Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Звертаючись до суду, позивачі в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначили, що вони є братом та сестрою, отримали у спадок трьохкімнатну квартиру [ADDRESS], яка стала належати їм на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 09 серпня 2010 року, зареєстровано в реєстрі за № 2-3965 та додаткового від 16 вересня 2010 року, посвідчених державним нотаріусом Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] В обласному комунальному підприємстві «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» вони зареєстрували своє право власності отримавши технічний паспорт на вищезазначену квартиру та витяги про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 27693974, 27693765 від 19.10.2010 року. У 2013 році відповідач [PERSON], який є їхнім братом, ніколи не проживав в їх квартирі, мешкає у будинку цивільної дружини. Відповідач продав належний йому будинок і знявся з реєстрації у будинку. У звязку з тим, що поки він не купив собі інше помешкання, він попросив їх зареєструвати його у них в квартирі, пообіцяв, як тільки вирішить це питання відразу зніметься з реєстрації, але не зробив цього і досі, порушуючи тим самим їхні правомірні та законні права як власників. Вони за свої кошти роблять ремонти. Утримують квартиру у належному стані, але щомісячно їм доводиться сплачувати комунальні послуги з урахуванням відповідача, сімейний бюджет у них не великий і плата комунальних послуг для них є суттєвими витратами. Відповідач без поважних причин не мешкає у квартирі вже більш як 2 роки, претензій на житло не заявляв та не цікавиться ним, кореспонденції на своє імя та лікарняної допомоги не отримує, ніколи не проживав, тобто ніяким чином не намагається використати своє право на житло. На підставі зазначеного позивачі просили усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю визнавши [PERSON], [INFO], таким що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 156 в будинку № 45 по вул. Дунайська у м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області та зняти його з реєстрації за цією адресою, зобовязати територіальний підрозділ ГУ ДМС України у Дніпропетровській області, Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти з реєстрації [PERSON], за адресою: вул. Дунайська, 45-156 м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, не заперечують проти розгляду справи у заочному порядку та винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судовому засіданні був відсутній. Про час і місце судового засідання повідомлений належним чином - у відповідності до вимог ст. 74,76 ЦПК України - шляхом оголошення в газеті, а також судовими повістками. Відповідач заяви про розгляд справи за його відсутністю не надав, причини неявки до суду не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позивачі проти заочного розгляду справи не заперечували. Представники третіх осіб: Територіального підрозділу ГУ ДМС України у Дніпропетровській області, Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Баглійського районного відділу у м. Дніпродзержинську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, в судове засідання не зявився, будь-яких заперечень на позов суду не надавали. Враховуючи вищенаведене і прийняття суддею ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, наданих сторонами. В судовому засіданні досліджені всі докази, надані сторонами. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі доказів, наданих сторонами і досліджених під час судового засідання. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана, довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними. Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 21.11.2008р. (ар.с.29), що також підтверджується копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №26771740 від 21.07.2010р.(ар.с.28), та на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 09 серпня 2010 року (ар.с.12), зареєстровано в реєстрі за № 2-3965 та додаткового свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 вересня 2010 року зареєстровано в реєстрі за № 2-4521(ар.с.14), посвідчених державним нотаріусом Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] Це також підтверджується витягами про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно № 27693974, 27693765 від 19.10.2010 року (ар.с.11,13) Відповідно до довідки ТОВ «ТНФО-КОМ» від 01.10.2015р. зазначено, що в квартирі №156 в будинку № 45 по Дунайська в м. Дніпродзержинську зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (ар.с.6) Факт реєстрації відповідача в квартирі [ADDRESS] також підтверджено довідкою з адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС Дніпропетровської області від 27.10.2015 року (ар.с.17). Відповідно до акту від 06.10.2015р., затвердженого КЖЕП «Оріон», відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не мешкає з серпня 2013 року, участі в оплаті комунальних послуг не приймає (ар.с.7). Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений й його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. За таких обставин, слід вважати доведеними факти, на які посилаються позивачі, як на підставу своїх вимог, у тому числі факт не проживання відповідача у вказаній квартирі понад року при відсутності поважної причини. Тому, в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом позов підлягає задоволенню . Однак вимоги позивачів щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню, так як вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням згідно з нормами житлового і цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК України; стаття 405 ЦК України). Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи викладене, за наявності рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням окремого рішення суду щодо зняття особи з реєстрації місця проживання не потребується. Окрім цього, пред'являючи вимоги до Територіального підрозділу ГУ ДМС України у Дніпропетровській області, Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, позивачі не зазначають дані установи у якості відповідачів по справі.

Outcome: partial