Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

\~ \~ \~ Згідно\~з поданим\~позовом в\~останньому заявлено\~вимогу про\~визначення \~позивачам додаткового строку у два місяці для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , спадкоємцями за заповітом після смерті якого є позивачі. В обґрунтування поданого позову позивачі посилаються на те, що [INFO] помер їх батько та дід [PERSON] , який за життя (03.02.2015 р.) залишив заповіт, який був посвідчений 03.02.2015 року о 15 год. 15 хв. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дерев`янко О.К., (реєстровий № 44), згідно з яким заповідав на випадок смерті все належне йому майно [PERSON] (відповідача-1, донька) та [PERSON] (відповідач-2, онука). Як зазначається позивачами при зверненні до суду із вказаним позовом, лікарське свідоцтво про смерть № 365 від 29 листопада 2019 року, видане Міською клінічною лікарнею № 6 Дніпровської міської ради (вул. Батумська, 13), містить відомості про причину смерті - печінково-клітинний рак з некрозом. Приблизний час між початком захворювання і смертю складає декілька місяців. [PERSON] буквально «згорів» за декілька днів, для позивачів це стало трагедією, неочікуваною подією у житті, вони тривалий час перебували в стані шоку та депресії. [INFO] йому виповнилось 70 років, вони його привітали подарунками, він не хотів їсти, йому було тяжко сидіти і лише коли вони викликали швидку допомогу через день, то дізнались про онкологічне захворювання. Позивач-1 була донькою померлого, а позивач-2 онукою. Відносини були дуже гарними, близькими. Померлий [PERSON] не хворів за життя, був активним і раптова смерть стала трагедією для родини, вони не могли оговтатись від смерті [PERSON] та дуже сумували за ним. Ще до смерті [PERSON] , 01 лютого 2019 року позивач-2 уклала шлюб та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », а [INFO] народила сина - [PERSON] . Роди було проведено за допомогою «кесаріва розтину» та позивач-2 понад 6 місяців не мала можливості повноцінно почуватись у фізичному плані, не мала можливості піднімати тяжкі речі, гуляти з дитиною на вулиці із коляскою самостійно. Фізична форма повернулась у березні 2020 року в норму, наслідки операції були тривалими та тяжкими. Смерть спадкодавця від раптово виявленого раку була тяжким ударом для психічного стану всієї родини. Позивач - 1 втратила батька, поховала його та постійно допомагала доньці, знаходилась поряд, тобто практично одночасно виникла ситуація фізичної слабкості Позивача-2 та втрати батька і діда. Вони живуть однією сім`єю, чоловік позивача-2 постійно працює за межами міста та не може взяти на себе фізичну роботу вдома. На початку березня 2020 року позивач-2 почала почувати себе краще, та вони домовились звернутись до нотаріальної контори після 16 березня. Позивачі знали про наявність заповіту та мали копію, позивач-1 постійно знаходилась із померлим декілька тижнів до смерті. Через загрозу епідемії коронавірусної інфекції Кабінет Міністрів України запровадив обмежувальні заходи в Україні. Карантин, запроваджений в Україні у зв`язку з епідемією коронавірусу був продовжений до 22 травня, але із впровадженням деяких пом`якшень із 11 травня. Остаточно суворі обмеження було знято у червні 2020 року. Позивачі постійно знаходились спільно з маленькою дитиною вдома, не виходячи на вулицю через карантинні обмеження, і керувались інформацією ЗМІ, вважаючи, що нотаріуси теж не працювали. Після початку роботи громадського транспорту за зняття заборон пересування містом позивачі, звернувшись до нотаріуса, дізналися, що вони пропустили строк (5 днів) на прийняття спадщини; після цього вони витратили три тижні на отримання довідок у виконкомі, який працював в режимі обмеженого спілкування з громадянами. При зверненні до суду із вказаним позовом, позивачі зазначають, що 03.06.2020 р. вони звернулися до державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори, який зобов`язав їх надати довідку про склад сім`ї та місце реєстрації померлого. Вони не користуються електронними документами та не вміють замовляти документи через Інтернет портали, тому тривалий час стояли в чергах виконкому та тричі приходили за довідками. Після надання довідок нотаріус повідомив їм про пропуск строку на прийняття спадщини та необхідність доведення факту спільного проживання із померлим. 23 червня 2020 року державний нотаріус четвертої державної нотаріальної контори, [PERSON] виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через пропуск ними строку на подання заяви про прийняття спадщини та відсутність підтвердження факту спільного проживання із спадкодавцем. На переконання позивачів, вони допустились помилки у строках звернення до нотаріуса через поважні причини, інших спадкоємців\~не існує, у зв`язку з чим просили захисти їх права в судовому порядку. Позивачі в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити, надавши пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві. Відповідач не скористався правом брати участь у судовому засіданні та в силу ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа не скористалася правом брати участь в судових засіданнях; в окремо поданій заяві просила розглядати справу у відсутність третьої особи та ухвалити рішення на власний розсуд. Як встановлено судом на підставі свідоцтва про смерть, виданого 03.12.2019 р. Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 6). [PERSON] (позивач-1) є донькою [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, яке видано 18.01.1974 р. ЗАГС Індустріального району м. Дніпропетровська (а.с. 60 звор). [PERSON] (позивач-2) є донькою [PERSON] (позивач-1) та відповідно онукою [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, яке видано 19.06.1997 р. Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Амур-Нижньодніпровської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська (а.с. 61) та свідоцтвом про шлюб, яке видано 01.02.2019 Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, відповідно до якого позивач -2 змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 61 звор.). Відповідно до заповіту від 03.02.2015 р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дерев`янко О.К. (реєстровий №44), [PERSON] на випадок його смерті зробив розпорядження, за яким усе належне йому майно, усі майнові права та обов`язки заповідав [PERSON] та [PERSON] (після реєстрації шлюбу [PERSON] ), що підтверджується відповідним заповітом (а.с. 57 звор.). 03.06.2020 р. позивачі звернулися до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори і заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , та 23.06.2020 державний нотаріус Четвертої державної нотаріальної контори Циганко О.В. виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстав пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини та через відсутність підтвердження факту спільного проживання зі спадкодавцем, що підтверджується копією спадкової справи №358/2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 56-106). Правовідносини між учасниками справи виникли із захисту права власності в порядку спадкування. Дослідив докази, надані у порядку ст. 76 80 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220,1222,1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Шестимісячний строк подання позивачами заяви про прийняття спадщини після смерті батька та діда сплив 29 травня 2020 року, а до нотаріуса із заявою при видачу свідоцтва про право на спадщину позивачі звернулися 03.06.2020, а позов до суду вони пред`явили 30.06.2020 року, тобто пропущений ними строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Суд, безпосередньо дослідивши зібрані докази, оцінивши їх на предмет належності і допустимості кожний окремо та в сукупності і логічному взаємозв`язку, приходить до висновку, що вочевидь об`єктивність та непереборність труднощів для спадкоємців на вчинення цих дій, а також з урахуванням тієї обставини, що позивачі є єдиними спадкоємцями після померлого [PERSON] , який за життя розпорядився на випадок своєї смерті, склавши заповіт на користь позивачів, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved