Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

Звертаючись до суду, позивачі в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначили, що вони є співвласниками квартири [ADDRESS]. На даний час за вищевказаною адресою зареєстровані: позивачі [PERSON] та [PERSON], відповідач [PERSON], [PERSON] мати позивачів та [PERSON] дідусь. Відповідач є рідним батьком [PERSON] та вітчимом [PERSON] За вищевказаною адресою він проживав однією сімєю з ними та був зареєстрований, поки перебував у зареєстрованому шлюбі з їх матірю. Після розлучення, відповідач переоформив належну йому частину вищезазначеної квартири на імя позивачів, висилився з неї та обіцяв одразу виписатися добровільно, але по теперішній час так цього не зробив і не збирається. З 2011 року [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає, за цей час жодного разу в квартиру не зявлявся, його особистих речей в квартирі немає. Відповідач з позивачами та іншими членами родини майже не спілкується, виписуватися не бажає. Відповідач не приймає участь в утриманні квартири, не оплачує кошти за комунальні послуги. Вони знаходяться у дуже скрутному матеріальному становищі. Кошти, які вони заробляють, не вистачає навіть на вкрай необхідні речі, тому враховуючи стрімке зростання цін та тарифів на оплату комунальних послуг, питання оплати таких послуг стоїть особливо гостро. Наявність реєстрації відповідача в даній квартирі змушує їх оплачувати за нього комунальні послуги та унеможливлює оформлення житлової субсидії, в той час коли відповідач не користується та не проживає в квартирі понад 5 років і відповідно ніяких коштів на оплату від нього не надходить. На підставі зазначеного позивачі просили визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування квартирою № 1 у будинку № 2 по вул. Дорожна у м. Камянське Дніпропетровської області з подальшим зняттям [PERSON] з реєстрації місця проживання за адресою: [INFO]. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку та винесення заочного рішення по справі. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутністю та за відсутністю її довірителя [PERSON], позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку Відповідач у судовому засіданні був відсутній. Про час і місце судового засідання повідомлений належним чином - у відповідності до вимог ст. 74,76 ЦПК України - шляхом оголошення в газеті, а також судовими повістками. Відповідач заяви про розгляд справи за його відсутністю не надав, причини неявки до суду не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позивачка проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розгляд цивільної справи здійснювати без їх представника. Враховуючи вищенаведене і прийняття суддею ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, наданих сторонами. В судовому засіданні досліджені всі докази, надані сторонами. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі доказів, наданих сторонами і досліджених під час судового засідання. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана, довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними. Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 11 квітня 2002 року Фондом комунальної власності міста Дніпродзержинська (ар.с.9) та Договором Дарування нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON] від 24.12.2012 року за реєстровим номером №2853 (ар.с.10), право власності на вищезазначену квартиру зареєстроване згідно чинного законодавства у Державному реєстрі прав на нерухоме майно (ар.с.13-15). Відповідно до довідки про склад сімї № 000942854 від 07.09.2016 року виданої ТОВ «Інфо-Ком», зазначено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON] батько, [PERSON] мати, [PERSON] сестра, [PERSON] дідусь (ар.с.16). Факт реєстрації відповідача в квартирі [ADDRESS] також підтверджено довідкою з адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС Дніпропетровської області від 12.10.2016 року (ар.с.21). Відповідно до акту № 1058 про не проживання складеного комісією КП ДГС «УКОЖФ» від 08.09.2016 року, зазначено, що в квартирі [ADDRESS] відповідач [PERSON] не проживає з 2011 року (ар.с.17). Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений й його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. За таких обставин, слід вважати доведеними факти, на які посилаються позивачі, як на підставу своїх вимог, у тому числі факт не проживання відповідача у вказаній квартирі понад року при відсутності поважної причини. Тому, в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням позов підлягає задоволенню. Однак вимоги позивачів щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню, так як вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням згідно з нормами житлового і цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК України; стаття 405 ЦК України). Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи викладене, за наявності рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням окремого рішення суду щодо зняття особи з реєстрації місця проживання не потребується. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів.

Outcome: partial