Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Цей договір відповідно до ст.1055 ЦК України укладається в письмовій формі. До відносин за кредитним договором застосовуються положення статей 1046-1052 ЦК України. Згідно ст.1050 ЦК України наслідками порушення кредитного договору є зобовязання позичальника сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 ЦК України та проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Згідно з положеннями п.п. 3.1 та 3.2 Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» від 17.12.2013 року № 14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів в наслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті». При цьому індекс інфляції, 3 % річних від простроченої суми ( ст. 625 ЦК України) та проценти за позикою ( ст. 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. Як встановлено в судовому засіданні, 10.12.20126 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір № 64 про відкриття фізичної особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитної платіжної схемою. Згідно до п.1.1.4 Договору відповідачу було надано кредит у розмірі 13999,99 грн. з відсотковою ставкою 24.00 %річних на строк дії картки. Банк виконав свої договірні зобовязання за Кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти. У звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань, станом на 19.11.2018 року заборгованість складає 25788,5019 грн., де: тіло кредиту в розмірі 12990,35 грн., проценти за користування кредитом (строкові) в розмірі 5317,10 грн., сума інфляційного збільшення заборгованості в розмірі 6021,98 грн., 3% річних на суму простроченого кредиту в розмірі 1453,07 грн., заборгованість за РКО в розмірі 6,00 грн. На підставі наведеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю та з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 25\~788,50 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України за рахунок відповідачів позивачу слід відшкодувати понесені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 1921,00 грн., який був понесений позивачем при зверненні з позовом до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved