Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, [PERSON] просить визнати [PERSON], [PERSON], та малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], 09.10.2012 року такими, що втратили право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Володимира Великого, буд.4 та виселити їх без надання іншого жилого приміщення. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що вона на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.07.2012 року є власником жилого будинку № 4 по вул. Володимира Великого. Разом з нею у спірному жилому приміщенні зареєстровані: її син [PERSON], невістка [PERSON], а також онуки [PERSON], [PERSON]. Проте, влітку 2014 року син з родиною виїхав до РФ, де вони мешкають по теперішній час. При цьому, як дізналась вона із спілкування з сином у телефонному режимі, то відповідачі вже отримали російське громадянство. Відповідачі мешкають та працюють за межами України у Російській Федерації, малолітній [PERSON] навчається в середньому освітньому закладі, а [PERSON] ходить до дитячого садку. Факт реєстрації відповідачів у спірному жилому приміщенні перешкоджає їй у реалізації права на отримання житлової субсидії в належному розмірі та погіршує її матеріальний стан. Оскільки, відповідачі не мешкають за місцем реєстрації без поважних причин більше шести місяців, комунальні послуги не оплачують, участі у витратах по утриманню житла не приймають, вважає, що вони мають бути визнані такими, що втратили право користування спірним жилим приміщенням та мають бути виселені з нього. \~ \~Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 16 квітня 2018 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивач [PERSON], у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала повністю з підстав, наведених у позовні заяві, просила позов задовольнити у повному обсязі. \~\~\~\~\~\~ Відповідачі [PERSON], [PERSON], які діють у власних інтересах та в інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON], будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявились, причини неявки не повідомили, відзиву на позовну заяву [PERSON] не подали, у звязку з чим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Представник третьої особи Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти визнання малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування спірним жилим приміщенням, посилаючись на письмовий висновок Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON]. підлягають частковому задоволенню з таких підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Судом встановлено, що\~позивач [PERSON] є власником жилого будинку №4 по вул. Володимира Великого у м. Костянтинівка Донецької області. Дана обставина підтверджується\~ копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03 липня 2012 року, р/№968. Право приватної власності [PERSON] на будинок № 4 по вул. Володимира Великого в м. Костянтинівка Донецької області зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 11 липня 2012 року (а.с.5). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Отже, спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються Главою 6 ЖК України та ст. 405 ЦК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ За статтею 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ч.1). За згодою власника будинку (квартири) член його сімї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сімї (ч.2). \~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~ Відповідно\~до ч.\~2\~ст.\~405\~ЦК України\~член сімї\~власника житла\~втрачає право\~на користування\~цим житлом\~у разі\~відсутності члена\~сімї без\~поважних причин\~понад один\~рік,\~якщо інше\~не встановлено\~домовленістю між\~ним і\~власником житла\~або законом. У спірному житловому приміщенні з 23 березня 2013 року на правах членів сімї власника будинку зареєстровані син позивача [PERSON], невістка позивача [PERSON], онуки позивача [PERSON], [INFO], [PERSON], 09.10.2012 року. Дана обставина підтверджується копією домової книги для реєстрації громадян за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Володимира Великого, 4 (а.с. 6-10). Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], не проживають та не користуються спірним жилим приміщенням без поважних причин з літа 2014 року. Зазначена обставина підтверджена показами свідків [PERSON], [PERSON], які кожен окремо, у судовому засіданні підтвердили факт відсутності відповідачів та їх малолітніх дітей у спірному жилому приміщенні з літа 2014 року. При цьому, свідок [PERSON], тітка відповідача [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що влітку 2014 року [PERSON] забрав дружину та дітей, з якими виїхав до РФ. З того часу, родина [PERSON] до України не приїздила та повертатися наміру не має. Крім того, з довідки Дошкільного навчального закладу № 7 «Ромашка» м. Костянтинівки від 29.05.2018 року вбачається, малолітній [PERSON], [INFO], дійсно відвідував дошкільний навчальний заклад № 7 «Ромашка» з 09.04.2013 року по 14.03.2013 року. Вибув у звязку з виїздом з міста (а.с.116). З довідки КП «Центр первинної медико санітарної допомоги Костянтинівської міської ради» від 05.06.2018 року вбачається, що малолітні [PERSON], [PERSON] знаходились на обліку в амбулаторії № 3 КЗ «ЦПМСД» від народження до 2015 року, під диспансерним наглядом не перебували. З початку 2015 року медичною сестрою зроблено запис в обох амбулаторних картках про зняття з обліку цих дітей у звязку з їх виїздом до іншого місця проживання. Підстава для знаття з обліку малолітніх [PERSON] та [PERSON] відсутність дітей за вказаним місцем реєстрації (а.с.117). Також, з наданих позивачем фотокопій свідоцтв № 97,96 від 16 липня 2017 року (а.с.18-19) вбачається, що малолітні [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: РФ, [ADDRESS] (а.с.18-19). З фотокопії паспорту на імя [PERSON], [INFO], вбачається, що остання має громадянство РФ та постійно зареєстрована з дітьми на території РФ (а.с.20,53,54). За таких обставин, встановивши у судовому засіданні факт відсутності відповідачів та їх малолітніх дітей в спірному житловому приміщення без поважних причин понад один рік, суд вважає, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], на підставі ч.2 ст. 405 ЦК України слід визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Володимира Великого, буд.4. При цьому, суд не погоджується з висновком Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради від 12.03.2018 року щодо недоцільності визнання малолітніх [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування спірним жилим приміщенням з огляду на таке. Згідно із ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, а також особи у віці від десяти до чотирнадцяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Пунктами 1,2 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязків її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (п.1 ст.18 Конвенції ООН). За змістом\~статті 11 Закону «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За змістом статей\~150,\~155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов'язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права. Встановивши у судовому засіданні, що відповідачі [PERSON], [PERSON] разом із малолітніми [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], мешкають на території Російської Федерації, а отже, у відповідності до ст. 29 ЦК України місцем проживання малолітніх є місце проживання їх батьків. Тому суд приходить до висновку про можливість визнання [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування спірним жилим приміщенням. В інакшому випадку фактично місцем проживання дітей буде визначено місце проживання їх баби, що призведе до порушення прав дітей на проживання в сім'ї разом з батьками. Разом з тим, у задоволенні позовних вимог щодо виселення відповідачів та їх малолітніх дітей із спірного жилого приміщення слід відмовити у звязку із фізичною відсутністю останніх у будинку. За таких обставин, позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial