Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

Звернувшись до суду, позивач зазначає, що на підставі договору купівлі-продажу від 17 липня 2010 року йому на праві власності належить квартира [ADDRESS]. 23 вересня 2011 року ним був зареєстрований шлюб з [PERSON] (нині [PERSON]) [PERSON]. Після реєстрації шлюбу дружина та її дочка [PERSON], [INFO], були зареєстровані в належній йому квартирі. Але [PERSON] після вселення до квартири відмовилася проживати разом із ним та матір'ю. Проживає з батьком та бабкою за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з реєстрацією відповідача в належній йому квартирі вимушений нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, не може вільно розпоряджатися своєю власністю. За цих підстав позивач просить встановити факт не проживання відповідача без поважних причин з квітня 2012 року в квартирі [ADDRESS]; усунути йому перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження вказаною квартирою, визнавши [PERSON] такою, що втратила право користування цією квартирою та зобов'язавши Індустріальний районний відділ у м. Дніпропетровськ Головного управління в Дніпропетровській області Державної міграційної служби України зняти її з реєстраційного обліку. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та наполягав на його задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, повідомлялася про час і місце судового розгляду, заперечень проти позову не надала, у зв'язку з чим справу вирішено на підставі наявних даних та доказів у відсутності відповідача в заочному порядку. Третя особа - Індустріальний районний відділ у м. Дніпропетровськ Головного управління в Дніпропетровській області Державної міграційної служби України явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про час і місце судового розгляду був повідомлений. Суд, з'ясувавши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 17 липня 2010 року належить на праві власності квартира [ADDRESS]. 23 вересня 2011 року позивачем був укладений шлюб з [PERSON] (нині [PERSON]) [PERSON]. Як вбачається з матеріалів справи, 2 вересня 2013 року в належній позивачу квартирі була зареєстрована його падчерка [PERSON], [INFO]. Однак, згідно з наданим суду та долученим до матеріалів справи актом від 15 червня 2016 року остання в спірній квартирі не проживає з 4 квітня 2012 року. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] пояснила, що після укладення нею в 2011 році шлюбу з [PERSON] стали проживали з дочкою в належній йому квартирі. [PERSON] не бажала проживати з ними та стала проживати в квартирі її бабки за адресою: [ADDRESS], де на даний час мешкає та наміру повертатися не виявляє. В спірній квартирі зареєструвала дочку, коли остання отримувала паспорт, так як бабка не бажала зареєструвати її в своїй квартирі. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що відповідач понад рік не проживає в спірній квартирі без поважних причин, суд вважає, що відповідача необхідно визнати такою, що втратила право користування квартирою № 155 у будинку № 93 по пр. Миру в місті Дніпропетровську. Щодо позовних вимог про встановлення факту не проживання відповідача без поважних причин з квітня 2012 року в квартирі [ADDRESS], то вони задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до статті 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Між тим, за змістом статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання є рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. За таких обставин встановлення факту не проживання відповідача без поважних причин у спірній квартирі є неналежним способом судового захисту прав позивача. В даному випадку саме рішення суду про визнання відповідача такою, що втратила право користування спірною квартирою, є підставою для зняття її з реєстраційного обліку державною міграційною службою. Також не можуть бути задоволені вимоги позивача про зобов'язання Індустріальний районний відділ у м. Дніпропетровськ Головного управління в Дніпропетровській області Державної міграційної служби України зняти відповідача з реєстраційного обліку в спірній квартирі, оскільки вказаним органом позивачу не відмовлено у зняття відповідача з реєстраційного обліку на підставі відповідного рішення суду, позовні вимоги до цього органу ним не заявлялися. Таким чином, позов [PERSON] слід задовольнити частково. Згідно зі статтею 88 ЦПК України у зв'язку з частковим задоволення позову суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial