Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

З позовною заявою про визнання незаконним та скасування розпорядження Козелецької районної державної адміністрації, державного акту на право приватної власності на земельну ділянку та витребування майна із чужого незаконного володіннядо суду звернулась [PERSON] до [PERSON] та Козелецької районної державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Лихолітська сільська рада Козелецького району Чернігівської області та відділ Держгеокадастру у Козелецькому районі. Позов мотивований тим, що у 2015 році позивачу, [PERSON], стало відомо, що земельні ділянки площею 0,10 га кадастровий номер 7422085100:06:003:0031 та площею 2,92 га кадастровий номер 7422085100:06:001:0031 на підставі розпорядження голови Козелецької районної державної адміністрації від 10 березня 2004 року № 94 були передані [PERSON]. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримує у повному обсязі і судові витрати з відповідачів просить не стягувати. Відповідач не заперечував проти задоволення позову. Представник Козелецької районної державної адміністрації позов визнав в частині скасування розпорядження голови Козелецької РДА від 10 березня 2004 року, а в частині визнання незаконним розпорядження голови Козелецької РДА просив суд відмовити. Представник Лихолітської сільської ради Козелецького району Чернігівської області у судове засідання не зявився, але попередньо надав суду письмову заяву у якій визначив, що проведення розгляду справи просить провести без участі представника сільської ради, з позовом згоден. Представник відділу Держгеокадастру у Козелецькому районі в судовому засідання не заперечував проти задоволення позову. Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до ст. 197 ч. 1 ЦПК України вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Позивач у справі, [PERSON], є власником земельних ділянок площею 0,10 га кадастровий номер 7422085100:06:003:0031 та площею 2,92 га кадастровий номер 7422085100:06:001:0031, а загальною площею 3,02 га, які належать їй згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 265226, виданого на підставі розпорядження Козелецької районної державної адміністрації № 287 від 23 серпня 2005 року і зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010785400023. Вищевказані, належні позивачу земельні ділянки призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, були безоплатно передані їй в розмірі земельної частки (паю) із земель колишнього КСП «Темп» взамін сертифікату на земельну частку (пай) і становлять собою земельну частку (пай) № 31. У 2015 році позивачу, [PERSON], стало відомо, що земельні ділянки площею 0,10 га кадастровий номер 7422085100:06:003:0031 та площею 2,92 га кадастровий номер 7422085100:06:001:0031 були передані [PERSON]. На заяву [PERSON] від 12 листопада 2015 року в.о. начальника відділу Дежгеокадасту у Козелецькому районі повідомив їй, що згідно розпорядження голови Козелецької районної державної адміністрації від 10 березня 2004 року № 94 земельна ділянка в розмірі земельної частки (паю) за номером 31, загальною площею 3,02 га, в тому числі рілля 2,92 га та пасовище 0,10 га, передана у власність для ведення особистого селянського господарства та надано дозвіл на виготовлення державного акту на право власності на дану земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Темп» на території Лихолітської сільської ради Козелецького району Чернігівської області громадянці [PERSON]. 26 листопада 2004 року головою Козелецької РДА на ім'я [PERSON], яка проживає [INFO] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку ЧН № 052888, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010485400006. Згідно з даним державним актом було передано право власності на земельні ділянки площею 0,10 га кадастровий номер 7422085100:06:003:0031 та площею 2,92 га кадастровий номер 7422085100:06:001:0031. [PERSON] вважає, що право власності на спірні земельні ділянки було набуте [PERSON] з порушенням порядку паювання земель, передбаченим Указом Президента України від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», тому державний акт на право власності на земельну ділянку ЧН № 052888 має бути визнаний недійсним, а розпорядження голови Козелецької районної державної адміністрації від 10 березня 2004 року № 94 незаконним з наступних підстав. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості), проводиться відповідною місцевою радою за місцем розташування земельних ділянок на збо\-рах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Відповідно до ч. 2 ст. 9 зазначеного вище закону, п. 8 Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2004 року № 122, розподіл земельних ділянок може здійснюватися за згодою не менш як двох третин власників земельних часток (паїв) або їх представників такими способами: - за списком (складається в алфавітному або іншому порядку, визначеному рішенням зборів); - шляхом жеребкування у разі відсутності згоди щодо розподілу за списком. Результати розподілу оформляються протоколом, що підписується власниками земельних часток (паїв) або їх представниками, які взяли участь у розподілі, головуючим та секретарем зборів. До протоколу додаються такі документи: -реєстраційний список власників земельних часток (паїв) або їхніх представників, які взяли участь у розподілі (у ньому потрібно зазначити номери вибраних земельних ділянок за проектом; проти кожного запису власник ставить свій підпис; на кожному аркуші списку мають стояти підписи голови та секретаря зборів, а також печатка відповідної ради); - схема розміщення земельних ділянок за проектом, в якій зазначено номери земельних ділянок та номери їхніх власників (за списком). Розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) колишнього КСП «Темп» здійснювався шляхом жеребкування, під час якого позивачу у справі, [PERSON] дістався пай № 31, що підтверджується списком громадян власників сертифікатів на право на земельну чаастку (пай) на землях бувшого КСП «Темп». В той же час [PERSON] отримала право на приватизацію паю № 405. За таких умов розпорядження голови Козелецької районної державної адміністрації від 10 березня 2004 року № 94 в частині передачі у власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) за номером 31, загальною площею 3,02 га, в тому числі рілля 2,92 га та пасовище 0,10 га, та надання дозволу на виготовлення державного акту на право власності на дану земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Темп» на території Лихолітської сільської ради Козелецького району Чернігівської області громадянці [PERSON], підлягає скасуванню, оскільки винесене з порушенням порядку паювання земель, передбаченого Указом Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям». Разом з тим, у відповідності до частини 3 статті 43 Закону України від 09 квітня 1999 року 586 XIV «Про місцеві державні адміністрації» розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними неекономними, неефектними за очікуваннями чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку. Таким чином, виходячи із системного аналізу норм земельного законодавства та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що Козелецькою районною державною адміністрацією при прийнятті оскаржуваного розпорядження були дотримані вимоги чинного законодавства, а тому відсутні підстави для визнання протиправними розпорядження голови Козелецької районної державної адміністрації в Чернігівській області від 10 березня 2004 року № 94 в частині передачі у власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) за номером 31, загальною площею 3,02 га, в тому числі рілля 2,92 га та пасовище 0,10 га, та надання дозволу на виготовлення державного акту на право власності на дану земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Темп» на території Лихолітської сільської ради Козелецького району Чернігівської області громадянці [PERSON], що є підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині. Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право насувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Відповідно до ст.ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди виникають з моменту державної реєстрації цих прав та посвідчуються, зокрема державним актом. Відповідно до п. 17 Розділу Перехідних положень ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно із ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків: застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними (незаконними) можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Згідно зі ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатим договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Відповідно до ст. ст. 1212, 1213 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. У 2014 році [PERSON] померла. Спадкоємцем майна померлої є її син - [PERSON], відповідач по справі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial