Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

Звернувшись до суду з даним позовом, представник позивача [PERSON] , який діє в інтересах позивача [PERSON] , просить стягнути з відповідача ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь позивача [PERSON] грошову суму у розмірі 12 931,25 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.08.2017 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Горлівської державної нотаріальної контори, позивач [PERSON] , є спадкоємцем майна після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] . Як видно із вказаного свідоцтва, у спадкову масу увійшли грошові кошти, які розміщені, зокрема, у ТВБВ №10004/0299 м. Сіверськ на рахунку № [NUMBER] , дата відкриття 06.05.2016 року, цей вклад належав померлому на підставі довідки № 25-9/1-1620/761-бт від 13.06.2017 року, виданої цим же банком. 03.10.2017 року позивач звернулась до ТВБВ № 10004/0299 філії - Донецьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк» із заявами про закриття рахунку та про видачу коштів з карткового рахунку, в якій зазначила, що у зв`язку з оформленням спадщини просить видати їй кошти в сумі 12 641,02 грн. з поточного рахунку № [NUMBER] , що відкритий на ім`я [PERSON] . У відповідь на заяву [PERSON] філія - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» на адресу позивача надіслала відповідь за № 274 від 23.10.2017 року, де вказала, що грошові кошти, які знаходяться на рахунку № [NUMBER] у ТВБВ № 10004/0299 АТ «Ощадбанк» та належить позивачці відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом № 3-467 від 30.08.2017 року станом на 23.10.2017 року видати неможливо. В листі також зазначено, що згідно з роз`ясненнями Бек-офісу філії-Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», який безпосередньо виконує та контролює операції з видачі коштів з карткових рахунків, на рахунок № [NUMBER] були зараховані пенсійні кошти після смерті [PERSON] (після 30.12.2016 року), які підлягають поверненню до Пенсійного фонду України та УПСЗН згідно до постанови КМУ № 1596 п. 13. Також було рекомендовано звернутися до Управління ПФУ м. Бахмут для надання свідоцтва про смерть [PERSON] та подальшого повернення зайвих коштів до УПФУ та УПСЗН. Позивач [PERSON] також зверталась із письмовими заявами до банку від 30.10.2017 року, в яких просила роз`яснити правові підстави для відмови у видачі вказаних вище грошових коштів. Також для вирішення даного питання позивач неодноразово зверталась до УПСЗН Бахмутської райдержадміністрації. На звернення [PERSON] УПСЗН Бахмутської райдержадміністрації повідомило, що загальна сума нарахованої допомоги за період з 19.12.2016 року по 30.06.2017 року становить 12 931,25 грн. Сума нарахованої на розрахунковий рахунок [PERSON] допомоги за період з 01.01.2017 року по 18.06.2017 року у розмірі 12 037,60 грн. повернута відділенням уповноваженого банку ДОУ АТ «Ощадбанк» в повному обсязі, у зв`язку зі смертю 30.12.2016 року [PERSON] . Особова справа знята з обліку з 19.06.2017 року. Управлінням праці та соціального захисту населення Бахмутської райдержадміністрації направлено лист від 26.10.2017 року № 3-07/2905 до уповноваженого банку ПАТ «Державний ощадний банк України» про необхідність повернення коштів з поточного рахунку [PERSON] в розмірі 12 037,60 грн. Платіжним дорученням № 335086090 від 27.10.2017 року уповноваженим банком ПАТ «Державний ощадний банк України» повернуті кошти в розмірі 12 037,60 грн. на розрахунковий рахунок УПСЗН Бахмутської райдержадміністрації. Вважає, що відповідач знав про наявність спадкоємця після смерті [PERSON] , який має свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові кошти, які знаходяться на рахунку банку, у порушення положень чинного законодавства, перерахував грошові кошти на рахунок УПСЗН Бахмутської райдержадміністрації. Вказані обставини і стали причиною для звернення до суду із даним позовом. 23 квітня 2019 року від представника відповідача АТ «Ощадбанк» Павленка Л.М. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити, посилаючись на те, що відповідно до норм законодавства та Положення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, укладеного між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] , повернення коштів з поточного рахунку [PERSON] на рахунок управління праці та соціального захисту населення Бахмутської районної державної адміністрації на підставі листа від 26 жовтня 2017 року № 3-07/2905 відбулося відповідно до норм чинного законодавства та умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Таким чином, оскільки кошти у розмірі 12037,60 грн. були повернуті на підставі вищевказаного листа, це вказує на неможливість їх виплати у зазначеній сумі (а.с. 49-51). Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] у судовому засіданні на вимогах позовної заяви наполягали та просили їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Русін В.С. у судовому засіданні проти вимог позовної заяви заперечував та просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що суми пенсій та грошової допомоги, зараховані на поточний рахунок разом із нарахованими на них відсотками, починаючи з місяця, наступного за місяцем смерті одержувача підлягають поверненню уповноваженим банком органам Пенсійного фонду та органам соціального захисту населення не пізніше наступного операційного дня після надходження таких відомостей. Представник третьої особи - Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився. Від начальника управління Антипенко Н. надійшли пояснення на позовну заяву, згідно з якими вона вважає позов [PERSON] необґрунтованим і таким, що не відповідає нормам матеріального права, оскільки права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші встановлені законом виплати, не входять до складу спадщини (а.с. 122-123). Заслухавши думку учасників справи, дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що пред`явлені позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.08.2017 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Горлівської державної нотаріальної контори Фоменко О.М. та зареєстрованого у реєстрі за № 3-467, позивач [PERSON] , [INFO] , є спадкоємцем майна після смерті свого батька [PERSON] , 1955 року народження, який помер [INFO] . Як видно із вказаного свідоцтва, у спадкову масу увійшли грошові кошти, які розміщені, зокрема, у ТВБВ №10004/0299 м. Сіверськ на рахунку № [NUMBER] , дата відкриття 06.05.2016 року, цей вклад належав померлому на підставі довідки № 25-9/1-1620/761-бт від 13.06.2017 року, виданої цим же банком (а.с. 12). 03.10.2017 року позивач звернулась до ТВБВ № 10004/0299 Філії-Донецьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк» із заявою про видачу коштів з карткового рахунку, в якій зазначила, що у зв`язку з оформленням спадщини просить видати їй кошти в сумі 12 641,02 грн. з поточного рахунку № [NUMBER] , (а.с. 16), а також із заявою № б/н про закриття рахунку № [NUMBER] , що відкритий на ім`я [PERSON] , по праву на спадщину (а.с. 14, 15). У відповідь на заяву [PERSON] Філія-Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» на адресу позивача надіслала відповідь за № 274 від 23.10.2017 року, де вказала, що грошові кошти, які знаходяться на рахунку № [NUMBER] у ТВБВ № 10004/0299 АТ «Ощадбанк» та належить позивачці відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом № 3-467 від 30.08.2017 року станом на 23.10.2017 року видати неможливо. В листі також зазначено, що згідно з роз`ясненнями Бек-офісу філії-Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», який безпосередньо виконує та контролює операції з видачі коштів з карткових рахунків, на рахунок № [NUMBER] були зараховані пенсійні кошти після смерті [PERSON] (після 30.12.2016 року), які підлягають поверненню до Пенсійного фонду України та УПСЗН згідно до постанови КМУ № 1596 п. 13. Також було рекомендовано звернутися до Управління ПФУ м. Бахмут для надання свідоцтва про смерть [PERSON] та подальшого повернення зайвих коштів до УПФУ та УПСЗН (а.с. 17). Крім того, позивач [PERSON] також зверталась із письмовими заявами до банку від 30.10.2017 року, в яких просила роз`яснити правові підстави для відмови у видачі вказаних вище грошових коштів (а.с. 18-19). Однак листом від 22.11.2017 року № 104.14-21/1/5107/41342/2017-04 АТ «Ощадбанк», надав відповідь, аналогічну відповіді № 274 від 23.10.2017 року (а.с. 20). Також для вирішення даного питання позивач неодноразово зверталась до УПСЗН Бахмутської райдержадміністрації. Так, на звернення [PERSON] УПСЗН Бахмутської райдержадміністрації видало довідку про отримання (неотримання) допомоги від 10.01.2018 року, з якої встановлено, що [PERSON] перебував на обліку в УПСЗН Бахмутської райдержадміністрації та йому відповідно до постанови КМУ від 01.10.2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщених особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» з 19.12.2016 року по 18.06.2017 року призначено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам (на [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Загальна сума нарахованої допомоги за період з 19.12.2016 року по 30.06.2017 року становить 12 931,25 грн. (в т.ч. нарахована адресна допомога [PERSON] 7 610, 14 грн. та нарахована адресна допомога [PERSON] 5 321,11 грн.). Сума нарахованої на розрахунковий рахунок [PERSON] допомоги за період з 01.01.2017 року по 18.06.2017 року у розмірі 12 037,60 грн. повернута відділенням уповноваженого банку ДОУ АТ «Ощадбанк» в повному обсязі, у зв`язку зі смертю [INFO] [PERSON] . Особова справа знята з обліку з 19.06.2017 року (а.с. 21). Крім того, представником позивача було здійснено запит до УПСЗН Бахмутської райдержадміністрації для отримання інформації щодо правових підстав повернення банком коштів на рахунок УПСЗН Бахмутської райдержадміністрації. Як видно з копії листа від 27.04.2018 року № 1667/3-07 УПСЗН Бахмутської райдержадміністрації, адресованого адвокату Ніколаєнку В.І., на виконання листа Департаменту соціального захисту населення Донецької облдержадміністрації від 28.08.2017 року було проведено перевірку особової справи [PERSON] і встановлено, що останній помер [INFO] . За результатами перевірки проведений розрахунок надміру виплачених коштів допомоги, які підлягають відшкодуванню, який становить12 037,60 грн. за період з 01.01.2017 року по 18.06.2017 року. Особова справа [PERSON] розглянута на засіданні Комісії по надміру виплаченим сумам усіх видів соціальної допомоги 21.09.2017 року, за результатами якої прийнято рішення про повернення надміру виплачених сум щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам (а.с. 22-23). Договором про виплату грошових допомог та компенсацій, укладеним між управлінням праці та соціального захисту населення Бахмутської райдержадміністрації та ПАТ «Держаний ощадний банк України» передбачено, що «суми грошової допомоги, зараховані на поточний( у т.ч. картковий) рахунок одержувача, разом з нарахованими на них відсотками починаючи з місяця, наступного за місцем його смерті, установа Банку повертає відповідно Управлінню, за письмовим розпорядженням, за умови наявності цих сум на поточному (у тому числі картковому) рахунку одержувача допомоги». Управлінням праці та соціального захисту населення Бахмутської райдержадміністрації направлено лист від 26.10.2017 року № 3-07/2905 до уповноваженого банку ПАТ «Державний ощадний банк України» про необхідність повернення коштів з поточного рахунку [PERSON] в розмірі 12 037,60 грн. (а.с. 71). Платіжним дорученням № 335086090 від 27.10.2017 року уповноваженим банком ПАТ «Державний ощадний банк України» повернуті кошти в розмірі 12 037,60 грн. на розрахунковий рахунок управління. Крім того, у вищевказаному листі також зазначено, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1219 ЦК України, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші встановлені законом виплати не входять до складу спадщини (а.с. 22-23). Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (стаття 19 Конституції України). Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини, інші юридичні факти. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Частиною 1 статті 14 ЦК України передбачено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відносини між банком та клієнтом (володільцем банківського рахунка) щодо укладення договору банківського рахунка та здійснення операцій за рахунком клієнта урегульовано положеннями глави 72 ЦК України. Відповідно до частин 1, 3 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом (частина 2 статті 1068 ЦК України). Згідно з пунктом 1.3 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», дата валютування - зазначена платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки дата, починаючи з якої кошти, переказані платником отримувачу, переходять у власність отримувача. Отже, кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк, в свою чергу, у межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів. Відповідно до статті 1071 ЦК України, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. Пунктом 1.39 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що списання примусове - це списання коштів, що здійснюється стягувачем без згоди платника на підставі встановлених законом виконавчих документів у випадках, передбачених законом. Тобто примусове списання коштів із рахунка клієнта на підставі рішення суду та виконавчих документів визначає обов`язок банку виконати судове рішення, прийняте за наслідком захисту прав стягувача щодо особи - володільця рахунка, незалежно від його волевиявлення. Із урахуванням того, що банк не є набувачем спірних коштів і не має повноважень з розпорядження особистими коштами клієнта, які є власністю останнього, поза межами договору між банком і клієнтом; будь-яке рішення, прийняте судом відносно володільця рахунка або його спадкоємців, яке б зобов`язувало банк здійснити списання коштів з особового рахунка, відсутнє, то відповідач не мав правових підстав для перерахування вказаних вище грошових коштів на рахунок УПСЗН. Аналогічга правова позиція була неодноразово викладена в постановах Верховного Суду України, зокрема, від 02.09.2014 року у справі № 3-80гс14 та від 19.08.2014 року у справі № 3-81гс14. Європейський суд з прав людини у справі «Брумареску проти Румунії» дійшов висновку про те, що принцип правової визначеності є одним із фундаментальних аспектів верховенства права, і для того, щоб судове рішення відповідало вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно, щоб воно було розумно передбачуваним. Отже, забезпечення єдності судової практики є нічим іншим, як реалізацією принципу правової визначеності. При цьому слід зазначити, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Редакція газети «Правоє дєло» та Штекель проти України», у судовому рішенні національного суду є можливим посилання на судові рішення українських судів, у яких суди схильні до відповідного тлумачення законодавчих положень, якими врегульовано подібні відносини, або у яких був загальний підхід національних судів у таких справах та вбачається, що відповідне тлумачення або загальний підхід національних судів у таких справах має впливати на прийняття судового рішення зі спору у подібних відносинах. З огляду на зазначену практику Європейського суду з прав людини, суд вважає, що при розгляді даної справи слід враховувати загальний підхід щодо вирішення спорів у подібних цивільних правовідносинах, який викладений, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 02.09.2014 року справа № 3-80гс14 та від 19.08.2014 року № 3-81гс14. При цьому, суд звертає увагу, що платіжним дорученням № 335086090 від 27.10.2017 року уповноваженим банком ПАТ «Державний ощадний банк України» повернуті кошти в розмірі 12 037,60 грн. на розрахунковий рахунок УПСЗН Бахмутської райдержадміністрації на підставі листа управління від 26.10.2017 року. Проте позивач [PERSON] , будучи спадкоємцем [PERSON] та власником грошових коштів на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.08.2017 року, з вказаним свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30.08.2017 року звернулась до банку із письмовою заявою про закриття рахунку та видачу коштів з карткового рахунку ще 03.10.2017 року, яка була прийнята банком в той же день - 03.10.2017 року. Статтею 41 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1). Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2). Статтею 386 ЦК України встановлені засади захисту права власності та передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності (ч. 1). Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ч. 2). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що відповідач, достовірно знаючи про наявність спадкоємця після смерті [PERSON] , який має свідоцтво про право на спадщину за законом та має усі права на грошові кошти, які знаходяться на рахунку банку та були відкриті на ім`я [PERSON] , перерахував кошти у розмірі 12 037,60 грн., які не належать банку, на рахунок УПСЗН Бахмутської райдержадміністрації, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково, стягнувши з відповідача на її користь суму у розмірі 12 037,60 грн. При зверненні до суду з позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. (а.с. 35). На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 656,09 грн. (12037,60 грн. х 704,80 грн. /12931,25 грн. = 656,09 грн.).

Outcome: partial