Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, позивача [PERSON] просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , з підстав передбачених ст. 405 ЦК України, посилаючись на те, що вона є власником вищевказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.12.2012 року. У квартирі зареєстрований її син, який з 2014 року у житловому приміщенні не проживає. Таким чином, враховуючи, що відповідач більше року не проживає у належній [PERSON] квартирі, остання просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки, факт реєстрації відповівдача негативно впливає на її матеріальний стан та порушує її права як власника. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечуючи щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , який про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, тому, суд на підставі п.1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, заслухавши позивача, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили факт відсутності відповідача в спірному житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає повному задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.12.2012 року, є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 7,8,). Тож спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому, правовідносини сторін регулюються Главою 6 ЖК України та ст. 405 ЦК України. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Як вбачається з довідки № 1209 від 23.05.2019 року в спірному житловому приміщенні, як член сім`ї зареєстрований [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Відповідно акту про фактичне не проживання від 24.05.2019 року, відповідач [PERSON] , 1987 року народження, з 2014 року не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). За таких обставин, встановивши у судовому засіданні факт відсутності відповідача в спірному житловому приміщення без поважних причин понад один рік, суд вважає, що [PERSON] , [INFO] , на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України, слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Тому, позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі. Судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача згідно зі ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved