Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

З доводів позовної заяви [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вбачається, що 14 вересня 2017 року рішенням Апеляційного суду Полтавської області по цивільній справі №525/381/16-ц апеляційну скаргу ТОВ АФГ «Еліта» було задоволено частково, скасовано рішення Великобагачанського районного суду від 21.03.2017 року та стягнуто з ТОВ АФГ «Еліта»: на користь [PERSON] заборгованість по орендній платі за 2015 рік в сумі 3996,52 грн., пеню 2425,57 грн., інфляційні втрати 139,88 грн., 3% річних 61,09 грн., а всього 6623,06 грн.; на користь [PERSON] заборгованість по орендній платі за 2015 рік в сумі 2152,03 грн., пеню 1306,80 грн., інфляційні втрати 75,32 грн., 3% річних 32,89 грн., а всього 3567,04 грн.; на користь [PERSON] заборгованість по орендній платі за 2014 рік в сумі 3445,82 грн., пеню 2091,34 грн., інфляційні втрати 889,02 грн., 3% річних 156,33 грн., а всього 6582,51 грн. Відповідно до даного судового рішення, позовні вимоги в частині пені, індексу інфляції та трьох процентів річних обраховувалася по 3 жовтня 2016 року включно. За даним судовим рішенням суду апеляційної інстанції було встановлено, що у ТОВ АФГ «Еліта» мається заборгованість з орендної плати: перед [PERSON] за 2015 рік в сумі 3996,52 грн. (оскільки в останнього обєднано дві земельні ділянки), перед [PERSON] за 2015 рік в сумі 2152,03 грн. та перед [PERSON] за 2014 рік в сумі 3445,82 грн. (оскільки в останнього у власності дві земельні ділянки). Позивачі вказують, що станом на 07.11.2017 року дане судове рішення апеляційної інстанції, що набрало законної сили залишилося невиконаним, тобто позивачам у справі на вказану дату орендна плата за договорами оренди землі, укладеними позивачами з ТОВ АФГ «Еліта», за період, зазначений вище, залишилася не виплаченою. Позивачі вказують, що договорами оренди землі, укладеними сторонами встановлено, що у разі не внесення орендної плати у строки, визначені цим договором справляється пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення. Як вказують позивачі, з урахуванням суми основної заборгованості з орендної плати за 2014 рік ([PERSON]А.) та за 2015 рік ([PERSON] та [PERSON]В.), з 07.11.2016 року по 07.11.2017 року на користь позивачів підлягає стягненню пеня у розмірі: [PERSON] (основна сума заборгованості 3996,52 грн. орендної плати за 2015 рік) в сумі 1060 грн.32 коп., [PERSON] (основна сума заборгованості 2152 грн.03 коп. орендної плати за 2015 рік) в сумі 570 грн.95 коп., [PERSON] (основна сума заборгованості 3445 грн.82 коп. орендної плати за 2014 рік) в сумі 914 грн.21 коп. Також, позивачі у справі посилаються на положення ст.625 ЦК України та вказують, що розмір інфляційних втрат за період з 05.10.2016 року по 07.11.2017 року, враховуючи суму боргу по орендній платі становить: на користь [PERSON] - 654 грн.65 коп., на користь [PERSON] 352 грн.51 коп., на користь [PERSON] 564 грн.44 коп. Розмір трьох процентів річних за період з 05.10.2016 року по 07.11.2017 року, враховуючи суму боргу по орендній платі, становить: на користь [PERSON] - 131 грн.06 коп., на користь [PERSON] 70 грн.57 коп., на користь [PERSON] 113 грн.00 коп. Посилаючись на вищевикладені обставини та положення ст.625 ЦК України позивачі у справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з відповідним позовом, в якому просили суд стягнути з ТОВ АФГ «Еліта» на користь: [PERSON] суму заборгованості по орендній платі за 2015 рік в сумі 1846 грн.03 коп., що складається з суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції 654 грн.65 коп., суму пені 1060 грн.32 коп., суму 3% річних 131 грн.06 коп.; [PERSON] суму заборгованості по орендній платі за 2015 рік в сумі 994 грн.03 коп., що складається з суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції 352 грн.51 коп., суму пені 570 грн.95 коп., суму 3% річних 70 грн.57 коп.; [PERSON] суму заборгованості по орендній платі за 2014 рік в сумі 1591 грн.65 коп., що складається з суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції 564 грн.44 коп., суму пені 914 грн.21 коп., суму 3% річних 113 грн.00 коп. (а.с.а.с.4-7). Провадження у даній цивільній справі було відкрито ухвалою суду від 10.11.2017 року (тобто за правилами ЦПК України, що діяв до 15.12.2017 року). 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10. 2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою суду від 28.12.2017 року вирішено цивільну справу за позовом [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до ТОВ Агрообєднання фермерських господарства «Еліта» про стягнення заборгованості з орендної плати розглядати у загальному позовному провадженні та призначено підготовче засідання (а.с.96). 09.02.2018 року по даній справі проведено підготовче засідання і призначено судовий розгляд даної цивільної справи по суті заявленого позову (а.с.126). Відповідачем у справі на вищевказаний позов подані письмові заперечення (а.с.а.с.92-93), а в подальшому письмовий відзив (а.с.а.с.107-110). В судове засідання позивачі у справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не зявилися, вони повідомлялися про день і час розгляду справи, раніше представник позивачів адвокат [PERSON] направляв до суду заяви про підтримання заявлених позовних вимог та розгляд справи у його відсутність та відсутність позивачів (а.с.а.с.104,105). В судовому засіданні представник відповідача ТОВ АФГ «Еліта» [PERSON] підтримав подані по справі письмові заперечення та відзив, в своїх поясненнях посилався на доводи, які викладені в письмових запереченнях на даний позов та відзиві, який був ним поданий після постановлення ухвали про проведення розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача [PERSON], вивчивши матеріали справи, оглянувши матеріали цивільної справи №525/381/16-ц за позовом [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення невиплаченої орендної плати за землю і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до ТОВ Агрообєднання фермерських господарства «Еліта» про стягнення пені, трьох відсотків річних та індексу інфляції підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (обєкт), щодо якої виник спір. Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 14.09.2017 року по цивільній справі №525/381/16-ц за позовом [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до ТОВ АФГ «Еліта» про стягнення орендної плати, пені, трьох відсотків та індексу інфляції апеляційну скаргу ТОВ АФГ «Еліта» було задоволено частково; рішення Великобагачанського районного суду від 21.03.2017 року було скасовано та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ТОВ АФГ «Еліта»: на користь [PERSON] заборгованість по орендній платі за 2015 рік в сумі 3996,52 грн., пеню 2425,57 грн., інфляційні втрати 139,88 грн., 3% річних 61,09 грн., а всього 6623,06 грн.; на користь [PERSON] заборгованість по орендній платі за 2015 рік в сумі 2152,03 грн., пеню 1306,80 грн., інфляційні втрати 75,32 грн., 3% річних 32,89 грн., а всього 3567,04 грн.; на користь [PERSON] заборгованість по орендній платі за 2014 рік в сумі 3445,82 грн., пеню 2091,34 грн., інфляційні втрати 889,02 грн., 3% річних 156,33 грн., а всього 6582,51 грн. (а.с.а.с.15-19). Даним судовим рішенням суду апеляційної інстанції було встановлено, що у ТОВ АФГ «Еліта» мається заборгованість з орендної плати: перед [PERSON] за 2015 рік в сумі 3996,52 грн. (оскільки в останнього обєднано дві земельні ділянки), перед [PERSON] за 2015 рік в сумі 2152,03 грн. та перед [PERSON] за 2014 рік в сумі 3445,82 грн. (оскільки в останнього у власності дві земельні ділянки). Як вбачається з вищевказаного судового рішення суду апеляційної інстанції, позовні вимоги в частині пені, індексу інфляції та трьох процентів річних обраховувалася по 03 жовтня 2016 року включно. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до ТОВ Агрообєднання фермерських господарства «Еліта» про стягнення пені, трьох відсотків річних та індексу інфляції (яка розглядається в даний час судом (а.с.а.с.4-7) була направлена до Великобагачанського районного суду Полтавської області засобами поштового звязку 07.11.2017 року, що підтверджується відтиском вузла поштового звязку м. Полтава на поштовому конверті (а.с.56). З доводів позовної заяви [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вбачається, що станом на 07.11.2017 року судове рішення апеляційної інстанції, що набрало законної сили 14.09.2017 року залишилося невиконаним, позивачам у справі на вказану дату орендна плата за договорами оренди землі, укладеними позивачами з ТОВ АФГ «Еліта», за період, зазначений вище, залишилася не виплаченою. Зі змісту письмових заперечень відповідача у справі та змісту відзиву на позов вбачається, що рішення суду апеляційної інстанції щодо [PERSON], [PERSON] та [PERSON] ТОВ АФГ «Еліта» виконано в повному обсязі (а.с.а.с.92-93,107-110). При цьому, стороною відповідача у справі не надавалися документи про конкретну дату виконання вищевказаного судового рішення щодо позивачів у справі. З оглянутих матеріалів цивільної справи №525/381/16-ц за позовом [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до ТОВ АФГ «Еліта» про стягнення невиплаченої орендної плати за землю вбачається, що 03.10.2017 року до суду було подано заяву від [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про видачу виконавчого листа згідно рішення Апеляційного суду Полтавської області від 14.09.2017 року; Великобагачанським районним судом Полтавської області 05.10.2017 року були видані відповідні виконавчі листи, а в подальшому, постановами державного виконавця Решетилівського районного відділу ДВС [PERSON] від 13.11.2017 року були закінчені виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів №2/525/9/2017, виданих 05.10.2017 року Великобагачанським районним судом Полтавської області про стягнення з ТОВ АФГ «Еліта» на користь [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заборгованості по орендній платі у розмірах, що вказані згідно рішення Апеляційного суду Полтавської області від 14.09.2017 року, в звязку з стягненням боргу в повному обсязі (фотокопії даних документів приєднані до матеріалів даної справи і знаходяться на аркушах 162-172). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Частиною 3 цієї статті передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов'язання передбачені ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема за ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобовязання. Положеннями ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Така правова позиція була висловлена Верховний Судом України у Постанові від 01.10.2014 року у справі №113цс14. З сукупності матеріалів справи вбачається, що станом на 07.11.2017 року рішення Апеляційного суду Полтавської області від 14.09.2017 року відповідачем у справі виконане не було. Отже, виходячи з вищевикладеного, з відповідача у справі на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню пеня за період з 07.11.2016 року по 07.11.2017 року (в межах заявлених вимог) (з урахуванням основної суми заборгованості з орендної плати за 2015 рік (3996,52 грн.) в сумі 1058 грн.16 коп. (розрахунок: за період з 07.11.2016 року по 07.12.2016 року: 3996,52х28%(подвійна облікова ставка):100:365 (днів)х31 (кількість днів у періоді)=95 грн.05 коп.; за період з 08.12.2016 року по 25.01.2017 року: 3996,52х28%:100:365х49=150 грн.24 коп.; за період з 26.01.2017 року по 01.03.2017 року: 3996,52х28%:100:365х35=107 грн.32 коп.; за період з 02.03.2017 року по 13.04.2017 року: 3996,52х28%:100:365х43=131 грн.85 коп.;за період з 14.04.2017 року по 25.05.2017 року: 3996,52х26%:100:365х42=119 грн.58 коп.; за період з 26.05.2017 року по 06.07.2017 року: 3996,52х25%:100:365х42=114 грн.98 коп.; за період з 07.07.2017 року по 02.08.2017 року: 3996,52х25%:100:365х27=73 грн.92 коп.; за період з 03.08.2017 року по 26.10.2017 року:3996,52х25%:100:365х85=232 грн.70 коп.; за період з 27.10.2017 року по 07.11.2017 року: 3996,52х27%:100:365х11=32 грн.52 коп. Враховуючи положення ч.2 ст.625 ЦК України, втрати від інфляції за час прострочення зобовязання за період з 05.10.2016 року по 07.11.2017 року, які підлягають стягненню на користь [PERSON] складають суму 654 грн. 65 коп. (в межах заявленої позовної вимоги в цій частині) 3996,52 грн. (сума боргу), сукупний індекс інфляції за даний період 1.164) та три проценти річних від простроченої суми - 131 грн.00 коп. (розрахунок: 3996,52х3,00%:100%:365х398(кількість днів)=131грн.00 коп.). Отже, на користь [PERSON] з відповідача у справі ТОВ АФГ «Еліта» підлягає стягненню заборгованість в сумі 1843 грн. 81 коп., з якої: пеня за прострочення сплати орендної плати 1058 грн.16 коп., три проценти річних від простроченої суми 131 грн., втрати від інфляції за час прострочення 654 грн.65 коп. З відповідача у справі на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню за період з 07.11.2016 року по 07.11.2017 року (в межах заявлених вимог) пеня з урахуванням основної суми заборгованості з орендної плати за 2015 рік (2152,03 грн.) в сумі 569 грн.73 коп. (розрахунок: за період з 07.11.2016 року по 07.12.2016 року: 2152,03х28%(подвійна облікова ставка):100:365 (днів)х31 (кількість днів у періоді)=51 грн.18 коп.; за період з 08.12.2016 року по 25.01.2017 року: 2152,03х28%:100:365х49=80 грн.89 коп.; за період з 26.01.2017 року по 01.03.2017 року: 2152,03х28%:100:365х35=57 грн.78 коп.; за період з 02.03.2017 року по 13.04.2017 року: 2152,03х28%:100:365х43=70 грн.99 коп.;за період з 14.04.2017 року по 25.05.2017 року: 2152,03х26%:100:365х42=64 грн.38 коп.; за період з 26.05.2017 року по 06.07.2017 року: 2152,03х25%:100:365х42=61грн.91 коп.; за період з 07.07.2017 року по 02.08.2017 року: 2152,03х25%:100:365х27=39 грн.80 коп.; за період з 03.08.2017 року по 26.10.2017 року:2152,03х25%:100:365х85=125 грн.29 коп.; за період з 27.10.2017 року по 07.11.2017 року: 2152,03х27%:100:365х11=17 грн.51 коп. Враховуючи положення ч.2 ст.625 ЦК України, втрати від інфляції за час прострочення зобовязання за період з 05.10.2016 року по 07.11.2017 року, які підлягають стягненню на користь [PERSON] складають суму 352 грн. 51 коп. (в межах заявленої позовної вимоги в цій частині) 2152,03 грн. (сума боргу), сукупний індекс інфляції за даний період 1.164) та три проценти річних від простроченої суми 70 грн.00 коп. (розрахунок: 2152,03х3,00%:100%:365х398(кількість днів)=70 грн.00 коп.). Отже, на користь [PERSON] з відповідача у справі ТОВ АФГ «Еліта» підлягає стягненню заборгованість в сумі 992 грн. 24 коп., з якої: пеня за прострочення сплати орендної плати 569 грн.73 коп., три проценти річних від простроченої суми 70 грн., втрати від інфляції за час прострочення 352 грн.51 коп. З відповідача у справі на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню за період з 07.11.2016 року по 07.11.2017 року (в межах заявлених вимог) пеня з урахуванням основної суми заборгованості з орендної плати за 2014 рік (3445,82 грн.) в сумі 912 грн.29 коп. (розрахунок: за період з 07.11.2016 року по 07.12.2016 року: 3445,82х28%(подвійна облікова ставка):100:365 (днів)х31 (кількість днів у періоді)=81 грн.95 коп.; за період з 08.12.2016 року по 25.01.2017 року: 3445,82х28%:100:365х49=129 грн.53 коп.; за період з 26.01.2017 року по 01.03.2017 року: 3445,82х28%:100:365х35=92 грн.52 коп.; за період з 02.03.2017 року по 13.04.2017 року: 3445,82х28%:100:365х43=113 грн.67 коп.; за період з 14.04.2017 року по 25.05.2017 року: 3445,82х26%:100:365х42=103 грн.10 коп.; за період з 26.05.2017 року по 06.07.2017 року: 3445,82х25%:100:365х42=99 грн.13 коп.; за період з 07.07.2017 року по 02.08.2017 року: 3445,82х25%:100:365х27=63 грн.73 коп.; за період з 03.08.2017 року по 26.10.2017 року:3445,82х25%:100:365х85=200 грн.62 коп.; за період з 27.10.2017 року по 07.11.2017 року: 3445,82х27%:100:365х11=28 грн.04 коп. Враховуючи положення ч.2 ст.625 ЦК України, втрати від інфляції за час прострочення зобовязання за період з 05.10.2016 року по 07.11.2017 року, які підлягають стягненню на користь [PERSON] складають суму 564 грн. 44 коп. (в межах заявленої позовної вимоги в цій частині) 3445,82 грн. (сума боргу), сукупний індекс інфляції за даний період 1.164) та три проценти річних від простроченої суми - 113 грн.00 коп. (розрахунок: 3445,82х3,00%:100%:365х398(кількість днів)=113 грн.00 коп.). Отже, на користь [PERSON] з відповідача у справі ТОВ АФГ «Еліта» підлягає стягненню заборгованість в сумі 1589 грн. 73 коп., з якої: пеня за прострочення сплати орендної плати 912 грн.29 коп., три проценти річних від простроченої суми 113 грн., втрати від інфляції за час прострочення 564 грн.44 коп. В цьому контексті суд враховує висновки Верховного Суду України, що містяться в аналізі практики застосування ст.625 ЦК України в цивільному судочинстві про те, що наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. З квитанцій про сплату судового збору від 06.11.2017 року вбачається, що позивачами у справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] при зверненні до суду з даним цивільним позовом було сплачено судовий збір кожним по 640 грн. (а.с.а.с.1-3). Враховуючи вищевикладене, положення ч.1 ст.131, ч.1 ст.141 ЦПК України та те, що задоволені позовні вимоги хоч і є частково задоволеними, однак проведені розрахунки та стягнення за заявленими позовними вимогами є меншими не суттєво від заявлених позовних вимог, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача по 640 грн. на користь кожного з позивачів. Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За загальним правилом ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами (ч.2 ст.137 ЦПК України). Положеннями пунктів 1 та 2 частини другої цієї статті визначаються умови, які стосуються розподілу даних судових витрат. Також, відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи викладені положення ЦПК України, при вирішення питання про стягнення витрат за правничу допомогу суд враховує те, що позовні вимоги всіх позивачів випливають з орендних правовідносин і однозначно є однотипними, що скоротило затрати часу на вивчення судової практики в однорідних правовідносинах, було складено одну позовну заяву від трьох позивачів у справі, те, що представник позивачів участі в судових засідання не брав, направляв до суду клопотання про підтримання заявлених позовних вимог, обсяг наданої правової допомоги адвокатом, ціну позову по кожному з позивачів, час складання позовної заяви та наведені у ній розрахунки, і в сукупності цих обставин суд приходить до висновку, що витрати позивачів на правничу допомогу адвоката [PERSON] підлягають частковому задоволенню і необхідно стягнути з відповідача у справі витрати на правничу допомогу адвоката: на користь [PERSON] 1100 грн., на користь [PERSON] 650 грн., на користь [PERSON] 900 грн., що відповідатиме обєктивному та співмірному обсягу наданої правничої допомоги адвоката кожному з позивачів в межах спірних правовідносин, що виникли між сторонами у справі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial