Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 20 лютого 2020 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.03.2011 року в розмірі 34115,69 грн. та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2102,00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідач з метою отримання банківських послуг підписав Заяву № б/н від 15.03.2011 року, згідно з якою отримав кредит у розмірі 13000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо зміни кредитного ліміту, то банк керується п. 2.1.1.2.5, п. 2.1.1.2.6 Договору, де зазначено, що банк має право за власної ініціативи змінювати кредитний ліміт. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах договору. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. [PERSON] не сплатив своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим станом на 28.01.2020 у відповідача виникла заборгованість в розмірі 34115,69 грн., з яких: 23177,80 грн. заборгованість за тілом кредиту: в т.ч. 134,16 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 23043,64 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 3213,48 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно з ст. 625; 5626,66грн. нарахована пеня; 0,00 грн. нараховано комісії; А також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та прави надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1600,75 грн. штраф (процентна складова). Оскільки відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. ІІ. Виклад позиції відповідача. 19.08.2020 року [PERSON] , діючи в інтересах відповідача на підставі ордеру через канцелярію суду подала відзив, у якому просила в задоволенні позову відмовити у повному обсязі з огляду на наступне. Як вбачається із позовної заяви та доданих до неї копій матеріалів відповідач письмового договору кредиту з Банком не укладав та не підписував, Умови та Правила надання банківських послуг і Тарифи банку особисто не підписував, окрім анкети-заяви та довідки про умови кредитування з використовуванням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Посилаючись на правову позицію ВП ВС у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, відповідач не вважає надані позивачем Правила надання банківських послуг Приват Банку, з огляду на їх мінливий характер, складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Додатково представник відповідача вказала, що до даних правовідносин підлягає застосуванню ст. 257 ЦК України, яка встановлює загальний строк позовної давності. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Враховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами до 25 числа кожного місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з дня невиконання позичальником цього зобов`язання - з 25 квітня 2011 року. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач порушив зобов`язання в квітні 2011 року, жодного платежу за кредитом не зробив. Таким чином, останній день строку, в межах якого позивач може звернутися до суду за захистом свої прав, 25 квітня 2014 року. Проте, з позовом до відповідача банк звернувся 20 лютого 2020 року, тобто поза межами строку позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. ІІІ. Виклад позиції позивача у відповіді на відзив. 09.09.2020 року та 11.09.2020 року [PERSON] , діючи в інтересах позивача на підставі довіреності, через канцелярію суду подала відповідь на відзив, у якій просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з наступних підстав. Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua;https://client-bank.privatbank.ua, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання. Підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку -Договорі банківського обслуговування в цілому. Отже, враховуючи вищевикладене, заява про приєднення до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, задля придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов`язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заява, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи, з якими Позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в Заяві. Банк забезпечив Позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема за допомогою Карти та фінансового телефону на який приходить динамічний (змінюваний) ОТП пароль. Щодо ознайомлення Відповідача з умовами та правилами надання банківських послуг. Позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 15.03.2011 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що [PERSON] висловив згоду про укладення договору та виявив бажання оформити на своє ім`я Кредитку «Універсальна» та особистим підписом засвідчив, що «Я згоден з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді...Я зобов`язуюся виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку». Також до матеріалів позовної заяви долучено Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана особисто Відповідачем, з якої чітко вбачається, що на момент оформлення кредиту. Банком встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5% (30% на рік), вказано розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу тощо. Тобто, сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. Отже [PERSON] 15.03.2011 року підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та був ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг затверджених наказом Банку від 06.03.2010 року. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. ІV. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.03.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.04.2020 року розгляд цивільної справи постановлено продовжити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням викликом сторін. Розгляд справи, призначений на 10.06.2020 року не відбувся у зв`язку з надходженням від представника відповідача на підставі ордеру Хащініної Г.О. клопотання про відкладення розгляду справи задля ознайомлення з матеріалами справи. 13.08.2020 року Савіхіна А.М., діючи в інтересах позивача на підставі довіреності, через канцелярію суду подала клопотання про долучення письмових доказів до матеріалів справи. 19.08.2020 року [PERSON] , діючи в інтересах відповідача на підставі ордеру через канцелярію суду подала відзив, у якому просила в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Розгляд справи, призначений на 20.08.2020 року не відбувся у зв`язку з надходженням від представника відповідача на підставі ордеру Хащініної Г.О. клопотання про відкладення розгляду справи задля надання позивачу часу для відповіді на відзив. 09.09.2020 року та 11.09.2020 року Савіхіна А.М., діючи в інтересах позивача на підставі довіреності, через канцелярію суду подала відповідь на відзив, у якій просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Розгляд справи, призначений на 23.09.2020 року не відбувся у зв`язку з надходженням від представника відповідача на підставі ордеру Хащініної Г.О. клопотання про відкладення розгляду справи задля ознайомлення з відповіддю на відзив. Розгляд справи відкладено на 22.10.2020 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до позовної заяви долучив клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідач не з`явився, [PERSON] , діючи в інтересах відповідача на підставі ордеру через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у задоволенні позову просила відмовити з підстав зазначених у відзиві. Таким чином, враховуючи згоду представника позивача та представника відповідача про розгляд справи у їх відсутності, суд постановив розглянути справу за відсутності учасників справи, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. V. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладений договір № б/н від 15.03.2011 року про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, згідно з умовами якого [PERSON] отримав кредит, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації. У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком Договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору банк надав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» за договором SAMDN50000042263723, ІПН [NUMBER] , [PERSON] , яка підписана відповідачем 15.03.2011 року, що у свою чергу підтверджує факт ознайомлення з фінансовими умовами надання карти «Універсальна» 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів. Згідно виписки клієнта АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] та Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , останній 15.03.2011 року отримав кредитний ліміт у розмірі 300, 00 грн., який того ж дня збільшено до 2100, 00 грн. (картковий рахунок [NUMBER] ). В подальшому кредитний ліміт відповідача неодноразово збільшувався: 25.05.2011 року до 2500, 00 грн.; 12.02.2015 року до 3500, 00 грн.; 17.11.2015 року 4000, 00 грн.; 16.08.2017 року 8000, 00 грн.; 21.11.2018 року 13000, 00 грн.; 11.02.2019 року до 17000, 00 грн. 01.09.2019 року відповідачу зменшено кредитний ліміт до 0, 00 грн. Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» кредитну картку № [NUMBER] , видану [PERSON] 15.03.2011 року було перевипущено тричі 04.09.2014 року, 06.10.2014 року та 04.06.2018 року. Як встановлено з виписки клієнта АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] , відповідач протягом 2011-2019 років неодноразово вчиняв транзакції за кредитною карткою (останні платежі та зняття готівки за карткою № [NUMBER] вчинені у квітні 2019 року). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 28 січня 2020 становить 34115,69 грн., з яких: 23177,80 грн. заборгованість за тілом кредиту: в т.ч. 134,16 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 23043,64 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 3213,48 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно з ст. 625; 5626,66грн. нарахована пеня; 0,00 грн. нараховано комісії; А також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та прави надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1600,75 грн. штраф (процентна складова). VІ. Оцінка Суду. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. За правилами частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 року при розгляді справи № 755/10947/17 зазначила, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивачем до позову наданий витяг з умов та правил надання банківських послуг (надалі за текстом Умови). За п. 1.1.1.38. Умов, кредит (кредитна лінія, кредитний ліміт) розмір коштів, що надаються Банком Клієнту на строк, обумовлений в Договорі на умовах платності та зворотності. Згідно п. 1.1.2.1.1. Умов, обов`язком Клієнта є вчасне здійснення оплати банківських послуг відповідно до тарифів Банку, погашення заборгованості у строки та в розмірах, визначених Договором. Відповідно до п. 1.1.3.2.20. Умов, Банк має право змінювати тарифи за умови комплексного обслуговування Клієнта з дотриманням умов обґрунтованості та ринковості. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З наявної в матеріалах справи Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» за договором SAMDN50000042263723, ІПН [NUMBER] , [PERSON] , яка підписана відповідачем 15.03.2011 року, встановлюється, що базова відсоткова ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів у році) становить 2,5% (тобто 30% на рік); розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, однак не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості - 1% від загальної суми заборгованості, однак не менше 30 грн. в місяць. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість за поточним тілом кредиту складає 134,16 гривень. Відповідачем даний розмір тіла кредиту не спростовано, альтернативного розрахунку суду не надано, тому суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за поточним тілом кредиту в сумі 134,16 гривень. У зв`язку із чим, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за поточним тілом кредиту в сумі 134,16 грн. підлягають задоволенню. Позовні вимоги про стягнення простроченого тіла кредиту у сумі 23043,64 грн. задоволенню не підлягають, оскільки стягнення простроченої заборгованості за тілом кредиту, не були передбачені при підписанні сторонами 15 березня 2011 року довідки про умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Крім того, позивачем не надано обґрунтованого пояснення правової природи такого поняття як прострочена заборгованість за тілом кредиту: як вона виникла та з чого складається. За положеннями ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12. Відповідно до ст. 625 ЦК України відповідач має сплатити на користь позивача проценти за прострочення виконання грошового зобов`язання, однак суд не погоджується з заявленою до стягнення заборгованістю за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, з огляду на те, що 04.06.2018 року [PERSON] перевипущено кредитну картку № [NUMBER] зі строком дії до 04/22, тобто наразі, визначений сторонами строк кредитування не сплинув, а отже відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 3213, 48 грн. в рахунок заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно з ст. 625 ЦК України. Вирішуючи питання про стягнення пені в розмірі 5623,66 грн., штрафів в розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 1600,75 грн. (процентна складова), суд виходить з наступного. За статтею 539 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. В постанові № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року Верховний Суд України дійшов наступного висновку. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності з одне й те саме порушення. За таких умов, вимоги про стягнення пені, враховуючи наявність вимоги про стягнення штрафу, задоволенню не підлягають. Дослідивши позовну заяву судом встановлено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Здійснюючи перевірку розміру нарахованого позивачем штрафу, судом встановлено, що 5% штрафу (процентна складова) від суми заборгованості за кредитним лімітом, становить 6, 80 грн. (134, 16 х 5% = 6, 80 грн. штрафу). Таким чином позивачем безпідставно нараховані 1593 грн. 65 коп. штрафу (процентна складова), у зв`язку з чим в задоволенні позову в цій частині підлягає вимога на суму 500 грн. + 5%, тобто 500 грн.(фіксована частина) + 6,80 грн.(процентна складова). За таких обставин, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 640,96 грн. заборгованості, з яких: 134,16 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 6,80 грн. штраф (процентна складова). В задоволенні позову про стягнення заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно з ст. 625., пені та решти штрафу за користування кредитом має бути відмовлено. VІІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VІІI. Розподіл судових витрат між сторонами. Частиною першою ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які в даному випадку складають (640,96 /34115,69*100)=1, 87%. Зокрема, згідно платіжного доручення №PROM3B1YBE від 13 лютого 2020 року позивачем сплачено 2102,00 грн. судового збору. З урахуванням задоволеної частини позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення в рахунок відшкодування судового збору 39 грн. 49 коп. На підставі ст.ст. 207, 526, 530, 625, 628, 633, 638, 1048, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: partial