Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, КС «Схід» просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитом в розмірі 35960,70 грн., яка складається з: 10029,20 грн. сума основного боргу за кредитом; 25931,50 грн. плата за користування кредитом, посилаючись на те, що 25 грудня 2013 року між КС «Схід» та [PERSON] укладено кредитний договір № 060-13, відповідно до якого відповідачу надано кредит в розмірі 11800,00 грн. зі сплатою 0,16 % від залишку основної суми за кожен день користування кредитом до 25 грудня 2015 року. 25 грудня 2013 року між КС «Схід» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] укладені договори поруки в забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] . На теперішній час відповідачем не виконі зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 29.11.2018 року виникла заборгованість в розмірі 35960,70 грн., яка складається з наступного: 10029,20 грн. сума основного боргу за кредитом; 25931,50 грн. плата за користування кредитом. Представник позивача КС «Схід», будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився. В матеріалах справи є заява представника позивача [PERSON] про підтримання пред`явлених позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи без його участі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явились, причини своєї неявки суду не повідомили. 19 листопада 2019 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про застосування строку позовної давності до всіх позовних вимог, в якій вона посилалася на те, що останнє часткове погашення було здійснено нею 27 червня 2014 року, тому право на позов у позивача виникло після спливу 30 днів від 27 червня 2014 року. Звернувшись до суду з позовом у листопаді 2018 року, спілка пропустила строк позовної давності. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про кредитні спілки», кредитна спілка відповідно до свого статуту надає кредити своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі. Судом встановлено, що 25 грудня 2013 року між КС «Схід» в особі голови правління Тищенка М.А. та членом КС «Схід» [PERSON] укладений кредитний договір № 060-13 та видано кредит у сумі 11800,00 грн. з кінцевим терміном погашення 25 грудня 2015 року зі сплатою 0,16 % від залишку основної суми за кожен день користування кредитом (а.с. 6). За змістом пунктів 2.3.2 та 5.1 кредитного договору, позичальник зобов`язується повернути кредит повністю до 25 грудня 2015 року, договір укладено на строк 24 місяці і він набуває чинності з дня підписання обома сторонами і його умови діють до повного виконання позичальником зобов`язань за цим договором (а.с. 6). Позивач виконав свої зобов`язання за договором кредиту, а саме надав відповідачу кредит у розмірі 11800,00 грн., що підтверджується копією видаткового касового ордеру від 25 грудня 2013 року на суму 11800,00 грн. (а.с. 5). 25 грудня 2013 року між КС «Схід» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] укладені договори поруки № 060-13, згідно з якими [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зобов`язались перед кредитором за виконання [PERSON] щодо повернення кредиту (а.с. 7, 8, 9). Згідно з п. 3.2 договорів поруки, поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором (а.с. 7, 8, 9). Також у даній справі існування кредитних правовідносин між спілкою та [PERSON] підтверджується фактичними діями з боку позичальника, яка періодично погашала кредитну заборгованість та частково сплачувала кредитні кошти, останній платіж здійснила 27 червня 2014 року. Отже кредитний договір, що засвідчений підписом позичальника [PERSON] , свідчить про виникнення між сторонами кредитного зобов`язання, погодження сторонами істотних умов кредитного договору та є вирішальним для розгляду даної справи. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За загальним правилом, договірне зобов`язання повинне виконуватись відповідно до тих умов, які сторони визначили при укладення договору Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В порушення умов договору, відповідач [PERSON] зобов`язання з повернення кредиту та сплати відсотків не виконала, у зв`язку з чим має заборгованість за кредитом, яка станом на 29 листопада 2018 року становить 35960,70 грн. та складається з наступного: 10029,20 грн. сума основного боргу за кредитом; 25931,50 грн. плата за користування кредитом (а.с. 3). У той же час, кредитна спілка «Схід» звернулася з вимогою, крім [PERSON] , до поручителів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які відповідно до договорів поруки поручилися відповідати за невиконання [PERSON] зобов`язань за договором кредиту. У\~статті 554 ЦК України\~зазначено що, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. В пункті 2.1 договорів поруки передбачено, що поручителі взяли на себе обов`язок відповідати за зобов`язаннями позичальника [PERSON] , що випливають з кредитного договору № 060-13 від 25 грудня 2013 року, укладеного між [PERSON] та Кредитною спілкою «Схід». Відповідно до п. 3.1 договорів поруки, відповідальність поручителя настає у випадку, коли боржник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобов`язання згідно з кредитним договором (а.с. 7, 8, 9). У разі затримання позичальником графікових платежів по кредиту, його частини та/або процентів на строк понад 30 днів Спілка має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів (пункт 4.2 Кредитного договору) (а.с. 6). За змістом пунктів 4.1 договорів поруки, договори вступають в силу з моменту його підписання і діють протягом трьох років після закінчення терміну основного зобов`язання або до повного виконання сторонами його умов (а.с. 7, 8, 9). Відповідачі не надали жодного доказу в спростування сум, зазначених в розрахунку, та не підтвердили жодним чином обставин щодо існування заборгованості в іншому розмірі. Так, позичальник не виконала зобов`язання щодо внесення щомісячно до 25 числа плати за користування кредитом, згідно з графіком платежів за кредитом, оскільки останнє часткове погашення здійснено 27 червня 2014 року. Відповідачі не довели, що мало місце виконання ними зобов`язань і прийняття їх кредитором, та не підтвердили обставин щодо припинення існування прав і обов`язків сторін, що складають зміст конкретних зобов`язальних правових відносин. Факт неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором після спливу 30 днів від 27 червня 2014 року вказує на виникнення у позивача права вимоги саме в зазначений термін. Відповідно до\~статті 256 ЦК України,\~позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Згідно зі\~статтею 253 ЦК України,\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно з встановленими обставинами, право на позов у позивача виникло після спливу 30 днів від 27 червня 2014 року та фактично звернувшись до суду з позовом 29 листопада 2018 року, Спілка пропустила строк позовної давності. Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України,\~підставою для відмови у позові є сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про застосування строку позовної давності до всіх позовних вимог. Таким чином, у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачів суми основного боргу за кредитом у розмірі 10029,20 грн. слід відмовити у зв`язку із пропуском строку позовної давності. Разом з тим, згідно з частиною першою\~статті 1048 ЦК України,\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З аналізу змісту наведених норм можна дійти висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Тобто зі спливом строку кредитування припиняється право позивача нараховувати проценти за кредитом. З огляду на те, що зі спливом строку кредитування (25 грудня 2015 року) припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом, то після 25 грудня 2015 року позивач не міг такі проценти нараховувати. Отже вимога Кредитної спілки «Схід» про стягнення процентів, що розраховані станом на 29 листопада 2018 року, у розмірі 25931,50 грн., не ґрунтуються за законі. Встановлені обставини дають підстави для висновку про те, що відповідачі мають заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 58,40% річних (денна процентна ставка 0,16%), що визначені в договорі кредиту, починаючи з 25 липня 2014 року по 25 грудня 2015 року (сплив строку кредитування) та становлять 8328,25 грн. (10029,20 грн. х 0,16% х 519 днів = 8328,25 грн.). Судом встановлено, що позовна давність щодо вимог про стягнення процентів за користування кредитом спливла 25 липня 2017 року, тоді як позивач звернувся з позовом до суду 29 листопада 2018 року. При цьому,\~суд зазначає,\~що відповідно\~до ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, зокрема, про стягнення процентів. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачів плати за користування кредитом (процентів) у розмірі 8328,25 грн. слід відмовити у зв`язку із пропуском строку позовної давності, а щодо решти плати за користування кредитом (процентів) у розмірі 17603,25 грн. за безпідставністю. За таких підстав, в задоволенні позовних вимог КС «Схід» слід відмовити у повному обсязі. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed