Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

Зміст позовних вимог: [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей . Позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем по справі, [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилося троє дітей: [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] , які проживають з нею і знаходиться на її утриманні та вихованні. На даний час вони з відповідачем проживають окремо. Відповідач не бере матеріальної участі в житті сім`ї. Також відповідач є фізично здоровою та працездатною людиною, працює електриком в Івано-Франківській обласній дитячій клінічній лікарні, а тому вона вважає, що він має можливість надавати допомогу на утримання дітей в розмірі Ѕ частини заробітку щомісячно, що буде достатнім для фізичного та духовного розвитку дитини. Стислий виклад позицій сторін: В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, просила суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечив проти стягнення з нього в користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Також не заперечив проти стягнення з нього судових витрат. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 17.02.2020 р. по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Суд, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, приходить до наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, який між ними зареєстровано 20.10.2001 року у Волосівській сільській раді Надвірнянського району, актовий запис № 8 (а.с. 9). У шлюбі у них народилось троє дітей: син [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с. 6-8). Відповідач офіційно працює в Комунальному некомерційному підприємстві «Івано-Франківській обласній дитячій клінічній лікарні Івано-Франківської обласної ради», з чого має стабільний регулярний дохід, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей (а.с. 20). Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних длярозвитку дитини. Згідно ч. 2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою ч. 3 ст. 51 Конституції України. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У відповідності до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Перевіряючи доводи позивача щодо визначення розміру аліменті в частці від заробітку батька, суд належним чином врахував положення ч. 1 ст. 183 СК України щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, як у разі наявності у платника стабільного регулярного доходу. В судовому засіданні сторони дійшли спільної згоди щодо визначення аліментів в розмірі 1/2 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ст. 5 Закону України про судовий збір. Тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача в користь держави. Висновки суду: При визначенні розміру аліментів на утримання дітей суд враховує факт проживання дітей з матір`ю, вік дітей, матеріальний стан позивача, вартість життя та необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку та здоров`я дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який офіційно працює, є фізично здоровою людиною, відсутність у нього інших утриманців, а також спільну згоду сторін щодо розміру аліментів, а тому суд дійшов висновку, що позов слід задовільнити і стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Враховуючи положення ст. 191 СК України стягнення аліментів слід розпочати з часу пред`явлення позову, а саме з 12.02.2020 року. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 840 грн. 80 коп. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved