Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

З позову [PERSON] вбачається, що 29.10.2008 року померла [PERSON], проживала та була зареєстрована на момент смерті за адресою с. Поділ Великобагачанського району Полтавської області разом із його матірю [PERSON], яка її доглядала до самої смерті. До складу спадкового майна поряд з іншим входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Великобагачанського району Полтавської області площею 5,78 га, яка належала на праві власності [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ПЛ №230339, який був виданий їй за життя 19.08.2005 року та був зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів від 19.08.2005 року № 01055100049 з кадастровим номером 5320284000:00:003:0083. \~ \~ \~ Позивач\~зазначає,\~що він\~ є\~спадкоємцем за\~заповітом,\~який був\~складений [PERSON]\~15.09.2004\~року та\~посвідчений секретарем\~Подільської сільської\~ради Великобагачанського\~району Полтавської\~області,\~цим заповітом\~вона все\~своє майно\~заповіла йому,\~ [PERSON].\~ Про\~даний заповіт\~йому нічого\~не було\~відомо,\~він вважав,\~що якщо\~його мати\~[PERSON] доглядала\~[PERSON],\~остання проживала\~у житловому\~будинку,\~який належить\~його матері\~тривалий період\~з листопада\~2003\~року по\~день смерті\~і його\~мати поховала\~її,\~то його\~мати є\~спадкоємицею.\~Йому також\~відомо,\~що його\~мати [PERSON]\~факту про\~проживання зі\~спадкоємицею більше\~пяти років\~на момент\~смерті та\~ведення спільного\~господарства в\~судовому порядку\~не встановлювала\~та до\~нотаріуса не\~зверталася із\~заявою про\~прийняття спадщини.\~Спадкова справа\~не заводилась.\~Коли він\~дізнався про\~існування заповіту,\~то звернувся\~до приватного\~нотаріуса [PERSON]\~ із\~заявою про\~видачу \~йому свідоцтва\~про право\~на спадщину\~надавши заповіт,\~то йому\~було відмовлено\~на тій\~підставі,\~що пропущений\~6\~місячний строк\~для прийняття\~спадщини.\~Інших спадкоємців,\~які б\~прийняли спадщину\~після смерті\~ [PERSON]\~ немає,\~ спору про майно також немає. Посилаючись на вищевикладені обставини та на те, що нотаріус відмовив у прийнятті заяви на спадщину через пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] про визнання пропуску строку для прийняття спадщини з поважних причин та визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини (а.с.а.с.2-3). В підготовчому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, в своїх поясненнях посилалася на обставини, що викладені в позові та просили його задовольнити. До проведення підготовчого судового засідання у справі та до початку розгляду справи по суті від відповідача у справі [PERSON] сільської ради Великобагачанського району Полтавської області до суду надійшов лист №439/02-21 від 20.06.2018 року про те, що даний відповідач визнає заявлені позовні вимоги позивача [PERSON] і просить провести відповідне судове засідання у відсутність їх представника (а.с.33). \~ \~ \~ \~Третя особа у справі [PERSON] просила заявлений позов задовольнити, підтвердила те, що дійсно [PERSON] останні пять-шість років життя проживала у неї, вона її доглядала та після смерті здійснила її поховання; також вказала, що взимку 2018 року при проведенні ремонтних робіт кімнати, де проживала [PERSON], вона випадково знайшла заповіт [PERSON], який був складений на її сина [PERSON] \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 цієї статті, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Відповідач у справі має право визнати позов на будь-якій стадії судового процесу (п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України). За нормою ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення та доводи позивача [PERSON], його представника адвоката [PERSON], пояснення третьої особи [PERSON], допитавши свідків [PERSON] та [PERSON], вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] про визнання пропуску строку для прийняття спадщини з поважних причин та визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (обєкт), щодо якої виник спір. Судом встановлено, що громадянка [PERSON], яка проживала на момент смерті разом із матірю позивача по справі [PERSON] [PERSON] за адресою: с. Поділ Великобагачанського району Полтавської області, вулиця Першотравнева, 29 померла 29.10.2008 року, про що Подільською сільською радою Великобагачанського району видано свідоцтво про смерть (а.с.а.с.5,9). 15.09.2004 року [PERSON], [INFO], в Поділіській сільській раді склала заповіт, реєстровий номер 171, згідно якого все належне їй майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось, і все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] (а.с.6). З довідки від 13.03.2018 року, виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Великобагачанського району Полтавської області вбачається, що у домогосподарстві [PERSON], [INFO], згідно записів погосподарської книги №5 за 2001-2010 роки у с. Поділ по вул. Першотравнева, 29 Великобагачанського району Полтавської області була зареєстрована та проживала [PERSON], [INFO], в період з 23.11.2003 року по 29.10.2008 року (а.с.8). З акта, складеного свідками сусідами [PERSON] вбачається, що [PERSON], [INFO], була зареєстрована та проживала в період з 23.11.2003 року по 29.10.2008 року у домогосподарстві [PERSON], [INFO], у с. Поділ по вул. Першотравнева, 29 Великобагачанського району Полтавської області (а.с.9). З копії Державного акта на право власності на земельну ділянку Серія ПЛ №230339, який був виданий [PERSON] за життя 19.08.2005 року та був зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів №01055100049 з кадастровим номером 5320284000:00:003:0083 вбачається, що їй належала на праві власності земельна ділянка площею 5,78 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Подільської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області (а.с.10). З листа відділу у Великобагачанському районі №386/102-18 вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 5320284000:00:003:0083 зареєстрована на гр. [PERSON], державний акт на право власності на землю видано 19.08.2005 року серія ПЛ №230339 загальною площею 5,78 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів №01055100049 (а.с.11). Приватний нотаріус Великобагачанського районного нотаріального округу [PERSON] постановою від 27.02.2018 року відмовила позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 5,78 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Подільської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області після померлої 29.10.2008 року [PERSON] у звязку з пропущенням терміну для прийняття спадщини до встановлення додаткового терміну для прийняття спадщини (а.с.а.с.12-13). \~ \~ \~ \~Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно повідомлення приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу [PERSON] від 22.06.2018 року №831/01-16, Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину та з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), вбачається, що спадкова справа після смерті 29.10.2008 року [PERSON] не заводилася; [PERSON] складено 15.09.2004 року заповіт, реєстровий номер 171, який станом на 18.06.2018 року є чинним (а.с.а.с.34-37). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила, що коли вона працювала секретарем Подільської сільської ради, то дійсно посвідчувала заповіт [PERSON], яка проживала останні роки свого життя у [PERSON], яка є матірю [PERSON] Також даний свідок вказала, що дійсно [PERSON] доглядала [PERSON] після смерті її сестри, піклувалася та дбала про неї, а також здійснила належним чином її поховання. Ті обставини, що дійсно останні пять-шість років життя [PERSON] проживала у [PERSON], підтвердив і свідок [PERSON] (сусід [PERSON]Г.). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України). У відповідності до вимог ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 цієї статті). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. \~ \~ \~ \~Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст.1297 ЦК України). \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 3 ст.1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповіт це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто (ст.1234 ЦК). За нормою ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право у будь-яких час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить (ч.2 ст.1254 ЦК). В цьому контексті слід зазначити, що Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11.02.2014 року у справі №1-1/2014 вказав про те, що субєкт права власності, яким є заповідач (спадкодавець), на випадок своєї смерті має право шляхом вчинення заповіту розпоряджатися своєю власністю спадщиною, до складу якої законом віднесені усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті (статті 318,1218,1233,1235,1236 ЦК України); заповідач має право призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин; заповідач має право на визначення обсягу спадщини, що має спадкуватися за заповітом, на заповідальний відказ, на покладення на спадкоємця інших обовязків, а також право на скасування заповіту тощо (частина перша статті 1235, статті 1236,1237,1240,1254 Кодексу). Як вказав Конституційний Суд України, за своєю юридичною природою свобода розпорядження власністю шляхом вчинення заповіту (свобода заповіту) є одним із основоположних принципів спадкового права, при цьому, вона є абсолютною. Також, Кодексом визначені певні обмеження волі заповідача щодо права розпорядження власністю (обмеження принципу свободи заповіту) шляхом установлення права окремої категорії осіб на обовязкову частку у спадщині. З урахуванням сукупності досліджених матеріалів справи, а також виходячи з положень ст.ст.12,13,77,81 ЦПК України вбачається, що в матеріалах даної цивільної справи відсутні докази оскарження будь-якою особою вищевказаного заповіту та докази визнання недійсним даного заповіту, згідно даних Спадкового реєстру, вказаний заповіт від 15.09.2004 року, реєстровий номер 171 [PERSON] є чинним. \~ \~ \~ \~Отже, з досліджених матеріалів справи вбачається, що спадкоємцем за заповітом від 15.09.2004 року, реєстровий номер 171 після померлої 29.10.2008 року [PERSON] є позивач у справі [PERSON]; інших спадкоємців як за заповітом, так і за законом не вбачається з наявних матеріалів справи. При цьому, обєктивною є та обставина, що про існування даного заповіту [PERSON] не знав, оскільки не проживав з [PERSON] та [PERSON], як пояснила остання, заповіт [PERSON] вона знайшла випадково на початку 2018 року, після чого [PERSON] звернувся до органу нотаріату, однак отримав вмотивовану відмову у вчиненні нотаріальної дії. \~ \~ \~ \~Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Аналогічні положення містяться у ч.1 ст.15 ЦК України та ст.4 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Згідно ст.5\~ЦПК України,\~здійснюючи правосуддя,\~суд захищає\~права,\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні та\~суспільні інтереси\~у спосіб,\~визначений законом\~або договором.\~ Обґрунтовуючи зміст позовних вимог, [PERSON] посилається у позові на те, що вона не може одержати в приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом (земельну ділянку, місцезнаходженням якої є Подільська сільська рада Великобагачанського району Полтавської області) після смерті [PERSON], оскільки через те, що не знав про наявність складеного на нього заповіту, лише взимку 2018 року дізнався від матері [PERSON] про наявність даного заповіту, після чого одразу у лютому 2018 року звернувся до приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] з метою оформлення права власності на майно в порядку спадкування, однак в цьому їй було відмовлено. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №6-1320цс17 від 23.08.2017 року, необізнаність спадкоємця про існування заповіту є поважною причиною для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Суд оцінив наявні у справі докази, і з урахуванням показань допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON], того, що [PERSON] була зареєстрована та проживала в період з 23.11.2003 року по 29.10.2008 року у домогосподарстві [PERSON], [INFO], у с. Поділ по вул. Першотравнева, 29 Великобагачанського району Полтавської області, конкретних обставин справи та відсутність інших спадкоємців, які претендують на спадщину (що вбачається з відомостей, отриманих від приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу), з урахуванням правової природи заповіту як волевиявлення конкретної особи щодо розпорядження своїй майном, права особи на спадкування за заповітом, а також враховуючи визнання відповідачем у справі заявлених позовних вимог [PERSON], що не порушує чиїх-небудь прав, свобод та інтересів та висновки ВСУ, викладені при розгляді справи №6-1320цс17 від 23.08.2017 року, з огляду на положення ст.55 Конституції України приходить до висновку, що позивач [PERSON] з поважних причин пропустив встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті 29.10.2008 року [PERSON], оскільки з сукупності досліджених матеріалів справи вбачається, що так як [PERSON] обєктивно не знав про наявність складеного [PERSON] на нього заповіту від 15.09.2004 року, тому він заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк (шестимісячний) не подавав; при цьому, після звернення позивача до приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] з метою оформлення права на спадщину, йому було відмовлено у вчиненні відповідної нотаріальної дії. При таких обставинах справи, коли позивач [PERSON] надав належні докази того, що вона пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, в суду є передбачені законом підстави для визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved