Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Звертаючись до суду, позивачі в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначили, що відповідно до рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 18.02.2009 року [PERSON] був вселений у квартиру [ADDRESS], яке вступило в законну силу 26.08.2009 року на підставі ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.08.2009 року. Не зважаючи на рішення зазначених судів відповідач у спірній квартирі не проживає, перешкод у користуванні приміщенням квартири відповідачу ніхто не чинить. Відповідач не цікавиться квартирою, не сплачує комунальні послуги, його особистих речей в квартирі не має. На теперішній час у квартирі, котра є двохкімнатною, мешкають тільки позивачі, усі витрати по утриманню квартири, а також по оплаті комунальних послуг здійснюються ними самостійно. Через те, що у квартирі зареєстрований відповідач, має місце значне зайве нарахування оплати за комунальні послуги, відповідно це порушує їх інтереси. На підставі зазначеного позивачі просили визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], зобов'язати Баглійський районний відділ в м. Дніпродзержинську Державної міграційної служби України зняти відповідача [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою спірної квартири [ADDRESS]. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, не заперечують проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судовому засіданні був відсутній. Про час і місце судового засідання повідомлений належним чином - у відповідності до вимог ст. 74,76 ЦПК України - шляхом оголошення в газеті, а також судовими повістками. Відповідач заяви про розгляд справи за його відсутністю не надав, причини неявки до суду не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позивачі проти заочного розгляду справи не заперечували. Представник третьої особи - Баглійський районний відділ у м. Дніпродзержинську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, в судове засідання не з'явився, будь-яких заперечень на позов суду не надавали. Враховуючи вищенаведене і прийняття суддею ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, наданих сторонами. В судовому засіданні досліджені всі докази, надані сторонами. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі доказів, наданих сторонами і досліджених під час судового засідання. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана, довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до додатку № 7 до Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов та надання їм житлових приміщень в Українській РСР, Виконавчий комітет Баглійської Ради народних депутатів м. Дніпродзержинськ 02 листопада 1998 року видав Ордер № 222 [PERSON] на право зайняття 2 кімн. загальною жилою площею 27, 0 кв. в квартирі [ADDRESS]. Ордер видано на підставі рішення Баглійського виконкому 229 від 19.08.1998р. на сімю, яка на той час складалася з [PERSON], його дружини [PERSON] та сина [PERSON] Відповідно до рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 18.02.2009 року (ар.с.7-10), [PERSON] був вселений у квартиру [ADDRESS]. Дане рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 18.02.2009 року вступило в законну силу 26.08.2009 року на підставі рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.08.2009 року (ар.с.5-6), відповідач у квартирі не проживає, не цікавиться квартирою, не сплачує комунальні послуги, його особистих речей в квартирі не має, перешкод у користуванні приміщенням квартири відповідачу ніхто не чинить. Відповідач [PERSON] зареєстрований в жилому приміщенні за адресою: [ADDRESS], є наймачем зазначеного житла, що підтверджено довідкою з адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС Дніпропетровської області від 09.11.2015 року (ар.с.19). На теперішній час у квартирі, котра є двохкімнатною, мешкають тільки позивачі, усі витрати по утриманню квартири, а також по оплаті комунальних послуг здійснюються самостійно, через те, що у квартирі зареєстрований відповідач, має місце значне зайве нарахування оплати за комунальні послуги, відповідно це порушує їх інтереси. Дані обставини підтверджуються відповідними актами, а саме: - Відповідно до акту від 20.05.2015р., затвердженого КЖЕП «Оріон», відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не мешкає з 1999 року, його особистих речей в квартирі не має, участі в оплаті комунальних послуг не приймає (ар.с.11). - Відповідно до акту від 21.07.2015р., затвердженого КЖЕП «Оріон», відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не мешкає з 1999 року, його особистих речей в квартирі не має, участі в оплаті комунальних послуг не приймає (ар.с.12). - Відповідно до акту від 22.09.2015р., затвердженого КЖЕП «Оріон», відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не мешкає з 1999 року, його особистих речей в квартирі не має, участі в оплаті комунальних послуг не приймає (ар.с.13). - Відповідно до статті 163 Житлового кодексу України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення. Згідно з ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігаються жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно з ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За таких обставин, слід вважати доведеними факти, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, у тому числі факт не проживання відповідача у вказаній житловій площі понад шести місяців при відсутності поважної причини. Тому, в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом позов підлягає задоволенню. Однак вимоги позивачки щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню, так як вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням згідно з нормами житлового і цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК України; стаття 405 ЦК України). Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи викладене, за наявності рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням окремого рішення суду щодо зняття особи з реєстрації місця проживання не потребується. Окрім цього, пред'являючи вимоги до Баглійського районного відділу в м. Дніпродзержинську Державної міграційної служби України, позивач не зазначає дану установу у якості відповідача по справі.

Outcome: partial