Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

Згідно ухвали Чернівецького апеляційного суду від 26 лютого 2019 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальних і моральних збитків направлено для продовження розгляду до Хотинського районного суду Чернівецької області. Ухвалою суду від 05.03.2019р. справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В обґрунтування позову позивач зазначає, що зі сторони відповідача [PERSON] здійснено три безпричинних напади на позивача: два в м.Хотин - біля автобуса Ставчани-Хотин та один в с.Ставчани біля магазину «У сестричок», внаслідок чого на відновлення здоров'я просить стягнути з неї кошти в сумі 10 (десять) тисяч гривень. Пояснює, що напад відповідачка скоювала зі спини, волосся хватаючи руками, без пояснень. Волосся вирвала та топтала ногами разом із сином і донькою та кидала каміння аж до відділку поліції в м.Хотин, де працівник поліції надав їй допомогу і прийняв заяву до поліції про ситуацію, яка склалася. Зазначає, що декілька раз зверталася до різних органів і добилася відкриття провадження та призначення судово-медичної експертизи. Знайома з відповідачем [PERSON] ніколи не була, неприязних стосунків не мала, але хвилюється за своє здоров'я, оскільки вони разом проживають в одному селі, ходять до одної церкви, одного магазину. Внаслідок нападів у неї побиті ноги та вирване шматками волосся на голові. Вказує, що три заяви про побиття подавала до Хотинського відділку поліції, в даний час проходить лікування по відновленню волосяного покриву, перший напад був 19.06.2018 року, другий 21.09.2018 року, третій 09.10.2018 року. Тому позивач просить суд вияснити причину фізичної розправи, погрозі здоров'ю і життю та стягнути на відновлення волосся і лікування та стягнути матеріальні і моральні збитки на суму 15 (п'ятнадцять) тисяч гривень. Позивач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини не повідомила. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини не повідомила, відзив на позов не подала. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що згідно копії витягу з єдиного Державного реєстру досудових розслідувань 10.10.2018 року зареєстровано кримінальне провадження № 12018260160000350, за заявою [PERSON] про те, що 09.10.2018 року в с.Ставчани, Хотинського району, [PERSON] вчинила сварку з [PERSON] в ході якої вдарила, за ст.126 ч.1 КК України (а.с.3). Судом досліджено копію висновку експерта № 851, згідно якого встановлено, що [PERSON] нанесено тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с.4). Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до положень ч. 2ст. 16 ЦК одними зі способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування майнової та моральної шкоди. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Встановленим судом обставинам, відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із відшкодуванням шкоди, які регулюються Цивільним Кодексом України. Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Так, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1ст. 1167 ЦК України). На підставі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала узв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. ч. 1, 2ст. 23 ЦК України). За правилами ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Пунктом 18 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що при розгляді справ про відшкодування моральної шкоди суди мають виявляти і всебічно з'ясовувати причини й умови, що призводять до порушення прав фізичних і юридичних осіб та заподіяння їм моральної шкоди. Тобто, умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. Відсутність хоча б одного з елементів виключає цивільно-правову відповідальність. Позивач посилається на те, що відповідачем [PERSON] їй у зв'язку із злочинними діями було завдано моральну шкоду, що виразилась в душевних переживаннях та заподіяно тілесних ушкоджень, але звернення до суду про стягнення даної шкоди є передчасним, оскільки вина відповідача [PERSON] ще не доведена, так як розгляд кримінального провадження № 12018260160000350, за заявою [PERSON] про те, що 09.10.2018 року в с.Ставчани, Хотинського району, [PERSON] вчинила сварку з [PERSON] в ході якої вдарила, за ст.126 ч.1 КК України, ще не здійснювався у суді і вироку, який набрав законної сили матеріали справи не містять. Крім того, будь-яких доказів на підтвердження розміру отриманої майнової шкоди,в результаті заподіяних відповідачем тілесних ушкоджень, позивачем не подано, як і не обґрунтовано розміру моральних страждань. Позивачем навіть не розмежовано, який розмір становить матеріальна шкода, а який моральна, лише зазначено розмір загальної суми матеріальної та моральної шкоди в сумі 15000,00 грн. При цьому судом звертається увага позивача, що згідно ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред'явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. У зв'язку із наведеним, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про те, що позивачу [PERSON] незаконними діями відповідача [PERSON] було спричинено певні моральні страждання та фізичний біль, а також матеріальну шкоду. Наведені обставини встановлені матеріалами справи дають підстави вважати, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальних і моральних збитків слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на рахунок держави, оскільки позивач є інвалідом ІІ групи.

Outcome: dismissed