Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Звернувшись до суду, позивач [PERSON] просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], яка складається з коридору площею 6,5 кв.м., житлової кімнати площею 16,7 кв.м., житлової кімнати площею 16,6 кв.м., житлової кімнати площею 12,8 кв.м., кладової площею 0,4 кв.м., кухні площею 9,4 кв.м., туалету площею 1,2 кв.м., ванної площею 2,0 кв.м., балкону площею 0,8 кв.м., лоджії площею 2,2 кв.м., загальною площею 65,6 кв.м., житловою площею 46,1 кв.м., допоміжною площею 19,5 кв.м., площею літніх приміщень 3,0 кв.м., в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], померлої 22 червня 2011 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у 1982 році її мати [PERSON] стала членом житлово-будівельного кооперативу № 322 та у 1992 році повністю внесла пайовий внесок у сумі 7617 рублів за вищевказану квартиру. Після смерті матері вона є єдиним спадкоємцем та в установленому порядку прийняла спадщину. Але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спірну квартиру. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали. Представник відповідача [PERSON] кооперативу «Житлово-будівельний кооператив № 322» [PERSON] у судовому засіданні позов визнала, пояснивши, що за життя [PERSON] повністю сплатила пайовий внесок за квартиру [ADDRESS], позивач постійно проживає у вказаній квартирі, тому не заперечувала проти визнання за позивачем права власності на вказану квартиру. Представники третіх осіб - Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори та Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції явку своїх представників у судове засідання не забезпечили, про час і місце судового розгляду були повідомлені, заперечень проти позову не надали. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що мати позивача, [PERSON], у 1982 році вступила до Житлово-будівельного кооперативу № 322, зробивши 09.04.1982 року вступний внесок у сумі 3324 рублів. Після чого в березні 1992 року [PERSON] повністю сплатила залишок пайового внеску в розмірі 4293 рублів за квартиру [ADDRESS], що підтверджується довідкою ОК ЖБК № 322 від 07.04.2014 року. 22 червня 2011 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді вищевказаною квартири. 27 грудня 2011 року позивач як спадкоємець першої черги звернулася до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини після смерті матері, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідно до ст. 15 Закону України Про власність член житлового, житлового-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування визначено, що у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 3 статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 328 ЦК України закріплено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи, що мати позивача за життя в повному обсязі сплатила пайові внески за спірну квартиру, після її смерті позивач є єдиним спадкоємцем та у встановленому законом порядку прийняла спадщину, оскільки на час її відкриття проживала разом зі спадкодавцем, а також подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, але нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну квартиру після смерті матері, яка своє право власності не зареєструвала, суд вважає можливим позов задовольнити, визнати за позивачем право власності на квартиру [ADDRESS], яка складається з коридору площею 6,5 кв.м., житлової кімнати площею 16,7 кв.м., житлової кімнати площею 16,6 кв.м., житлової кімнати площею 12,8 кв.м., кладової площею 0,4 кв.м., кухні площею 9,4 кв.м., туалету площею 1,2 кв.м., ванної площею 2,0 кв.м., балкону площею 0,8 кв.м., лоджії площею 2,2 кв.м., загальною площею 65,6 кв.м., житловою площею 46,1 кв.м., допоміжною площею 19,5 кв.м., площею літніх приміщень 3,0 кв.м.

Outcome: approved