Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Згідно рішення Любарського районного суду від 28 травня 2012 року [PERSON] зобов'язаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі 500 грн. щомісяця до досягнення сином повноліття. Причиною звернення до суду стала та обставина, що розмір аліментів не відповідає реальним потребам дитини та розміру визначеному ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України. Саме тому позивачка звернулась до суду з проханням ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання сина у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак при зверненні до суду з позовною заявою вказала у ній, що просить розглянути справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, що стверджується оголошенням опублікованим на WEB-сайті Любарського районного суду, однак від нього не надійшло повідомлення про причину неявки, відзив на позов не подав, а тому суд у відповідності до ст.280 ЦПК України приходить до висновку, що справу слід розглядати в порядку заочного провадження. Відповідно до ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: [INFO] року народився [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] актовий запис №1194, батьками якого записані [PERSON] та [PERSON]. Згідно рішення Любарського районного суду Житомирської області №613/2-174/12 від 28.05.2012 року, [PERSON], [INFO], уродженець с.Заліпеньє Ляховичського району Брестської області, зареєстрований с.Соколівка Первомайського району Миколаївської області, фактично проживає [ADDRESS] зобов'язаний сплачувати на користь [PERSON], [INFO], мешканки [ADDRESS] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 500 (п'ятсот) грн. щомісяця, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Саме тому, враховуючи те, що після ухвалення рішення суду, згідно якого із відповідача стягуються аліменти на утримання сина в розмірі, що на даний час є меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідної вікової категорії, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Оскільки рішення ухвалено на користь позивачки, то з відповідача у відповідності до ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved