 06.06.2019 року, розгляд даної цивільної справи призначено за правилами загального позовного провадження і підготовче засідання у справі призначено на 15.07.2019 року (а.с.30). Після відкриття провадження у справі за нормами ЦПК України, суд витребував відповідну інформацію у державного нотаріуса Великобагачанської державної нотаріальної контори Полтавської області відомості про те, хто прийняв спадщину (відмовився від прийняття спадщини) та про наявність/відсутність заповіту після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , останнім місцем проживання якого було м. Полтава та чи надходили претензії кредиторів та відповідну інформацію у приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Склярової А.В. про те, хто прийняв спадщину (відмовився від прийняття спадщини) та про наявність/відсутність заповіту після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , останнім місцем проживання якого було с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області та чи надходили претензії кредиторів Відповідна інформація, яка надійшла з Великобагачанської державної нотаріальної контори Полтавської області та приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу приєднана до матеріалів справи. Від відповідача у справі Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області до суду надійшов лист про те, що даний відповідач не заперечує проти задоволення позову і просить провести відповідне засідання у відсутність представника даної сільської ради (а.с.58). Ухвалою суду від 10.09.2019 року підготовче засідання по справі було відкладено та залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] та [PERSON] , направивши даним третім особам копію позовної заяви та даної ухвали, надавши право протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання даної ухвали з копією позовної заяви направити свої пояснення щодо позову в порядку, передбаченому ст.ст.181,192 ЦПК України (а.с.а.с.76-77). Підготовче засідання по справі відкладено на 08.11.2019 року. Від представника позивача по справі, яка діє згідно угоди про надання правової допомоги адвоката Бондаренко О.В. засобами електронного зв`язку як на підготовчі засідання так і в судове засідання надійшли письмові клопотання про підтримання заявлених позовних вимог позивача та про розгляд справи на підставі наявних у справі доказів (а.с.91). Від третьої особи по справі [PERSON] надійшла заява про розгляд справи в її відсутність, на підставі наявних матеріалів справи (а.с.22). Ухвалою суду від 08.11.2019 року проведено підготовче засідання по справі та підготовче провадження у даній цивільній справі закрито та призначено справу у відкритому судовому засіданні на 05.12.2019 року (а.с.а.с.94-95). Від третьої особи по справі [PERSON] надійшла заява про розгляд справи в її відсутність, на підставі наявних матеріалів справи, в заяві посилалася на те, що просить прийняти суд рішення згідно з законом (а.с.109). Від відповідача у справі Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області до суду надійшов лист про те, що даний відповідач не заперечує проти задоволення позову і просить провести відповідне засідання у відсутність представника даної сільської ради (а.с.110). 17.01.2020 року в судове засідання учасники справи не з`явилися, вони належним чином сповіщені про день і час судового розгляду, представник позивача адвокат Бондаренко О.В. направила до суду заяву про підтримання заявлених позовних вимог та розгляд справи у її відсутність (а.с.а.с.137,151). У зв`язку з викладеним, суд вирішив за можливе розглянути справу в судовому засіданні у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.247 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами). Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] до Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Стаття 15 ЦК України (норма матеріального права) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Про це вказується у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.05.2018 року. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні - це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Судом встановлено і це учасниками справи не заперечується, що дід позивачки по справі [PERSON] - [PERSON] , який на момент смерті був зареєстрований та проживав за адресою: с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, помер [INFO] (а.с.5). З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.10.2010 року вбачається, що [PERSON] помер [INFO] в м. Полтава, про що Устивицькою сільською радою Великобагачанського району Полтавської області видано свідоцтво про смерть (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.06.2011 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 463, яке було видане державним нотаріусом Великобагачанської державної нотаріальної контори Полтавської області Сахаровою Л.І. посвідчено, що на підставі ЦК України спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] є його на 1/3 частку мати [PERSON] , [INFO] , на 1/3 частку його батько [PERSON] , [INFO] , на 1/3 частку його неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано дане свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 3,05 гектари, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку (землю), серії ПЛ № 230155, виданого Великобагачанською районною державною адміністрацією Полтавської області 25.03.2004 року та зареєстрованого в книзі під №467, кадастровий № 5320285300:00:003:0287 (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.05.2011 року, зареєстрованого в реєстрі за номером [NUMBER], яке було видане державним нотаріусом Великобагачанської державної нотаріальної контори Полтавської області Сахаровою Л.І. посвідчено, що на підставі ЦК України спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] є його на 1/3 частку мати [PERSON] , [INFO] , на 1/3 частку його батько [PERSON] , [INFO] , на 1/3 частку його неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку у вказаній частці видано це свідоцтво, складається з право власності на приватизовану земельну ділянку площею 3,05 гектари, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право (приватної) власності на земельну ділянку (землю), серії ПЛ № 230155, виданого Великобагачанською районною державною адміністрацією Полтавської області 25.03.2004 року та зареєстрованого в книзі під № 467, кадастровий № 5320285300:00:003:0287 (а.с.8). З свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25.05.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Великобагачанського районного управління юстиції Полтавської області вбачається, що [INFO] народилася [PERSON] , про що 02.10.1965 року складено відповідний запис за № 28, де батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки сформованого 15.05.2019 року вбачається, що земельна ділянка площею 2,0307 га, яка розташована на території Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва складає 64033,70 грн. (а.с.10). Відповідно до викопіювання з кадастрової карти (плану) з протоколу № ПП-5300503602018 проведення перевірки електронного документа від 05.11.2018 року яку замовила [PERSON] вбачається, що відповідно до відомостей розробника документації із землеустрою або оцінки земель НВТОВ «Інтерагроцентр» земельна ділянка з кадастровим номером 5320285300:00:003:0820, яка розташована на території Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області не відповідає наявним даним Державного земельного кадастру (а.с.11). Відповідно до викопіювання з кадастрової карти (плану) з протоколу № ПП-5300506482018 проведення перевірки електронного документа від 12.11.2018 року для юридичної особи вбачається, що відповідно до відомостей розробника документації із землеустрою або оцінки земель НВТОВ «Інтерагроцентр» земельна ділянка з кадастровим номером 5320285300:00:003:0820, яка розташована на території Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області не відповідає наявним даним Державного земельного кадастру (а.с.12). Відповідно до рішення № РВ-5301070452018 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 05.11.2018 року вбачається, що відповідно до порядку ведення Державного земельного кадастру прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, з таких підстав: невідповідність електронного документу установленим вимогам, а саме наявні зауваження щодо валідності електронного документу. Перетин ділянок з ділянкою № 5320285300:00:003:0287. Площа співпадає на 100% (накладка) (а.с.13). Відповідно до рішення № РВ-5301074062018 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 12.11.2018 року вбачається, що відповідно до порядку ведення Державного земельного кадастру прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, з таких підстав: невідповідність електронного документу установленим вимогам, а саме наявні зауваження щодо валідності електронного документу. Перетин ділянок з ділянкою № 5320285300:00:003:0287. Площа співпадає на 100% (накладка) (а.с.14). З копії технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку кадастровий номер 5320285300:00:003:0820 вбачається, що громадяни [PERSON] та [PERSON] замовили виготовлення технічної документації на належну їм частку спадкової земельної ділянки, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та території Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області (а.с.а.с.15-23). З Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯК №890853 та додатку до державного акту вбачається, що на ім`я [PERSON] , жителя с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.05.2011 року та від 01.06.2011 року реєстр № [NUMBER],[NUMBER] посвідчених державним нотаріусом Великобагачанської державної нотаріальної контори є власником земельної ділянки площею 2,03000 га, що розташована на території Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.а.с.18-19). З заяви [PERSON] та [PERSON] вбачається, що кожен із них є власником 1/3 частки приватизованої земельної ділянки площею 3,05 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, за попередньо досягнутою між ними домовленістю, дали згоду на заповнення бланка Державного акту на право власності на земельну ділянку та видачу його на ім`я [PERSON] , із зазначенням у додатку до цього державного акту співвласника вищезгаданої земельної ділянки - [PERSON] (а.с.20). З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку сформованого 12.11.2018 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] належить на праві власності кожному по 1/2 частині земельної ділянки площею 2,0307 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та перебуває в оренді у Селянського (фермерського) господарства «Хан», де зазначено що строк дії речового права 5 (п`ять) років, датою реєстрації речового права є 26.07.2014 року (а.с.а.с.21-23). Отже, з досліджених матеріалів вбачається, що поділ земельної ділянки площею 3,05 га, що належала померлому [INFO] [PERSON] , і формування нової земельної ділянки площею 2,0300 га шляхом складання двох часток 1/3 [PERSON] та 1/3 [PERSON] , утворилася нова земельна ділянка з кадастровим номером 5320285300:00:003:0820. Проте, додаток до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 890853, містить відомості про розподіл часток не нової земельної ділянки площею 2,0300 га, з кадастровим номером 5320285300:00:003:0820, а земельної ділянки площею 3,05 га з кадастровим номером 5320285300:00:003:0287. Відповідно, при виготовленні додатку було допущено помилку. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно частин 1,2 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Постановою від 20.12.2018 року приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області Склярової А.В. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частки земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,0307 га, кадастровий номер № 5320285300:00:003:0820, що розташована на землях Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, а також у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] (а.с.а.с.24-25). З копії паспорту громадянки України серії [NUMBER] від 07.05.2015 року вбачається, що цей паспорт виданий на ім`я [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, яка зареєстрована в [ADDRESS] (а.с.26). З повідомлення в.о. завідувача Великобагачанської державної нотаріальної контори, завідувача Новосанжарської державної нотаріальної контори Уманець М.В. № 01-09/394 від 19.06.2019 року, з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та копій документів зі спадкової справи вбачається, що заведена спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] за № 463/2010. Спадкоємцями, які прийняли спадщину є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Спадкоємцям були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку земельної ділянки загальною площею 3,05 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області. Заяви від кредиторів та інших спадкоємців не надходили (а.с.а.с.39-46). З повідомлення приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області Склярової А.В. № 245/02-14 від 24.06.2019 року вбачається, що в діловодстві приватного нотаріуса зберігається не закрита діловодством спадкова справа на майно померлого [INFO] [PERSON] . У вказаній спадковій справі зберігається заповіт [PERSON] від 07.07.2015 р., посвідчений секретарем виконкому Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області за реєстровим № 209 (а.с.а.с.47-52). З копії даного заповіту вбачається, що [PERSON] все своє майно заповідав [PERSON] (а.с.48). З повідомлення приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області Склярової А.В. № 244/02-14 від 24.06.2019 року вбачається, що в діловодстві приватного нотаріуса зберігається не закрита діловодством спадкова справа на майно померлого [INFO] [PERSON] . Спадкова справа була відкрита 21.05.2018 року за №3/2018 за заявою [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом. 21.05.2018 року до справи долучена заява [PERSON] про відмову від обов`язкової долі в спадщині та від спадщини за законом. За заявою [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, 20.12.2018 року були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0422 га та на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,9637 га. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,0307 га, яка розташована в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області та житловий будинок [ADDRESS] (а.с.а.с.53-56). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України). У відповідності до вимог ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 цієї статті). Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном закріплено у ст.317 ЦК України, а ст.321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України і означає, що право власності є недоторканним і власник може бути позбавлений, або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку встановленим законом. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п.1 постанови відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`являти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Серед підстав набуття права власності на земельні ділянки громадянами України передбачених ч.1 ст.81 Земельного кодексу України є прийняття спадщини та виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Аналогічні положення містяться у ч.1 ст.15 ЦК України та ст.4 ЦПК України. Зі змісту п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та того, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 10.02.2016 року у справі №6-2124цс15, оскільки відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення у особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст.392 цього Кодексу. Також, у постанові від 23.12.2014 року у справі №3-199гс14 Верховний Суд України зазначив, що за змістом ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інший спосіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правоустановчого документу. При цьому, передумовою для застосування положень ст.392 ЦК України є відсутність іншого, крім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права. В контексті звернення позивача [PERSON] до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування, суд зазначає наступне. Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі». Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим - джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні. Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч.1 ст.1268 ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства. Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велів Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, та того, що в даний час позивач у позасудовому порядку не може отримати відповідне свідоцтво про право на спадкове майно (на спадкову частину земельної ділянки) з мотивів, які викладені у постанові відповідного нотаріуса, з урахуванням принципу юридичної визначеності та враховуючи вищевказану практику Верховного Суду України щодо права власності, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] до Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом, в межах заявлених позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved