Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, представник позивач [PERSON] , який діє в інтересах позивача [PERSON] , просить визнати виконавчий напис від 15.11.2018 року про стягнення боргу в сумі 122355,45 грн., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., зареєстрований в реєстрі за № 10584, таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що згідно вказаного виконавчого запису з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором на користь АТ «ПУМБ» в розмірі 122355,45 грн. [PERSON] в 2013 році отримував картку в іншому банку - Ренісанс, правонаступником якого на сьогоднішній день є ПАТ «ПУМБ», згідно чого були сняті кошти в межах встановленого ліміту на карткі у сумі приблизно 40 000 гривень. [PERSON] виконував взяті на себе зобов,язання у повному обсязі сплативши приблизно на погашення заборгованості 20 000 гривень. Після того, як почалися бойові дії і був введений Закон України №1669-7 «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року, Банк закрив свою філію на території України і [PERSON] не зміг в строк погасити взяті на себе зобов`язання. Договір з банком у 2013 році не укладався. 20.12.2018 року в бухгалтерію підприємства визвали [PERSON] і повідомили, що на підприємство прийшла Постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 14.12.2018 року, виданого приватним виконавцем виконавчого округа міста Київа Вольф Т.Л. (ВП №57871859), відкритого на підставі виконавчого напису №10584 від 15.11.2018 року приватним нотаріусом Хара Н.С. На адресу [PERSON] не надходило від приватного нотаріуса жодного документу, які б давали підстави для здійснення виконавчого напису. З виконавчим написом позвиач не погоджується, оскільки вважає, що сума стягнутих коштів є спірною, оскільки, з 14.04.2014 р. заборонено банкам нарахування штрафних санкцій, пені, тощо. Таким чином, вказані вище обставини, на думку представника позивача, безумовно підтверджують факт спірності грошової суми у виконавчому написі нотаріуса, а тому, виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, останній надав заяву про підтримання пред`явлених позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за його відсутності. Заперечень щодо заочного розгляду справи від позивача не надійшло. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», який про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, тому, суд на підставі п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., яка про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилась, надала зачву про розгляд справи у її відсутність. Третя особа - приватний нотаріус виконавчого округу м.Києва Вольф Т.Л., будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, зава про відкладення розгляду справи не надійшла. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.11.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинений виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованості в сумі 122355,45 грн. за кредитним договором № GP-5870636 від 21.01.2014 року. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі\~ ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. За п. 3.1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Згідно з п. 3.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Відповідно до п. 5 глави 16 розділу ІІ цього Порядку виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Згідно з п. 10 витягу з узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому, судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому, судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Як правило у виконавчому написі сума є більшою ніж у вимозі, але це пов`язано з часом, який пройшов від надіслання вимоги і вчинення виконавчого напису. Отже, якщо у письмовій вимозі боржнику повідомлено, що при вчиненні напису сума заборгованості може буде збільшена з урахуванням нарахування процентів та штрафних санкцій, то у такому випадку спірності суми немає. Вирішуючи питання по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з принципу змагальності сторін, закріпленому в статті 12 ЦПК України, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Проте, безспірність суми у вчиненому виконавчому написі, її відповідність письмовій вимозі стягувача боржнику стороною відповідача не доведена. Будь-яких доказів на підтвердження даних обставин відповідачем суду не надано. Також, суд вважає неправомірним нарахування відповідачем за даним Кредитним договором неустойки (пені та штрафів), оскільки, 02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -VII). Відповідно до ст. 2 Закону № 1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція (ч. 1). Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції (ч. 2). Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 11 Закону України «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669-VII цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. На виконання абзацу 3 п. 5 ст. 11 Закону України «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція» 02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Пунктом 1 та 3 вказаного розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053». Як встановлено судом, позивач зареєстрований в м. Бахмут Донецької області, яке відповідно до розпоряджень КМУ від 30.10.2014 року та від 02.12.2015 року входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. За таких обставин, суд що вважає, що позивач звільняється від сплати неустойки (пені та штрафів), з огляду на що суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а тому, виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує солідарно з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved