Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Згідно позовної заяви, позивачка [PERSON] перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] з 06.11.1971 року по 21.03.2005 року. На момент розірвання шлюбу, відповідач постійно проживав на території [PERSON] Федерації та між сторонами була усна домовленість про те, що все майно, яке набуте ними за час шлюбу та знаходиться в Україні у м.Нетішин, залишається у власності позивачки. Проте, відповідач неодноразово будучи на території України жодних дій спрямованих на врегулювання питання розподілу спільної сумісної власності не вживав. З 2006 року відповідач [PERSON] являється громадянином [PERSON] Федерації. 05.03.2015 року позивачка зверталась до відповідача з листом про вирішення спору між ними в позасудовому порядку, однак відповіді не отримала. Позивачка вважає, що такі дії відповідача порушують її право приватної власності на нерухоме майно та безперешкодне право на користування та розпорядження своєю власністю. В період перебування подружжя у шлюбі було набуте наступне майно: двокімнатна квартира №12 загальною площею 45,2 кв. м., розташована по вул.Будівельників, 12 в м.Нетішин Хмельницької області; земельна ділянка площею 0,06 га для садівництва, що розташована на території Нетішинської міської ради Хмельницької області, набута у приватну власність відповідачем; земельна ділянка площею 0,0626 га для садівництва, що розташована в садовому товаристві «Ліана» у м.Нетішин Хмельницької області; двокімнатна квартира №30 розташована по вул.Зарічній, 15 у м.Балашиха Московської області [PERSON] Федерації. Оскільки домовленості між сторонами щодо порядку поділу майна не досягнуто, позивачка просить: визнати вищезазначене майно спільною сумісною власністю подружжя та у порядку поділу майна виділити їй двокімнатну квартиру №12, загальною площею 45,2 кв. м., розташовану по вул.Будівельників, 12 в м.Нетішин Хмельницької області; земельну ділянку площею 0,06 га для садівництва, що розташована на території Нетішинської міської ради Хмельницької області; земельну ділянку площею 0,0626 га для садівництва, що розташована в садовому товаристві «Ліана» у м.Нетішин Хмельницької області; виділити відповідачу [PERSON] двокімнатну квартиру №30, розташовану по вул.Зарічній, 15 у м.Балашиха Московської області, [PERSON] Федерації. Сторони будучи належним чином повідомлені про місце, час та дату розгляду справи судом, в судове засідання не зявилися. Позивачка направила до суду письмове клопотання в якому зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити, розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач [PERSON] направив до суду заяву від 24.05.2017 року в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, просить розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України в звязку з неявкою сторін фіксація судового розгляду з застосуванням технічного засобу не здійснювалась. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.60, ч.1 ст.70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч.3 ст.368 ЦК України), відповідно до ч. ч.2, 3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Згідно з п.24 вищевказаної постанови Пленуму №11 до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.1 ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюб [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований 06.11.1971 року Оленицькою сільрадою Тростянецького району Вінницької області, актовий запис №22, розірвано на підставі рішення Нетішинського міського суду від 21.03.2005 року. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Нетішинським БТІ 14.03.1995 року, реєстраційний запис №680 від 14.03.1995 року, двокімнатна квартира №12 загальною площею 45,2 кв. м., що розташована по вул.Будівельників, 12 в м.Нетішин Хмельницької області, належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] Відповідно до оцінювального акту квартири №12, що по вул.Будівельників, 12 в м.Нетішин Хмельницької області, складеного 18.05.2015 року, інвентаризаційна вартість квартири становить 70787 гривень. Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.04.2001 року, відповідач [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю №17 від 27.12.2001 року, придбав у власність земельну ділянку площею 0,0626 га для садівництва, що розташована в садовому товаристві «Ліана» у м.Нетішин Хмельницької області. Відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ХМ №124 від 30.04.1998 року, на підставі рішення Нетішинської міської ради народних депутатів №223 від 17.07.1997 року, відповідачу [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,06 га для садівництва, що розташована на території Нетішинської міської ради Хмельницької області. Що стосується двокімнатної квартири №30, розташованої по вул.Зарічній, 15 у м.Балашиха Московської області, [PERSON] Федерації, то сторонами не надано, а судом не встановлено доказів, які б підтверджували, що дане нерухоме майно перебуває у власності відповідача та було набуте під час перебування сторін у шлюбі. Відповідно до ухвали Нетішинського міського суду від 07.12.2016 року до Головного управління Міністерства юстиції [PERSON] Федерації було направлено судове доручення, на виконання якого надійшла заява представника відповідача [PERSON] від 06.06.2017 року згідно якої позов [PERSON] про розподіл майна набутого за час шлюбу визнано, судове засідання просить проводити за відсутності відповідача. Також в матеріалах виконання судового доручення наявна заява відповідача [PERSON] згідно якої він відмовляється на користь позивачки [PERSON] від усього рухомого та нерухомого майна, яке належить йому на території України в м.Нетішин, придбаного ним у власність в процесі приватизації. У вищевказаній заяві відповідач зазначив, що квартира №30, яка розташована по вул.Зарічній, 15 у м.Балашиха Московської області, [PERSON] Федерації, залишається у його власності, оскільки була ним придбана після розірвання шлюбу. Водночас, доказів про те, що дана квартира являється його власністю та придбана ним після розірвання шлюбу з позивачкою, відповідач не надав. Таким чином, суд вважає, що квартиру №30, яка розташована по вул.Зарічній, 15 у м.Балашиха Московської області, [PERSON] Федерації, неможливо визначити як спільну сумісну власність подружжя, оскільки це не підтверджено наявними у справі доказами, а також виділити дану квартиру в порядку поділу майна для відповідача, у звязку з чим у позові в цій частині слід відмовити. Враховуючи вище наведене, беручи до уваги, що відповідачем визнано позов, суд вважає за необхідне визнати спільною сумісною власністю подружжя квартиру [ADDRESS], земельну ділянку площею 0,06 га для садівництва, що розташована на території Нетішинської міської ради Хмельницької області; земельну ділянку площею 0,0626 га для садівництва, що розташована в садовому товаристві «Ліана» у м.Нетішин Хмельницької області та у порядку поділу майна виділити вищевказане майно у власність [PERSON] Також у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в розмірі 707,87 грн.

Outcome: approved