Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

Згідно останнього уточнення позовних вимог [PERSON] пред'явила у суді позов до [PERSON], в якому просила суд надати дозвіл позивачеві на виготовлення (оформлення) проїздних документів для виїзду дитини за межі України, а саме до АР Крим та Республіки Польща, та дозвіл на тимчасовий виїзд дитини - [PERSON] за межі України до АР Крим та Республіки Польща до досягнення нею повноліття без згоди батька. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу позивач та відповідач мають доньку - [PERSON] [INFO]. Позивач прагне поїхати до АР Крим до своєї матері разом з донькою, а до Польщі доньці необхідно їздити за для участі у спортивних замаганнях. Відповідач не надає такий дозвіл без пояснення причин. У якості правової підстави позову [PERSON] зазначила ст. 313 ЦК України, якою визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Позивач в судове засідання не з'явилась. Направила до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги з викладених підстав, просила позов задовольнити повністю, справу розглянути без її участі. З урахуванням ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та у зв'язку з неможливість надсилання будь-яких поштових відправлень, зокрема судових повісток про виклик на адресу учасників судового процесу, які знаходяться на тимчасового окупованих територіях, що підтверджується листом підприємства зв'язку (УДППЗ «Укрпошта») відповідач [PERSON] про день, місце та час розгляду справи повідомлявся через офіційний веб-сайт Подільського районного суду м. Києва (офіційний веб-портал судова влада України). Повідомлення про причини неявки до суду від відповідача не надходило. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). На підставі зазначеного, суд 20.07.2017р. постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився. Направив до суду заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилась спільна донька - [PERSON], що підтверджено Свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с. 6). Рішенням Сімферопольського районного суду АР Крим від 13.03.2013 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] (а.с. 7-8) Рішення суду набрало законної сили. Відповідно до Свідоцтва про шлюб [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] одружились 04.08.2014, що підтверджує факт зміни прізвища позивача з [PERSON] на [PERSON] Згідно Довідки від 20.03.2017 виданої Луцькою загальноосвітньою шкодою, [PERSON] навчається у 7-б класі Луцької ЗОШ І-ІІІ ступенів № 3 (а.с. 11). Судом було встановлено факт проживання дитини з матір'ю. Це підтверджено також і в заяві Служби у справах дітей Луцької міської ради, в якій зазначено, що з 2014 та на теперішній час батько [PERSON] ніякої участі у вихованні дитини не бере (а.с. 43). Мета від'їзду дитини за кордон також знайшла своє підтвердження в тому, що [PERSON] відвідує заняття з афро-бразильського танцювально-бойового мистецтва Капоейра, що підтверджено Листом голови ВОГО «КРДА» [PERSON] від 21.03.2017 (а.с. 13) Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України та Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України». Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Виходячи з наведеної норми для безперешкодного виїзду малолітньої [PERSON] за кордон разом із матір'ю на оздоровлення необхідний дозвіл батька. Батько без жодних об'єктивних причин, дозвіл на виїзд дитини за кордон в добровільному порядку не надає, чим фактично позбавляє доньку права на участь в спортивних змаганнях. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27.01.1995 № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України». Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. На виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на постійний консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном; у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: - свідоцтва про смерть другого з батьків; - рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; - рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; - рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; - рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; - довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків - батька і матері - у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Зокрема, стаття 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов'язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, які повинні бути непорушними незалежно від стосунків батьків між собою. Відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно п. 7 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого Постановою КМУ від 07.05.2014 р. № 152 (в редакції постанови КМУ від 16.11.2016 р. № 1001) оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюються: 2) особі, яка не досягла 16-річного віку, особі, яка визнана судом обмежено дієздатною або недієздатною, - на підставі заяви-анкети одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників (далі - законні представники); у разі оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта для виїзду за кордон у закордонній дипломатичній установі - на підставі заяви-анкети одного з батьків/законних представників та письмової згоди другого з батьків/законних представників, яка надається під час подання документів (заява від другого з батьків/законних представників не вимагається, якщо він є іноземцем або особою без громадянства). У разі відсутності другого з батьків під час подання документів така заява подається нотаріально засвідченою. Якщо батьки не перебувають у шлюбі, оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюється на підставі заяви-анкети того з них, з ким проживає особа. Таким чином, дозвіл другого з батьків для оформлення проїзного документу дитини для виїзду за кордон не передбачений вказаним положенням. Відтак, в задоволенні цієї частини позовних вимог необхідно відмовити. Позивач також просить надати дозвіл на оформлення документів на дитину та виїзд дитини до АР Крим. В цій частині позовних вимог необхідно відмовити з огляду на наступне. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини. Згідно ч. 1 ст. 1 цього Закону тимчасово окупована територія є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Таким чином, безпідставною є вимога надання дозволу на оформлення проїзних документів на виїзд дитина за межі України та на тимчасовий виїзд дитини за межі України в частині виїзду до Автономної Республіки Крим, адже виїзд на вказану територію не є виїздом дитини за межі України. Разом з тим, зі змісту позовних вимог не вбачаються суттєві обставини такі як, у супроводі кого дитина буде перетинати кордон України та в який період часу. Відтак, надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини не вбачається за можливе, адже фактично позивач просить надати не тимчасовий, а постійний виїзд дитини на кордон, з огляду на те, що не зазначено період перебування дитина за кордоном та не підтверджено мету такого від'їзду жодним доказом. Крім того, позов не містить інформації про особу, яка буде супроводжувати дитину в період перебування за кордоном. Зважаючи на те, що чинне законодавство не передбачає самостійного перетину кордону України особою, яка не досягла 16-річного віку, позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного, ст.155 СК України, ст. 313 ЦК України, та

Outcome: dismissed