Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Згідно позовної заяви 14 серпня 2008 року помер батько позивача [PERSON], а 13 жовтня 2009 року померла мати [PERSON] Після їх смерті відкрилась спадщина на житловий будинок, що розташований по вул. Ясенівська, 10 в с. Майдан-Голенищівський Летичівського району та на інше майно. За життя батько позивача [PERSON] склав заповіт відповідно до якого все своє майно заповів своєму сину позивачу [PERSON] Після смерті матері відкрилась спадщина за законом. Позивач [PERSON], як єдиний спадкоємець першої черги по закону та заповіту, після смерті батьків прийняв спадщину шляхом подачі відповідної заяви до Летичівської державної нотаріальної контори, інші спадкоємці відсутні. Право власності на земельну ділянку площею 1,23 га, яка належала батькові, та на земельну ділянку площею 1,60 га, яка належала матері, позивач вже оформив на себе і отримав відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом. При зверненні до державного нотаріуса листом від 05 серпня 2015 року позивача повідомлено про неможливість оформлення спадщини після смерті батька [PERSON] на вказаний житловий будинок у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа, рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності на вказане майно. Батько позивача за життя будинок через Хмельницьке бюро технічної інвентаризації не оформив і правовстановлюючий документ не видавався. Враховуючи те, що без правовстановлюючих документів на будинок неможливо оформити спадкові права та одержати свідоцтво про право на спадщину чим порушуються право позивача як спадкоємця він просить визнати за ним [PERSON] право власності на будинковолодіння по вул. Ясенівській, 10 в с. Майдан-Голенищівський Летичівського району Хмельницької області, яке складається: з житлового будинку (А-1) загальною площею 80,2 кв.м., житловою площею 47,6 кв.м., допоміжною площею 32,6 кв.м., та господарських будівель і споруд: сарай (Б), сарай (б), сарай (В), літня кухня (Г), навіс (г), як на спадкове майно після смерті 14 серпня 2008 року [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник Голенищівської сільської ради Летичівського району Хмельницької області в судове засідання не зявився, згідно поданої заяви просять справу розглядати у їх відсутність, проти позову не заперечують, позовні вимоги підтримують. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно змісту ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1223, 1233, 1261, 1268 ЦК України: спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу; заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті; у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки; спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Так, відповідно до паспорта громадянина України, свідоцтва про народження [PERSON] народився 13 серпня 1968 року в с. Майдан Голенищівський Летичівського району, його батьками є [PERSON], [PERSON]. Згідно державного акта на право приватної власності на землю, виданого 20 вересня 2002 року серія І-ХМ №002443, [PERSON] на підставі рішення №1 Голенищівської сільської ради передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,675 гектарів, яка розташована на території с. Майдан-Голенищівський, вул. Ясинівська, 10 Голенищівської сільської ради, землю передано для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 0,250 га, та для ведення особистого селянського господарства 0,425 га. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер 20 лютого 2006 року. Згідно свідоцтв про смерть [PERSON] помер 14 серпня 2008 року у віці 72 роки, [PERSON] померла 13 жовтня 2009 року у віці 74 роки. Із свідоцтва про право на спадщину за заповітом, свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 березня 2012 року вбачається, що спадкоємцем зазначеного в заповіті, який посвідчено секретарем Голенищівської сільської ради 03 березня 2006 року, реєстр №09, майна [PERSON], [INFO], який помер 14 серпня 2008 року, та на підставі ст. 1261 ЦК України спадкоємцем майна [PERSON], [INFO], яка померла 13 жовтня 2009 року, є їх син [PERSON], [INFO]. Спадкове майно складається із земельних ділянок площею 1,23 га, 1,60 га, що розташовані на території Голенищівської сільської ради Летичівського району, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 05 серпня 2015 року державним нотаріусом Летичівської державної нотаріальної контори [PERSON] повідомлено, що він не може оформити спадщину після смерті [PERSON], який помер 14 серпня 2008 року, на житловий будинок, що знаходиться по вул. Ясенівська, 10 в с. Майдан-Голенищівський Летичівського району в звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок, розяснено необхідність звернення до суду для визнання права власності на вказане майно. Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У ч. 4 ст. 3 Закону вказано, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умови якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. У ч. 3 ст. 19 Закону зазначено, що для здійснення державної реєстрації прав власності, з подальшою видачею відповідного свідоцтва про право власності, на обєкти (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, проведення технічної інвентаризації не потребується. Документом, що замінює технічний паспорт у разі його відсутності, є виписка з погосподарської книги, яка надається виконавчим органом сільської ради (у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені обєкти нерухомості документами, що посвідчують речові права на земельні ділянки під такими обєктами, можуть також вважатися рішення відповідної сільської ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Відповідно до змісту п. 6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року заступником Міністра комунального господарства Української РСР та погодженою заступником Голови Верховного суду Української РСР 15 січня 1966 року, не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Крім того, всі господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам і були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», і під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не відносяться до категорії самовільних (самочинних). Відповідно до п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом № 45/5 Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року, п. 45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом № 1/5 Міністра юстиції Української РСР від 19 січня 1976 року, підтвердженням належності будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужувачу на підставі запису в погосподарській книзі, повинно бути також зазначено: дані про склад будинку; розмір загальної жилої площі і розмір земельної ділянки. Із вказаного слідує, що до компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами в погосподарські книги місцевих Рад. Отже, записи в погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Із погосподарських книг по с. М. Голенищівський за період з 1971 року по 2015 рік вбачається, що [PERSON], [INFO] голова сімї (двору), [PERSON], [INFO] дружина. В погосподарських книгах до 1985 року вказано сина [PERSON], 25 січня 1962 року, а в погосподарських книгах до 2000 року вказано сина [PERSON], [INFO]. Постановою Кабінету Міністрів України № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» від 05 серпня 1992 року було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва. До 05 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення нерухомого майна в експлуатацію при набутті та оформленні права власності на такі об'єкти. Нормативні акти станом на час побудови [PERSON] житлового будинку не ставили в залежність набуття права власності на нерухоме майно від державної реєстрації цього права. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно ст.ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» №19-32/319 від 21 лютого 2005 року у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. 31 серпня 2015 року ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON] виготовлено технічний паспорт на садибний житловий будинок по вул. Ясенівська, 10 в с. Майдан-Голенищівський Летичівського району згідно якого будинковолодіння складається з: житлового будинку (А-1), 1985 року побудови, площею основи (забудови) 105,3 кв.м., загальною площею приміщень 80,2 кв.м., в тому числі житловою площею 47,6 кв.м., допоміжною площею 32,6 кв.м.; сараю (Б), 1980 року побудови, площею основи (забудови) 50,3 кв.м.; сараю (б), 1980 року побудови, площею основи (забудови) 7,1 кв.м.; сараю (В), 1985 року побудови, площею основи (забудови) 46,4 кв.м.; літньої кухні (Г), 1985 року побудови, площею основи (забудови) 38,4 кв.м.; навісу (г), 1985 року побудови, площею основи (забудови) 26,9 кв.м. 07 серпня 2015 року субєктом оціночної діяльності товариством ПП Проекція проведено незалежну оцінку житлового будинку з надвірними будівлями загальною площею 80,2 кв.м., житловою площею 47,6 кв.м., що розташований по вул. Ясенівська, 10 в с. Майдан-Голенищівський Летичівського району Хмельницької області і зроблено висновок, що ринкова вартість складає 54746,00 грн. без врахування ПДВ. Згідно довідок виконкому Голенищівської сільської ради Летичівського району Хмельницької області від 07 вересня 2015 року, від 21 вересня 2015 року [PERSON], який помер 14 серпня 2008 року, та [PERSON], яка померла 13 жовтня 2009 року, до дня своєї смерті були зареєстровані [INFO], а [PERSON], [INFO], постійно з дня народження проживає [INFO] в спадковому будинку свого батька [PERSON]. Відповідно до листа Летичівської державної нотаріальної контори, інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 19 жовтня 2015 року після смерті [PERSON], який помер 14 серпня 2008 року, спадкова справа не відкривалась. Вирішуючи питання щодо визнання права власності на житловий будинок, споруди в порядку спадкування, суд, зважуючи на нормативні акти, які регулювали набуття права власності на нерухоме майно на час його побудови, приходить до висновку, що хоча спадкодавець [PERSON], який помер 14 серпня 2008 року, своє право власності на житловий будинок при житті в БТІ не зареєстрував (не оформив), проте, незважаючи на це, його право власності на нерухоме майно підтверджено внесенням запису в погосподарську книгу. Судом також враховується, що [PERSON] Голенищівською сільською радою передано у приватну власність земельну ділянку, яка розташована по вул. Ясинівська, 10 в с. Майдан-Голенищівський, землю передано для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а також для ведення особистого селянського господарства. Матеріали справи не містять доказів того, що БТІ здійснювало реєстрацію житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Ясенівська, 10 в с. Майдан-Голенищівський Летичівського району Хмельницької області, а тому позивач, як спадкоємець, позбавлений можливості в нотаріальному порядку оформити свідоцтво про право на спадщину, оскільки правовстановлюючий документ відсутній, що вказує на наявність спору, який вирішується в судовому порядку. Враховуючи вказані обставини суд вважає, що право позивача [PERSON] підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на вказаний житловий будинок в порядку спадкування після [PERSON], який помер 14 серпня 2008 року. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved