Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Згідно позову, що надійшов до суду 17.08.2015 року, позивач зазначив, що рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2014 року, було задоволено його позов, заявлений до відповідача, а саме визнано незаконним та скасовано наказ розпорядження генерального директора філії «Вільногірський ГМК» ПрАТ «Кримський ТИТАН» за № 405 від 27 листопада 2013 року про припинення трудового договору (контракту) по п. 1 ст. 40 КЗпП України (скорочення штату працівників), стягнуто з відповідача на його користь у відшкодування завданої моральної шкоди кошти в розмірі 1000 грн. та судові витрати в сумі 1750 грн. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2014 року, постановлену за результатами розгляду апеляційної скарги відповідача на зазначене вище рішення суду 1-ї інстанції, рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 17.04.2014 р. залишено без змін, а апеляційну скаргу відповідача відхилено, тобто рішення суду 1 -ї інстанції набрало чинності. З дати набрання чинності зазначеного вище рішення суду 1 -ї інстанції, він залишився працівником філії «Вільногірський ГМК» ПрАТ «Кримський ТИТАН» на посаді апаратника-гідрометалурга відділення № 1 металургійного виробництва підприємства філії «Вільногірський ГМК» ПрАТ «Кримський ТИТАН». На цей час підприємство відповідача змінило назву на приватне акціонерне товариство (далі в тексті (ПрАТ) «Юкрейніан Кемікал Продактс», яке є правонаступником прав та обов'язків ПрАТ «Кримський ТИТАН». Реалізовуючи своє право на щорічну відпустку, йому підприємством відповідача, згідно з наказом № 243 (розпорядженням) про надання відпустки від 08.04.2015 р., було надано щорічну основну відпустку строком всього 28 календарних днів на період з 20 квітня 2015 р. - по 20 травня 2015 року включно. Тобто його першим робочим днем після відпустки мало стати 21 травня 2015 року. Однак, після закінчення відпустки, 21 травня 2015 року, він з'явився на прохідну підприємства відповідача, розташовану в приміщенні, яке було передано відповідно до розпорядження КМ України в державну власність, після закінчення оренди та передано до філії «Вільногірський ГМК державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» (далі в тексті ДП «ОГХК»), оскільки його робоче місце після поновлення на роботі залишалось на території філії «Вільногірський ГМК ДП «ОГХК» та про інше своє робоче місце, йому ніхто не повідомляв. При цьому, до керівництва відповідача він доступу не мав, оскільки його через прохідну не пропускали працівники охорони ДП «ОГХК», про те, куди він мав вийти на роботу, йому ніхто з адміністрації підприємства відповідача не повідомляв, при тому, що він намагався додзвонитись до керівництва за телефонами, розташованими в приміщенні адміністрації ДП «ОГХК». Оскільки він є членом профкому первинної профспілкової організації філії «Вільногірський ГМК» ПрАТ «Кримський ТИТАН», він поставив до відома голову профспілкової організації про факт недопущення його на роботу та попросив заактувати цей факт. 21 травня 2015 року, ним, головою профспілки [PERSON] та членом профкому [PERSON], було складено акт про недопущення його на робоче місце. Аналогічна ситуація повторилась також 22.05.2015 р., (23.05. та 24.05.2015 р. - вихідні дні), 25.05.2015 р., 26.05.2015 р. про що також було складено відповідні акти (копії актів та оригінали для огляду судом будуть надані в судовому засіданні). 26травня 2015 р., у вечірній час, після 16 год., він від своєї дружини дізнався, що за адресою за фактичним місцем проживання його дружини, приходили працівники підприємства відповідача, які цікавились його місцем знаходження, на що дружина їм пояснила, що він фактично мешкає за місцем своєї реєстрації в м. Верхньодніпровську по вул. Слизькоуха, 2, в будинку, що належить його родичу, після чого, працівники відповідача попросили дружину передати йому, щоб він наступного дня, тобто 27.05.2015 р., з'явився у відділ кадрів по вул. Степовій, б. 10, приміщення відділу кадрів ДП «ОГХК» для ознайомлення з наказом. 27травня 2015 р. він з'явився у відділ кадрів підприємства відповідача, де його під розписку було ознайомлено з наказом від 25.05.2015 р. за № 455, відповідно до якого, його було переведено на простій та визначено йому робоче місце - «червоний куточок» на другому поверсі адміністративної будівлі рудоуправління підприємства відповідача за адресою: м. Вільногірськ, вул. Промислова, 2. З зазначеної вище дати, по дату його звільнення 03.08.2015 р., він знаходився на робочому місці, яке визначив йому відповідач. Таким чином, є очевидним той факт, що з його боку ніякого порушення правил трудової дисципліни не було, навпаки - він вживав усіх можливих для нього заходів для того, щоб своєчасно, після закінчення відпустки з'явитись на своє робоче місце, на яке він був поновлений за рішенням суду. З боку ж відповідача було наявним грубе порушення вимог ст. 29 КЗпП України, згідно з якою, відповідач повинен був після поновлення його на роботі за рішенням суду: 1) роз'яснити йому його права і обов'язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на його здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах, відповідно до чинного законодавства і колективного договору; 2) ознайомити його з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором; 3) визначити йому робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами; 4) проінструктувати його з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони. Не дивлячись на факти, викладені вище, відповідачем, 23.06.2015 р., було видано завідомо незаконний, з підстав викладених вище, наказ за № 51, відповідно до якого,його було притягнуто до дисциплінарного стягнення та за неіснуючі насправді порушення вимог п.п. 3.2., 3.3., 3.15. Правил внутрішнього трудового розпорядку (додаток 1 до діючого колективного договору) йому було оголошено догану та протягом дії дисциплінарного стягнення до нього не застосовувались заходи заохочення у вигляді винагороди за вислугу років та винагороди в ушанування Дня працівників металургійної та гірничодобувної промисловості. Оскільки з причин, викладених ним в позовній заяві, зазначений вище наказ є незаконним з дати його винесення, він вважає, що його слід визнати незаконним в судовому порядку та скасувати. Крім того, своїми незаконними діями, пов'язаними з незаконним притягненням його до дисциплінарної відповідальності, відповідач завдав йому також і моральної шкоди, яка полягає в наступному: відповідачем, в зв'язку з незаконним накладенням на нього дисциплінарного стягнення, було грубо порушено гарантовані йому Конституцією України та чинним законодавством України його права як працівника, що потягло за собою позбавлення його права на виплату винагороди за вислугу років та в ушанування Дня працівників металургійної та гірничодобувної промисловості; з вини відповідача він втратив частину свого грошового заохочення, яке б міг отримати від відповідача, що порушило звичний йому перебіг життя; за захистом своїх прав та інтересів він змушений звертатися до адвокатів та до суду, що є не звичним для нього проведенням свого часу; з вини відповідача він змушений витрачати свій вільний час не на організацію відпочинку та свого дозвілля, а на судовий спір з відповідачем, що також додає йому значних, тривалих моральних страждань та переживань. Все перелічене вище, значно погіршило його звичний життєвий ритм, погіршило його загальне самопочуття та знизило загальний життєвий тонус, що завдало та продовжує завдавати йому додаткових моральних страждань. Для відшкодування завданої йому відповідачем моральної шкоди, йому знадобляться значні додаткові витрати фізичних та духовних сил а також додаткові майнові витрати, пов'язані із судовим процесом та розглядом його позову в суді. Відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його трудових прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порушення відповідачем його трудових прав є очевидним, оскільки він безпідставно притягнув його до дисциплінарної відповідальності, що дає йому право на відшкодування завданої відповідачем моральної шкоди. Таким чином, виходячи з обгрунтувань, наведених вище, завдану йому відповідачем моральну шкоду він оцінюю на загальну суму 5000 (п'ять тисяч) гривень, розмір якої він визначав, виходячи із суб'єктивного сприйняття наслідків завданої йому відповідачем шкоди та оцінки тих додаткових зусиль, які йому необхідно буде витратити на відновлення свого звичного життя. Докази, якими можуть бути підтверджені обставини та факти, викладені в позовній заяві, підтверджуються документами, доданими до його позову, в тому числі рішенням суду, що набрало законної сили, яким встановлено, в тому числі, порушення відповідачем його трудових прав та завдання йому моральної шкоди. На підставі викладеного вище та відповідно до вимог, передбачених ст. 74, 75, 79, 221, 232, 233, 235, 237-1 КЗпП України, позивач прохає: 1. Визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 23 червня 2015 р. за № 51 про притягнення його до дисциплінарного стягнення у вигляді догани в повному обсязі. 2. Стягнути з відповідача на його користь компенсацію за завдану йому моральну шкоду, пов'язану з незаконним притягнення його до дисциплінарного стягнення та недоотримання ним грошових винагород від відповідача, в розмірі 5000 (п'ять тисяч) гривень, виходячи з обгрунтувань, викладених вище. 3. Стягнути з відповідача на його користь всі судові витрати, понесені ним в зв'язку з розглядом цієї справи судом. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги та їх обґрунтування, що викладені в позовній заяві, підтримали в повному обсязі. Із їх додаткових пояснень витікає, що після поновлення позивача на роботі за рішеннями суду у вересні 2014 р., відповідач не визначив йому конкретне робоче місце, не визначив йому керівника, не ознайомив з колективним договором, з внутрішнім трудовим розпорядком, до яких було внесено зміни з січня 2014 р., не провів відповідних інструктажів. Тільки з 26.05.2015 р. позивачу було визначене місце простою, з чим позивач був ознайомлений 27.05.2015 р. В наказі про дисциплінарне стягнення від 23.06.2015 р. відповідач поза межами 1 одного місяця притяг до відповідальності позивача за 21 та 22 травня 2015 р., та вказав як дні прогулу - 23 та 24 травня 2015 року, які були вихідними днями. Акти, складені працівниками відповідача, про відсутність позивача на робочому місці, не відповідають дійсності, оскільки в них не вказана адреса робочого місця. Позивач [PERSON] не міг потрапити на раніше визначене йому місце простою, оскільки це місце було передане в складі цілісного майнового комплексу до іншого підприємства, а саме ДП «ОГХК», про нове місце простою йому було повідомлено дише 27.05.2015 р. Представник третьої особи на боці позивача позовні вимоги та їх обгрунтування також підтримав в повному обсязі. З його пояснень витікає, що за зверненням позивача [PERSON] до незалежної профспілки, про неможливість потрапити йому на територію ВГМК, оскільки його робоче місце знаходилося вже в іншого підприємства, а саме в ДП ОГХК, куди його не пропускала охорона, були складені відповідні акти за 21, 22, 25, 26 травня 2015 р. Стосовно подання адміністрації відповідача про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності, то незалежна профспілка такої згоди не надавала, враховуючи, що відповідач не повідомив профспілку офіційно ні про зміну своєї назви, ні про зміну своєї адреси, ні про зміну керівництва. Представник відповідача позов не визнав. Із його усних та письмових пояснень (а.с.42-43) витікає, що відповідач заперечує позов в повному обсязі з огляду на наступне. Позивач перебував в трудових відносинах з Відповідачем з 11.08.2000 року, працюючи на посаді апаратника-гідрометалурга відділення №1. Перед початком роботи Позивача було ознайомлено з правами та трудовими обов'язками на робочому місці, включаючи ознайомлення з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором. Позивачу було визначено робоче місце та проінструктовано з техніки безпеки що підтверджується відповідними відмітками в наказі № 228 від 11.08.2000р. З 01 жовтня 2013 року відбулися зміни в організації виробництва і праці на ПрАТ «Кримський ТИТАН» філії «Вільногірський ГМК». Відповідно до Наказу № 37 від 28 січня 2013 року «Про часткове зупинення роботи відділень МВ, дільниць МВ СЕВТ та ВТК», частково призупинено роботу відділень МВ №1, дільниць МВ (відділення №1) служби експлуатації засобів вимірювальної техніки та відділу технічного контролю. У зв'язку з цим працівників відповідних підрозділів виведено на простій з 01 лютого 2013 року. Відповідно до наказу № 236 від 04.07.2013 року «Про зміни схеми організаційної структури філії та скорочення штату працівників МВ», зі схеми організаційної структури філії 01.10.2013р. було виключено підрозділ «Металургійне виробництво» та повністю скорочено штат та чисельність металургійного виробництва. На підставі даного наказу посада апаратника-гідрометалурга відділення №1 металургійного виробництва була скорочена, а [PERSON] звільнений за п.1 ст.40 КЗпП України. На підставі рішення акціонера Приватного акціонерного товариства «Кримський ТИТАН» № 69 від 04.03.2015р., змінено найменування Приватного акціонерного товариства «Кримський ТИТАН» на Приватне акціонерне товариство «ЮКРЕЙНІАН КЕМІКАЛ ПРОДАКТС». На підставі рішення акціонера Приватного акціонерного товариства «ЮКРЕЙНІАН КЕМІКАЛ ПРОДАКТС» №70 від 18.03.2015р. змінено найменування філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Приватного акціонерного товариства «Кримський ТИТАН» на Філію «ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ ГІРНИЧО-МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ» Приватного акціонерного товариства «ЮКРЕЙНІАН КЕМІКАЛ ПРОДАКТС». Відповідні зміни до Єдиного державного реєстру внесено 24 березня 2015 року. Приватне акціонерне товариство «ЮКРЕЙНІАН КЕМІКАЛ ПРОДАКТС» є правонаступником за всіма правами та обов'язками ПрАТ «Кримський ТИТАН». Філія «Вільногірський ГМК» ПрАТ «ЮКРЕЙНІАН КЕМІКАЛ ПРОДАКТС» діє від імені ПрАТ «ЮКРЕЙНІАН КЕМІКАЛ ПРОДАКТС» та в його інтересах (п.2.2 Положення про Філію). На виконання рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 17.04.2014р. та ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2014 року Відповідачем видано наказ № 406 від 27.10.2014 р. про відміну наказу № 405 від 27.11.2013р. «Про припинення трудового договору зі апаратником-гідрометалургом дільниці гідрометалургії відділення №1 МВ [PERSON]С.» (надалі - наказ № 406). Таким чином, [PERSON] продовжив знаходитись трудових відносинах з Відповідачем. Після видання наказу № 406 від 27.10.2014р. Позивач залишився працівником Філії «Вільногірський ГМК» ПрАТ «Кримський ТИТАН» на тих же умовах що були до звільнення. Таким чином, після видання наказу № 406 від 27.10.2014р. згідно вищезгаданого наказу № 37 від 28 січня 2013 року Позивач знаходився на простої. При цьому, Позивачу було відомо місце знаходження на період простою та відомо його права та обов'язки згідно ст.29 КЗпП України. За період з моменту видання наказу № 406 Позивач на місці простою не з'являвся з невідомих причин. При цьому, до Позивача не застосовувались заходи дисциплінарного стягнення і періодично пропонувалась інша робота з урахуванням його спеціальності та кваліфікації. [PERSON] свідомо відмовлявся від запропонованих вакансій не бажаючи працювати взагалі. В подальшому, враховуючи рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області, Позивачу було надано щорічну основну відпустку строком 28 календарних днів на період з 20 квітня 2015 року по 20 травня 2015 року. Починаючи з 21 по 26 травня 2015 року зв'язок з [PERSON] був відсутній. На місце простою, визначеного вищезгаданим наказом № 37 від 28 січня 2013 року [PERSON] не з'являвся. Слова Позивача про те, що він 21 травня з'явився на прохідну філії «Вільногірський ГМК» ДП «Об'єднана гірничо-хімічна компанія», не відповідають дійсності. Жодних повідомлень або телефонних дзвінків ані від охорони філії «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК» ані від [PERSON] не було. Окрім того, у [PERSON] була можливість звернутись до відділу кадрів філії «Вільногірський ГМК» ПрАТ «ЮКРЕЙНІАН КЕМІКАЛ ПРОДАКТС» з цього приводу. Позивач свідомо вводить в оману суд, оскільки жодних достовірних доказів які могли б підтвердити його знаходження 21 травня 2015 року на прохідній філії «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК» не має. Позивач посилається лише на акт про недопущення його на робоче місце, який був складений за невідомих обставин без участі представника Відповідача. Також доводи Позивача спростовуються письмовими поясненнями від 28.05.2015р. в яких Позивач зазначає, що він не знав дату його виходу з відпустки. В наданих поясненнях також відсутні доводи стосовно того, що 21 травня Позивач знаходився на пропускному пункті філії «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК» і його було не допущено до роботи. Тому є очевидним, що факти на які Позивач спирається в якості доказів по вищезазначених обставинах не відповідають дійсності. Про факти відсутності [PERSON] на роботі в період з 21.05.2015р. по 26.05.2015 року складені відповідні акти. Окрім того, для з'ясування причин відсутності Позивача на місці простою 26 травня 2015 року був організований виїзд за місцем його проживання, але вдома його не виявилось, двері відчинила дружина та пояснила, що вона не знає де знаходиться її чоловік, про що був складений відповідний акт від 26.05.2015р. Враховуючи безвідповідальне ставлення Позивача до своїх трудових обов'язків філією «Вільногірський ГМК» ПрАТ «ЮКРЕЙНІАН КЕМІКАЛ ПРОДАКТС» 23.06.2015 року видано наказ про притягнення [PERSON] до дисциплінарного стягнення. Таким чином. Відповідачем правомірно притягнуто до дисциплінарного стягнення [PERSON] Жодних порушень з боку Відповідача допущено не було. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial