Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Цей договір відповідно до ст.1055 ЦК України укладається в письмовій формі. До відносин за кредитним договором застосовуються положення статей 1046-1052 ЦК України. Згідно ст.1050 ЦК України наслідками порушення кредитного договору є зобовязання позичальника сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 ЦК України та проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Згідно з кредитним договором № б/н від 05.06.2008 [PERSON] отримала кредит в розмірі 1\~500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Погашення тіла кредиту та процентів повинно було відбуватися відповідно до умов договору, з якими відповідач [PERSON] була ознайомлена, про що свідчить її власний підпис у заяві. При цьому суд критично ставиться до доводів відповідача про те, що вона не підписувала Умови та Правила надання банківських послуг, так як ці доводи спростовуються її власним підписом про ознайомлення з Правилами. З виписки по картковому рахунку судом встановлено, що відповідач починаючи з 01.06.2014 зобовязання за кредитним договором належним чином не виконувала, допустила прострочення погашення кредиту, у звязку з чим станом на 31.12.2017 року виникла заборгованість, яка станом на 31.01.2017 становить 88\~416 грн. 49 коп. та складається з наступного: заборгованість за кредитом 10\~976,80 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 70\~654, 93 грн., заборгованість за пенею та комісією 2\~336,36 грн., а також штрафи: штраф (фіксована частина) в сумі 250,00 грн., штраф (процентна складова) в розмірі 4\~198,40 грн., відповідно до розрахунку заборгованості. Відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.20114 року №1669-VII, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості і зобовязань за кредитними договорами та договорами позики у період з 14.04.2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14.04.2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористичної операції, а також юридичним особам підприємцям, що проводять (проводили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079 було зупинене дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053. Таким чином, відповідно до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.20114 року №1669-VII за період з 14.04.2014 року нарахування пені та штрафів нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договором позики у період проведення антитерористичної операції, банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати. Таким чином, за період з 14.04.2014 року по 31.12.2017 року не підлягають задоволенню вимоги про стягнення заборгованості за пенею та комісією 2\~336,36 грн., штрафів: штраф (фіксована частина) в сумі 250,00 грн., штраф (процентна складова) в розмірі 4\~198,40 грн. Оцінюючи доводи відповідача щодо пропуску Банком строку позовної давності суд зазначає, що вони є безпідставними. Із заяви від 05.06.2008 року, яка є невідємною частиною договору, укладеного ПАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON], убачається, що строк дії картки, виданої останній, становить три роки. За укладеним кредитним договором [PERSON] видавалося дві картки. Перша №4149605376535589 строк дії до 06/12 та друга №4149437711796258 строк дії до 06/15. \~ \~ \~ \~ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою про захист свого порушеного права у квітні 2017 року. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст.267 ч.4 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України), позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (ст.258 ч.2 ЦК України). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.1, 5 ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст.257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст.261 ЦК України). Подальше продовження дії картки є лише способом виконання зобовязання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки. Відповідно до умов договору, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], кінцевий термін виконання кредитного зобовязання відповідає строку дії картки, який визначений у три роки. Таким чином повне погашення кредиту повинно було відбутися до 01.06.2015. З цього часу починається перебіг трирічного строку позовної давності за вимогами щодо повернення кредиту в повному обсязі (до 01.06.2018). \~ \~ \~ \~Перебіг позовної давності переривається вчинення особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. (ст.264 ч.1, 3 ЦК України). \~ \~ \~ \~Як вбачається з розрахунку заборгованості, під час перебігу трирічного строку позовної давності, протягом якого банк мав право звернутися до суду з вимогами щодо повернення кредиту в повному обсязі, позичальником [PERSON] неодноразово вчинялися дії, що свідчать про визнання нею свого боргу, а саме: добровільно вносилися гроші на погашення кредитної заборгованості, зокрема останні рази 22.01.2015 року в сумі 150,00 грн., 20.02.2015 року в сумі 98,00 грн., 22.03.2015 98,00 грн., 20.04.2015 102,00 грн., 22.05.2015 100,00 грн., 19.03.2016 100,00 грн., що додатково підтверджується витягом про рух коштів по рахунку за період 01.06.2008-19.09.2017 року. Вчинення відповідачкою вказаних дій призводило до переривання перебігу позовної давності, після якого рахування позовної давності починається заново. Зокрема з 22.01.2015 року почався новий відлік трирічного строку позовної давності за вимогами банка про повне погашення кредитної заборгованості, що дозволяє вважати подання даного позову до суду у квітні 2017 року таким, що поданий вчасно. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного, позивач ПАТ КБ «Приватбанк» обґрунтовано вимагає стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованості за кредитним договором б/н від 05.06.2008 року станом на 31.01.2017 року за тілом кредиту в розмірі 10\~976,80 грн., за процентами за користування кредитом в розмірі 70\~654,93 грн. В цій частині позов слід задовольнити. На підставі наведеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково та з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.06.2008 року в сумі 81\~631,73 грн., що складається з: заборгованість за кредитом 10\~976,80 грн., проценти за користування кредитом в сумі 70\~654,93 грн. Крім того, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути сплачені ним витрати: судовій збір 1\~600,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial