Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

З позову [PERSON] вбачається, що в провадженні державного виконавця відділу Державної виконавчоїслужби Великобагачанського відділу ДВС знаходилося виконавче провадження з виконання рішення Великобагачанського районного суду від 18 липня 2011 року про стягнення з [PERSON] (відповідач) на користь [PERSON] (позивача) боргу за розпискою у розмірі 88986 грн. 13 коп. Однак, на день звернення до суду з даним позовом (11.06.2018 року) рішення суду не виконане. Позивач вказує, що станом на 1 червня 2018 р. сума боргу за розпискою у розмірі 88986 грн. 13 коп. відповідачем не повернута. Позивач посилається на положення ст.ст.625,1048,1050 ЦК України та вказує, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, а також проценти за користування позикою на підставі ч. 1 ст.1048 ЦК України за період з 1 січня 2017 року по 1 червня 2018 року, з врахуванням відповідної до періоду обчислення облікової ставки НБУ. Таким чином, як вказує позивач, заборгованість зі встановленого індексу інфляції за весь час заборгованості від суми боргу складає: для розрахунку взяті індекси інфляції з січня 2017 року по травень 2018 року включно, інфляційні нарахування на суму боргу складають 16687,43 грн.; фінансова санкція у розмірі трьох процентів річних від суми боргу склала 3773,98 грн.; проценти за користування позикою на підставі ч. 1 ст.1048 ЦК України за період з 1 січня 2017 року по 1 червня 2018 року, з врахуванням відповідної до періоду обчислення облікової ставки НБУ складають 17767,97 грн. Відповідно, як вказує позивач, загальна сума боргу з урахування санкцій складає: 16687,43 грн.+3773,98 грн.+17767,97 грн.=38229,38 грн. Посилаючись на вищевикладені обставини, на порушення зі сторони [PERSON] виплат по грошовому зобов'язанню, а також посилаючись на положення ст.ст.526,598,612,599,625 ЦК України, позивач у справі [PERSON] 11.06.2018 року звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути з [PERSON] на його користь три проценти річних у розмірі 3773,98 грн., інфляційні нарахування у розмірі 16687,43 грн. та проценти за користування позикою у розмірі 17767,97 грн., а всього 38229,38 грн., а також суму боргу повернути на протязі одного місяця, оскільки позивачу у справі терміново необхідні кошти для лікування (п.3) (а.с.а.с.1-2,25). Після надходження належно оформленої позовної заяви (а.с.а.с.22,25,26) суд виконав положення ч.6 ст.187 ЦПК України та витребував з Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області відомості про зареєстроване місце проживання відповідача у справі [PERSON] (а.с.28). Згідно листа виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області №1267 від 05.07.2018 року, що надійшов до суду 06.07.2018 року, [PERSON], [INFO] значиться знятим з реєстрації (а.с.29), тобто, місце його реєстрації органу місцевого самоврядування невідомо. Ухвалою суду від 13.07.2018 року було відкрите спрощене позовне провадження за вищевказаним позовом і призначений розгляд справи (а.с.32). Враховуючи, що у позовній заяві вказаний номер телефону відповідача у справі, секретар суду зв'язався засобами телефонного зв'язку з відповідачем у справі і 18.07.2018 року вручив відповідачу [PERSON] копію позовної заяви з додатками та заявою про уточнення позовних вимог (а.с.а.с.35). Відзиву на позов відповідач у справі в розумінні ст.ст.178,191 ЦПК України суду не подавав. В судове засідання 01.10.2018 року позивач [PERSON] не з'явився, раніше 02.06.2018 року подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання заявлених позовних вимог (а.с.3). Також, 01.10.2018 року засобами електронного зв'язку він подав заяву про підтримання позовних вимог та просив провести розгляд справи у його відсутність (а.с.47). 01.10.2018 року до суду від відповідача [PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність, заперечень щодо задоволення заяви не має (а.с.46). Враховуючи неявку сторін у справі в судове засідання 01.10.2018 року, суд вирішив за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі, на підставі наявних у справі доказів, враховуючи положення ст.247 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами). Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні - це певна річ (об'єкт), щодо якої виник спір. Судом встановлено, що рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 24.06.2011 року стягнуто з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], зареєстрованого у встановленому законом порядку та проживаючого в [ADDRESS] на користь [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], жителя [ADDRESS] борг за договором позики в сумі 60000 (шістдесят тисяч) грн., 7913 (сім тисяч дев'ятсот тринадцять) грн. 05 коп. - інфляційних за весь час прострочення; 2589 (дві тисячі п'ятсот вісімдесят дев'ять) грн.04 коп. - 3 % річних від простроченої суми та 18484 (вісімнадцять тисяч чотириста вісімдесят чотири) грн.04 грн. - процентів за користування позикою, а всього - 88986 (вісімдесят вісім тисяч дев'ятсот вісімдесят шість) грн.13 коп. (а.с.а.с.4-10). 18.07.2011 року Великобагачанським районним судом Полтавської області видано виконавчий лист №2-69/11 про стягнення з [PERSON] боргу за договором позики в сумі 60000 (шістдесят тисяч) грн., 7913 (сім тисяч дев'ятсот тринадцять) грн. 05 коп. - інфляційних за весь час прострочення; 2589 (дві тисячі п'ятсот вісімдесят дев'ять) грн.04 коп. - 3 % річних від простроченої суми та 18484 (вісімнадцять тисяч чотириста вісімдесят чотири) грн.04 грн. - процентів за користування позикою, а всього - 88986 (вісімдесят вісім тисяч дев'ятсот вісімдесят шість) грн.13 коп. (а.с.а.с.11-12). Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З додатку №2 розрахунку заборгованості по даному цивільному позову вбачається, що заборгованість зі встановленого індексу інфляції за весь час заборгованості від суми боргу складає: для розрахунку взяті індекси інфляції з січня 2017 року по травень 2018 року включно: інфляційні нарахування на суму боргу складають 16687,43 грн.; фінансова санкція у розмірі трьох процентів річних від суми боргу склала 3773,98 грн.; проценти за користування позикою на підставі ч. 1 ст.1048 ЦК України за період з 1 січня 2017 року по 1 червня 2018 року, з врахуванням відповідної до періоду обчислення облікової ставки НБУ склали суму в розмірі 17767,97 грн. Таким чином, загальна сума боргу з урахування санкцій складає: 16687,43 грн.+3773,98 грн.+17767,97 грн.=38229,38 грн. (а.с.13). Отже, як вбачається з сукупності досліджених матеріалів справи, як станом на 18.11.2016 року, так і на 01.02.2017 року (а також на час звернення позивача з даним позовом до суду 11.06.2018 року) рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 24.06.2011 року про стягнення з [PERSON] та користь [PERSON] грошових коштів в сумі 88986 грн.13 коп. не виконано боржником у добровільному порядку, а також не виконано і в примусовому порядку уповноваженим відділом державної виконавчої служби. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов'язання передбачені ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема за ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Положеннями ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Така правова позиція була висловлена Верховний Судом України у Постанові від 01.10.2014 року у справі №113цс14. В цьому контексті суд враховує також і висновки Верховного Суду України, що містяться в аналізі практики застосування ст.625 ЦК України в цивільному судочинстві про те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Отже, з огляду на вищевказані положення ЦК України, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору позики, не звільняє боржника у зобов'язанні від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України. Відповідач не виконав зобов'язання по сплаті боргу, тому наявні підстави для стягнення з нього інфляційних втрат (нарахувань), трьох відсотків річних та процентів за користуванням позикою від простроченої суми за період прострочення. Заборгованість зі встановленого індексу інфляції за весь час заборгованості від суми боргу складає: для розрахунку взяті індекси інфляції з січня 2017 року по травень 2018 року включно: інфляційні нарахування на суму боргу складають 16687,43 грн.; фінансова санкція у розмірі трьох процентів річних від суми боргу склала 3773,98 грн.; проценти за користування позикою на підставі ч. 1 ст.1048 ЦК України за період з 1 січня 2017 року по 1 червня 2018 року, з врахуванням відповідної до періоду обчислення облікової ставки НБУ склали суму в розмірі 17767,97 грн. Таким чином, загальна сума боргу з урахування санкцій складає:16687,43 грн.+3773,98 грн.+17767,97 грн.=38229,38 грн. Суд не вбачає підстав для задоволення вимоги, що вказана в п.3 прохальної частини позову [PERSON] та в п.3 уточнюючої позовної заяви [PERSON] в її буквальному значенні, оскільки суд вже прийшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON], які вказані у п.2 цієї позовної заяви про стягнення відповідної суми боргу; при цьому, положеннями ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження» прямо врегульовано і встановлено порядок, механізм та строки виконання відповідного судового рішення. Також, формулювання п.3 прохальної частини позовної заяви [PERSON] та його уточнюючої позовної заяви не узгоджується з положеннями ст.16 ЦК України та нормами ЦПК України щодо порядку виконання судового рішення. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, з другої сторони стягуються судові витрати в дохід держави. Враховуючи, що позивач у справі [PERSON], як інвалід першої групи, звільнений від сплати судового збору при звернення до суду і його позовні вимоги в частині стягнення боргу судом задовольняються, з відповідача у справі [PERSON] підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved