Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

Зміст позовних вимог, з якими звертаються позивачі Обслуговуючий кооператив «Старий двір» та [PERSON] . У грудні 2017 року до суду надійшла позовна заява Обслуговуючого кооперативу «Старий двір», [PERSON] до [PERSON] , КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району», треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , припинення права власності на частку в будинку, визнання права власності, скасування записів [NUMBER] державну реєстрацію прав. В обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на те, що у листопаді 2004 року мешканцями будинку [ADDRESS] створений обслуговуючий кооператив «Старий двір». Вказаний будинок є власністю кооперативу і членів кооперативу. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2007 року, в якому ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2015 року виправлено описку, визнано за [PERSON] право власності на 3/100 часток від загальної спільної часткової власності, яка складається із жилого приміщення площею 20,0 кв.м. під № 26 згідно до технічного плану будинку та частини коридору загального користування площею 6,52 кв.м., частини кухні площею 3,24 кв.м., нежитлового приміщення № 22 згідно до технічного плану будинку [ADDRESS] , виділивши [PERSON] 3/100 часток в натурі належну йому на праві приватної власності у спільній частковій власності, яка складається з вищенаведених приміщень. Однак, станом на листопад 2011 рік погіршилась поведінка члена кооперативу [PERSON] , тому рішенням загальних зборів кооперативу від 03.12.2011 року його виключено з числа членів Обслуговуючого кооперативу «Старий двір» за невиконання умов 9.17-9.18 Статуту кооперативу. Вирішено також скасувати рішення [NUMBER] передачу останньому на праві приватної власності 3/100 ідеальних часток на вищевказане жиле приміщення, частину приміщень загального користування та на нежиле приміщення. Відповідно до вказаного рішення [PERSON] прийнято в члени кооперативу, та останнім сплачено пайовий внесок. Також, вирішено надати [PERSON] для подальшого користування та проживання у власність 3/100 ідеальних часток від загальної спільної часткової власності на будинок [ADDRESS] , що складаються із вищевказаних спірних жилих та нежилих приміщень. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2013 року визнано за [PERSON] право власності на 3/100 ідеальних часток від загальної спільної часткової власності на будинок [ADDRESS] , що складаються з наступного: житлова кімната № 26 площею 20,0 кв.м., частина кухні загального користування площею 4,1 кв.м., коридор загального користування площею 3,3 кв.м., всього загальною площею 27,4 кв.м., житловою площею 20,0 кв.м., допоміжною площею 7,4 кв.м. 16 березня 2016 року державним реєстратором зареєстровано за [PERSON] право приватної власності на 3/100 часток житлового будинку [ADDRESS] , які складаються із вище перелічених приміщень. Однак, [PERSON] не може зареєструвати право приватної власності на вказане майно, оскільки існує два судових рішення [NUMBER] визнання права власності на одне й те ж майно за двома особами: позивачем [PERSON] та [PERSON] . Так як [PERSON] за рішенням загальних зборів виключений із числа членів кооперативу, то членами кооперативу прийнято рішення [NUMBER] скасування права власності [PERSON] на спірну частку. За таких обставин, позивачі вважають, що спільне володіння і користування будинком між членами кооперативу і [PERSON] є неможливим. З огляду на зазначене, позивачі просять визнати [PERSON] таким, що втратив право власності на 3/100 частки у будинку [ADDRESS] , яка належить йому на праві спільної часткової власності, загальною площею 27,4 кв.м. та складається із наступного: житлова кімната № 26 площею 20,0 кв.м., коридор загального користування № 2 площею 3,3 кв.м., частина кухні № [NUMBER] площею 4,1 кв.м. Також, позивачі просять визнати за [PERSON] право власності на вищевказаних 3/100 часток. 18 травня 2018 року від позивачів надійшла заява [NUMBER] зміну предмета позову, в якій останні просять: визнати за [PERSON] право власності на нерухоме майно, а саме на 3/100 частки у будинку [ADDRESS] , яка належить на праві спільної часткової власності, загальною площею 27,4 кв.м. та складається із наступного: житлова кімната № 26 площею 20,0 кв.м., коридор загального користування № 2 площею 3,3 кв.м., частина кухні № [NUMBER] площею 4,1 кв.м.; визнати [PERSON] таким, що втратив право власності на вищевказані 3/100 частки у будинку; витребувати у [PERSON] на користь [PERSON] із чужого незаконного володіння спірне нерухоме майно; скасувати записи [NUMBER] державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень право власності [PERSON] на нерухоме майно: рішення [NUMBER] державну реєстрацію прав та обтяжень № 28764458 від 16 березня 2016 року (а.с. 179-205 у ІІ-му томі). Зміст зустрічних позовних вимог, з якими звертається [PERSON] 28 листопада 2018 року від [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява до Обслуговуючого кооперативу «Старий двір», треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON]. , [PERSON]., [PERSON]., [NUMBER] визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів членів обслуговуючого кооперативу «Старий двір» від 03 грудня 2011 року (а.с. 7-12 у ІV-му томі). Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2018 року вищевказану зустрічну позовну заяву [PERSON] об`єднано із первісними позовними вимогами Обслуговуючого кооперативу «Старий двір», [PERSON] . (а.с. 39-40 у ІV-му томі). В обґрунтування зустрічних позовних вимог [PERSON] посилається на те, що на підставі рішення загальних зборів членів обслуговуючого кооперативу «Старий двір» від 03 грудня 2011 року виключено [PERSON] із числа членів Обслуговуючого кооперативу «Старий двір» за невиконання умов Статуту кооперативу та вирішено скасувати рішення [NUMBER] передачу [PERSON] на праві приватної власності 3/100 ідеальних часток від загальної спільної часткової власності на будинок [ADDRESS] , що складається із наступного: житлова кімната № 26 площею 20,0 кв.м., коридор загального користування № 2 площею 3,3 кв.м., частина кухні № 22 площею 4,1 кв.м. [NUMBER] дане рішення позивач за зустрічними позовними вимогами дізнався із матеріалів даної справи. Вказане рішення вважає протиправним, незаконним та таким, що порушує його майнові права. Зокрема, з 18 грудня 1975 року і по даний час [PERSON] на належних правових підставах проживає у кімнаті [ADDRESS] . Право приватної власності [PERSON] на 3/100 спірних ідеальних часток визнано судовим рішенням, яке ніким не оскаржувалося та набрало законної сили. У подальшому, таке право приватної власності у законному порядку було зареєстроване державним реєстратором. Тобто, на час прийняття загальними зборами кооперативу рішення від 03 грудня 2011 року, позивачу на підставі судового рішення належало право приватної власності на спірні частки у будинку [ADDRESS] . Отже, оскаржуване рішення кооперативу спрямоване на порушення майнових прав позивача, є незаконним та таким, що прийнятий не в межах компетенції кооперативу. За таких обставин, [PERSON] просить визнати незаконним та скасувати в частині рішення загальних зборів членів Обслуговуючого кооперативу «Старий двір» від 03 грудня 2011 року. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі: Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (а.с. 94-96 у І-му томі). У квітні 2018 року до суду надійшли повідомлення [NUMBER] смерть третіх осіб: [PERSON] , помер [INFO] , та [PERSON] , помер [INFO] . Протягом розгляду справи правонаступники вищевказаних третіх осіб до суду не звертались [NUMBER] залучення їх як третіх осіб. Разом з тим, враховуючи те, що предметом спору є нерухоме майно, яке належало відповідачу на праві особистої приватної власності, тому рішення у даній справі не вплине на права та обов`язки правонаступників [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 15 травня 2018 року, яка внесена до протоколу судового засідання, до участі в справі залучено третю особу [PERSON] . (а.с.150 том ІІ) 18 жовтня 2018 року у підготовчому засіданні задоволено клопотання позивачів [NUMBER] залучення до участі у справі в якості співвідповідача Комунальне підприємство «Центр розвитку та інвестицій васильківського району», [NUMBER] що внесена відповідна ухвала до протоколу судового засідання (а.с. 189-190 у ІІІ-му томі). Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 березня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 109 у ІV-му томі). У судове засідання позивачі ОК «Старий двір» Симонов В .Г. та [PERSON] не з`явилися, [NUMBER] місце, час та дату розгляду справи повідомлялися належним чином. До початку судового засідання надали заяву, в якій просили здійснювати розгляд справи за їх відсутності (а.с. 146 у ІІ-му томі). Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічними позовними вимогами [PERSON] у судове засідання також не з`явився, [NUMBER] місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав заяву, в якій зазначив, що первісні позовні вимоги не визнає, проти їх задоволення заперечує. Також, у заяві просив розгляд справи здійснювати без його участі. Представник відповідача Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» у судове засідання не з`явився, [NUMBER] місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі. Треті особи у судове засідання не з`явилися, [NUMBER] місце, час та дату розгляду справи повідомлялися належним чином. До початку судового засідання від третіх осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надійшли заяви, в яких позовні первісні вимоги визнали та просили здійснювати розгляд справи за їх відсутності з урахуванням наданих відзивів на позовну заяву. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, [NUMBER] місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання подала заяву, в якій заперечувала проти задоволення первісних позовних вимог. У заяві просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Фактичні обставини справи, що встановлені судом. На підставі рішення установчих зборів від 16 листопаді 2004 року мешканцями будинку [ADDRESS] створений обслуговуючий кооператив «Старий двір». Станом на сьогоднішній день будинок № [ADDRESS] є власністю кооперативу і членів кооперативу. Відповідно до рішення загальних зборів обслуговуючого кооперативу «Старий двір» від 23 липня 2005 року [PERSON] надано для подальшого користування та проживання у власність жиле приміщення площею 20,0 кв.м., під номером № 26 згідно технічного плану будинку, частину кухні площею 3,24 кв.м., житлового приміщення № 22 згідно до технічного плану будинку, частину коридору загального користування площею 6,52 кв.м. у будинку [ADDRESS] . Судом встановлено, що у 2007 році [PERSON] звернувся із позовом [NUMBER] визнання права власності на частку у спільній частковій власності та виділ частки в натурі. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2007 року визнано за [PERSON] право приватної власності на 3,44/100 часток від загальної спільної часткової власності, яка складається з жилого приміщення площею 20,0 кв.м. під № 26 згідно до технічного плану будинку, та частини коридору загального користування площею 6,52 кв.м., частини кухні площею 3,24 кв.м. нежитлового приміщення № 22 згідно до технічного плану будинку [ADDRESS] , виділивши йому 3,44/100 часток в натурі належному йому на праві приватної власності в спільній частковій власності, яка складається з вищевказаних приміщень (а.с. 54-55 у І-му томі). Рішення набрало законної сили. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2015 року, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 24 лютого 2016 року, виправлено описку у вищевказаному рішенні Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2007 року у справі № 2-2238/2007, змінивши у тексті рішення частку 3,44/100 на 3/100 (а. с. 56-57 у І-му томі). Зі змісту протоколу загальних зборів обслуговуючого кооперативу «Старий двір» вбачається, що рішенням загальних зборів членів кооперативу від 03 грудня 2011 року вирішено виключити [PERSON] з числа членів Обслуговуючого кооперативу «Старий двір» за невиконання умов Статуту кооперативу за систематичне порушення норм соціальної поведінки проживання у будинку, зловживання алкогольними напоями, за невиконання рішень загальних зборів членів кооперативу, за дестабілізацію діяльності кооперативу в цілому, завдання шкоди кооперативу, приниження честі та гідності всіх членів кооперативу, підрив діяльності кооперативу в цілому - з виплатою йому розміру внесеного вступного внеску у сумі 150 грн. та пайового внеску у розмірі 3486,96 грн. у термін до 01 січня 2012 року. Також, членами кооперативу вирішено у зв`язку із виключенням [PERSON] з числа членів обслуговуючого кооперативу «Старий двір» - скасувати рішення [NUMBER] передачу [PERSON] на праві приватної власності 3/100 ідеальних часток від загальної спільної часткової власності на будинок [ADDRESS] , що складаються з наступного: житлова кімната №26 площею 20,0 кв.м., частина кухні загального користування площею 4,1 кв. м., коридор загального користування площею 3,3 кв.м., всього загальною площею 27,4 кв.м., житловою 20,0 кв.м., допоміжною площею 7,4 кв.м, згідно до технічного паспорту будинку [ADDRESS] (а.с. 25-44 у І-му томі). Відповідно до рішення загальних зборів членів обслуговуючого кооперативу «Старий двір» від 03 грудня 2011 року, яке внесене до протоколу загальних зборів, [PERSON] прийнято в члени кооперативу, та останнім внесено пайовий внесок у розмірі 3436,96 грн. в пайовому фонді Обслуговуючого кооперативу «Старий двір». Також, вказаним рішенням загальних зборів членів обслуговуючого кооперативу «Старий двір» від 03 грудня 2011 року вирішено надати [PERSON] для подальшого користування та проживання у власність жиле приміщення площею 20,0 кв.м., під номером № 26 згідно технічного плану будинку, частину кухні площею 3,24 кв.м., житлове приміщення № 22 згідно до технічного плану будинку, частину коридору загального користування площею 6,52 кв.м. у будинку [ADDRESS] . Згідно копії листа Комунального підприємства Броварської міської ради «Броварське бюро технічної інвентаризації» за № 470 від 27 березня 2013 року частка [PERSON] по гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , становить 3/100 частки гуртожитку, яка складається із: житлова кімната № 26 площею 20,0 кв.м., коридор загального користування № 2 площею 3,3 кв.м., кухня загального користування № 22 площею 4,1 кв.м. (а.с. 50 у І-му томі). Із матеріалів справи встановлено, що у серпні 2013 року [PERSON] звернувся із позовом [NUMBER] визнання права власності на частку у спільній власності та виділення частки в натурі. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2013 року визнано за [PERSON] право приватної власності на 3/100 ідеальних часток від загальної спільної часткової власності на будинок [ADDRESS] , що складається із наступного: житлової кімнати № 26 площею 20,0 кв.м., з частини кухні загального користування площею 4,1 кв.м., коридору загального користування 3,3 кв.м., всього загальною площею 27,4 кв.м., житловою 20 кв.м., допоміжною 7,4 кв.м. Також, даним рішенням виділено в натурі [PERSON] на праві приватної власності 3/100 часток від загальної спільної часткової власності на будинок [ADDRESS] , що складається із наступного: житлової кімнати № 26 площею 20,0 кв.м., з частини кухні загального користування площею 4,1 кв.м., коридору загального користування 3,3 кв.м., всього загальною площею 27,4 кв.м., житловою 20 кв.м., допоміжною 7,4 кв.м. (а.с. 51-53 у І-му томі). 16 березня 2016 року державним реєстратором прав на нерухоме майно [PERSON] Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» проведено державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна на житлове приміщення, що розташований [ADDRESS] , за [PERSON] , що підтверджується рішенням [NUMBER] державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 28764458 (а.с. 58) та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав № 55277538 (а.с. 58-59). Також, із матеріалів справи встановлено, що 06 квітня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. посвідчено договір дарування, відповідно до якого [PERSON] подарував [PERSON] належну йому на праві приватної власності 3/100 часток від загальної спільної часткової власності на будинок [ADDRESS] , що складається із наступного: житлової кімнати № 26 площею 20,0 кв.м., частина коридору загального користування 6, 25 кв.м., частина кухні площею 3, 24 кв.м., нежитлового приміщення №22. Право власності на вище зазначене нерухоме майно зареєстроване за [PERSON] , що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [NUMBER] реєстрацію права власності. (а.с. 148 у ІІ томі). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини при вирішенні позовних вимог Обслуговуючого кооперативу «Старий двір» та [PERSON] . Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Із вищевикладеного встановлено, що звертаючись із позовними вимогами щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право власності на 3/100 спірних часток у будинку [ADDRESS] , позивачі посилаються на те, що спільне володіння і користування будинком між членами кооперативу та [PERSON] є неможливим у зв`язку із веденням останнім антисоціального життя та несплатою грошових внесків на утримання будинку. Крім того, рішенням обслуговуючого кооперативу «Старий двір» від 03 грудня 2011 року виключено [PERSON] із числа членів кооперативу, а тому скасовані всі правові підстави набуття останнім майна у власність. При цьому, посилаючись на положення ст. 1212 ЦК України, позивачі просять витребувати з чужого незаконного володіння спірне нерухоме майно у [PERSON] на користь [PERSON] , оскільки починаючи з 2011 р. по 2018 р. включно грошові внески у розмірі 3542 грн. по утриманню будинку здійснював [PERSON] . Даючи оцінку вищевказаному, суд керується положеннями наступних норм чинного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Статтею 346 ЦК України визначено підстави, при яких право власності може бути припинено. Зокрема, право власності припиняється у разі : відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника; визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави. Стаття 365 ЦК України передбачає, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення [NUMBER] припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Як встановлено вище, на підставі рішення загальних зборів обслуговуючого кооперативу «Старий двір» від 23 липня 2005 року [PERSON] набув право користування жилим приміщенням площею 20,0 кв.м., під номером № 26 згідно технічного плану будинку, частиною кухні площею 3,24 кв.м., житловим приміщенням № 22 згідно до технічного плану будинку, частиною коридору загального користування площею 6,52 кв.м. у будинку [ADDRESS] . На підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2007 року [PERSON] набув право власності на вищевказане майно, яке зареєстрував 16 березня 2016 року. З огляду на викладене вбачається, що право власності на спірне нерухоме майно [PERSON] набуте правомірно. За таких умов рішення загальних зборів членів Обслуговуючого кооперативу «Старий двір» від 03.12.2011 року, яким скасоване рішення [NUMBER] передачу [PERSON] у приватну власність спірного нерухомого майна, не може бути підставою для припинення права власності, оскільки така підстава не передбачена положеннями статей 346, 365 ЦК України. Аргументи позивачів щодо антисоціальної поведінки відповідача, перш за все, жодними доказами не підтверджені. Проте, будь-яка поведінка позивача, в тому числі, несплата [PERSON] внесків на утримання будинку та прибудинкової території, не має наслідком припинення його права власності на нерухоме майно. Отже, враховуючи те, що право власності на спірне нерухоме майно набуте [PERSON] правомірно на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, підстав, передбачених законом для припинення права власності немає, суд приходить до висновку [NUMBER] відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо припинення права власності останнього на спірне майно та витребування майна із чужого незаконного володіння. Позовні вимоги [NUMBER] скасування запису [NUMBER] державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень права власності [PERSON] на спірне нерухоме майно є похідними від вищевказаних, тому також задоволенню не підлягають. Позовні вимоги [NUMBER] визнання права власності на спірне нерухоме майно за позивачем [PERSON] взагалі є безпідставними та необґрунтованими, виходячи з того, що правомірним власником цього майна до 06 квітня 2018 року був [PERSON] . На даний час власником зазначеного майна є [PERSON] . За таких обставин, первісні вимоги Обслуговуючого кооперативу «Старий двір» та [PERSON] є безпідставними, такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому задоволенню не підлягають. Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON] . У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції [NUMBER] захист прав людини і основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Підстави припинення права власності на майно наведені у статті 346 ЦК України. У свою чергу, діяльність та повноваження кооперативу регулюється положеннями Закону України «[NUMBER] кооперацію». Зокрема, у статті 15 вказаного закону визначено, що до компетенції загальних зборів членів кооперативу належить: затвердження статуту кооперативу та внесення до нього змін, прийняття інших рішень, що стосуються діяльності кооперативу; утворення органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, інших органів кооперативу; заслуховування звітів його органів управління і органів контролю; затвердження порядку розподілу доходу кооперативу; визначення розмірів вступного і членського внесків та паїв; визначення розмірів, порядку формування та використання фондів кооперативу; визначення розмірів оплати праці голови правління, голови ревізійної комісії (ревізора), а також кошторису на утримання апарату органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу; затвердження річного звіту і балансу кооперативу; затвердження рішення правління або голови правління [NUMBER] прийняття нових членів та припинення членства; прийняття рішень щодо володіння, користування та розпорядження майном; утворення спеціальних комісій із залученням як консультантів найманих працівників; прийняття рішень [NUMBER] вступ кооперативу до кооперативних об`єднань; прийняття рішень [NUMBER] реорганізацію або ліквідацію кооперативу. Як передбачено ст. 19-1 ЗУ «[NUMBER] кооперацію» член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Із аналізу вищевказаної статті вбачається, що члени загальними зборів кооперативу уповноважені приймати рішення щодо володіння, користування та розпорядження майном. Однак, такі рішення приймаються виключно щодо того майна, яке належить кооперативу та учасникам кооперативу, а не особистої приватної власності кожного з членів кооперативу. Так, судом встановлено, що право власності на спірне майно набуте [PERSON] 18 червня 2007 року на підставі судового рішення, яким визнано його законне право, і таке право ніким не оскаржувалося, не скасоване, не визнане недійсним, отже, є таким, що набуте правомірно. У свою чергу, рішенням загальних зборів обслуговуючого кооперативу «Старий двір» від 03 грудня 2011 року вирішено скасувати рішення загальних зборів кооперативу щодо передачі [PERSON] на праві приватної власності 3/100 ідеальних часток від загальної спільної часткової власності на будинок [ADDRESS] , що складається із наступного: житлова кімната № 26 площею 20,0 кв.м., коридор загального користування площею 6, 52 кв.м., частина кухні площею 3, 24 кв.м., нежитлове приміщення № 22 Однак, оспорюване в частині вищевказане рішення загальних зборів обслуговуючого кооперативу «Старий двір» від 03 грудня 2011 року прийняте без урахування того, що спірне майно належить [PERSON] на праві приватної власності, а тому воно по суті направлене на позбавлення останнього підстав для набуття права власності, що суперечить положенням норм чинного законодавства. Рішення в цій частині виходить за межі повноважень загальних зборів членів кооперативу. З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку [NUMBER] те, що зустрічні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Як передбачено ч.1,2,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно із ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору [NUMBER] надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору [NUMBER] надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як передбачено ч. 4 та 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання [NUMBER] розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У відповідність до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила [NUMBER] це відповідну заяву. Виходячи із положень ст. 141 ЦПК України, та враховуючи те, що первісний позов не підлягає задоволенню, судовий збір не підлягає стягненню із відповідача на користь Обслуговуючого кооперативу «Старий двір» та [PERSON] . Звертаючись із зустрічними вимогами, [PERSON] також просив стягнути із Обслуговуючого кооперативу «Старий двір» понесені ним судові витрати. Разом із зустрічним позовом, [PERSON] подав заяву [NUMBER] включення до складу судових витрат сум по оплаті послуг адвоката Андрієнка С.В., пов`язаних із розглядом даної справи, у розмірі 11 000 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат судом встановлено наступне. Так, звертаючись із зустрічними позовними вимогами позивачем [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією [NUMBER] сплату № 90451 від 27.11.2018 р. (а.с. 13 у IV томі) 07 листопада 2018 року між [PERSON] та адвокатом Андрієнко Сергієм Володимировичем укладено Договір № ФО-33/2018 [NUMBER] надання правової допомоги (а.с. 26-28 у IV томі). До матеріалів позову додано звіт [NUMBER] надання правової допомоги за № 1/2018 від 28 листопада 2018 року. У вказаному звіті наведений попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які [PERSON] поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Також, у звіті наведений перелік послуг, які надані та плануються бути надані у майбутньому адвокатом Андрієнко С.В. Швецову В.А. при розгляді цивільної справи № 361/7611/17 (а.с. 31 у IV томі). Згідно акту надання послуг № ФО-33/2018-1 від 28 листопада 2018 року, який складений між адвокатом [PERSON] та клієнтом [PERSON] на виконання Договору № ФО-33/2018 [NUMBER] надання правової допомоги, загальна вартість робіт по наданню правової допомоги адвокатом становить 11 000 (одинадцять тисяч) грн. (а.с. 32 у IV томі). Відповідно до квитанції № 1131107 від 28 листопада 2018 року позивачем [PERSON] сплачено адвокату Андрієнко С.В. грошові кошти за надання останнім у цивільній справі № 361/7611/17 правової допомоги у розмірі 11 000 (одинадцять тисяч) грн. (а.с. 33 у IV томі). З огляду на вищевикладене, та враховуючи те, що позовні вимоги [PERSON] задоволено у повному обсязі, у відповідність до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача Обслуговуючого кооперативу «Старий двір» на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн. Разом з тим, вирішуючи питання [NUMBER] розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, при цьому дослідивши перелік наданих адвокатом послуг та обсяг робіт, суд враховує складність справи, ціну позову та значення справи для сторін, час, витрачений адвокатом на виконання робіт, зокрема, підготовку процесуальних документів та участь адвоката у судових засіданнях. Отже, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] має право на часткове відшкодування від відповідачів витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн.

Outcome: approved