Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 28 серпня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення моральної шкоди, у якому просив розірвати договір купівлі-продажу меблів, укладений між сторонами 14 вересня 2019 року та стягнути з відповідача сплачені за товар грошові кошти у розмірі 30\~433, 00 грн.; неустойку в розмірі одного відсотка вартості товару за кожен день затримки безоплатного усунення недоліку у розмірі 63 604, 97 грн.; моральну шкоду у розмірі 10\~000, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 14 вересня 2019 року між сторонами у меблевому магазині «RUBIN», розташованому за адресою: [ADDRESS] , було укладено договір роздрібної купівлі-продажу дивану вартістю 30 433, 00 грн. на умовах оплати за товар за рахунок кредитних коштів. Гарантійний строк на придбаний товар складає 18 місяців з моменту його приймання-передачі за адресою проживання позивача, протягом якого відповідач як продавець товару зобов`язаний усувати будь-які несправності, що викликані неналежною якістю проданого товару, на умовах та в строки, що визначені Законом України «Про захист прав споживачів». 25 грудня 2019 року позивач звернувся до магазину « [INFO] » зі скаргою на вихід з ладу опори та/або пружини матрацу, виникнення якої не залежало від споживача товару та було викликане саме конструкційними недоліками, допущеними під час виробництва дивану на заводі, що працівниками магазину визнано та підтверджено неодноразово. 20 січня 2020 року позивачу було надано відповідь, що магазин « [INFO] » не займається гарантійним ремонтом та йому слід звернутись із претензією до заводу-виробника. У березні 2020 року позивач отримав ще один лист, від імені ФОП [PERSON] , в якому вказувалось про завершення ремонту придбаного товару та повідомлено, що відремонтована частина дивану здана на склад готової продукції для подальшої відправки клієнту найближчою фабричною машиною. Позивач вказав, що із заводом-виробником жодним чином ніколи не зв`язувався, не пред`являв до нього претензій та товар неналежної якості для безоплатного усунення недоліку саме на завод не надавав, а звертався з такою вимогою виключно до відповідача як до продавця товару і саме йому передавав 10.01.2020 року товар неналежної якості. Оскільки товар придбавався у ФОП [PERSON] , саме вона є належним відповідачем за цим спором і несе персональну відповідальність за невиконання обов`язків, передбачених чинним законодавством України, як продавець товару. Позивач станом на 21 серпня 2020 року диван від продавця чи згоду на розірвання договору купівлі-продажу не отримав, а тому відповідач починаючи з 25 січня 2020 року на 209 днів прострочив усунення недоліків, тому відповідно до положень абзацу третього частини дев`ятої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» він зобов`язаний виплатити неустойку в розмірі одного відсотка вартості товару за кожен день затримки. Щодо стягнення моральної шкоди позивач зазначив, що придбаний товар купувався в кредит, використовувався як спальне ліжко, а відверте порушення відповідачем його прав як споживача та небажання виконувати встановлені законодавством гарантійні зобов`язання, оцінює у розмірі 10 000,00 грн. ІІ. Виклад позиції відповідача. 23 листопада 2020 року відповідач надала до суду відзив, у якому просила в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Вказала, що позивачем у підтвердження позовних вимог був наданий договір купівлі-продажу меблів від 14.09.2019 року з продавцем [PERSON] . Позивач не надав у підтвердження своїх позовних вимог жодних доказів на підтвердження укладення договору між сторонами у справі, на порушення відповідачкою умов цього договору, чинного законодавства щодо, захисту прав споживача, а отже - відсутні підстави для задоволення позовної вимоги щодо розірвання договору купівлі-продажу меблів. Крім цього, з договору купівлі-продажу товару, який надано позивачем до позовної заяви, невідомо з ким саме укладений договір; Не вважається за можливе з`ясувати з ким саме укладений договір купівлі-продажу товару, який на думку позивача не відповідає критеріям якості, також із листування позивача з [PERSON] , направлення йому вимоги про повернення товару та виплату неустойки тощо. ГУ Держпродспоживслужби в Херсонській області здійснювало перевірку на об`єкті ФОП [PERSON] ( [ADDRESS] ), тому відповідач ФОП [PERSON] взагалі не є належним відповідачем у справі. Ремонт деталі дивану був виконаний фабрикою-виробником за власний рахунок і зданий на склад готової продукції для подальшого відправлення споживачу. Ці ж відомості були встановлені ГУ Держпродспоживслужби в Херсонській області в результаті проведеної перевірки. Розраховуючи неустойку за затримку повернення деталі дивану, невідомо з яких причин позивач зазначає дату початку нарахування з 25.01.2020 року, адже з доказів, що він надав і за результатами перевірки ГУ Держпродспоживслужби в Херсонській області встановлено, що ФОП [PERSON] на гарантійний ремонт диван не отримував, будь-яких підтверджуючих документів немає. Зобов`язуючи відповідача сплатити неустойку покупцю за затримку повернення деталі, позивач не зазначає в чому вина продавця в затримці, не наводить доказів порушення будь-яких зобов`язань, законодавства тощо. Крім цього, з листа виробника слідує, що в ході експлуатації дивану виник в результаті порушення споживачем правил його експлуатації, а тому виконаний ремонт не підпадає під категорію гарантійного ремонту, але виробник, дбаючи про репутацію, здійснив заміну. деталі дивану за власний рахунок. Отже, вимоги позивача щодо стягнення неустойки є необґрунтованими. ІІІ. Виклад позиції позивача у відповіді на відзив. 23 листопада 2020 року позивач надав до суду відповідь на відзив, у якому наступним спростував позицію відповідача щодо безпідставності позовних вимог. Оскільки спірні правовідносини сторін виникли на підставі договору купівлі-продажу дивану, що укладений між суб`єктом підприємницької діяльності та фізичною особою, мова йде саме про договір роздрібної купівлі-продажу. Так як продавцем за договором виступає саме той суб`єкт господарювання, що отримав кошти за проданий товар, тому [PERSON] у сенсі спірних правовідносин таким суб`єктом господарювання не являється. 13 лютого 2020 року позивач звертався із вимогою про виплату неустойки, розірвання договору купівлі-продажу та повернення сплаченої за товар грошової суми за місцем купівлі товару, яку пред`являв на ім`я ФОП [PERSON] . Від отримання вказаної вимоги працівники магазину та сам суб`єкт господарювання відмовився, у зв`язку із чим у подальшому звернувся до ГУ Держпродспоживслужби у Херсонській області. Диван було вивезено працівниками магазину з квартири позивача 10.01.2020 року. Згоди на збільшення строку гарантійного обслуговування не надавав. Відповідно до частини третьої статті 709 Цивільного кодексу України, частини дев`ятої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» вимога покупця про безоплатне усунення недоліку товару підлягає задоволенню продавцем протягом чотирнадцяти днів з моменту її пред`явлення, тобто у розрізі спірних взаємовідносин до 24.01.2020 року включно. Оскільки вимога так і не виконана, стягнення неустойки за кожен день прострочення задоволення законних вимог споживача є належним та справедливим способом захисту порушених прав та майнових інтересів покупця товару. Обираючи диван позивач виходив з того, що він буде використовуватись як єдине спальне місце, як м`який куточок для дитини, у зв`язку із чим перед прийняттям рішення щодо укладення договору роздрібної купівлі-продажу наголошував продавцю на необхідності забезпечення високої якості, надійності вказаного дивану аби забезпечити здоровий сон та відпочинок всієї сім`ї. Через бездіяльність та позицію відповідача позивач вимушений протягом всього 2020 року відстоювати свої права та законні інтереси, звертатися до ГУ Держпродспожнвслужби в Херсонській області, та ін.. в сукупності, відображається на психоемоційному стані позивача, провокують пригнічений й одночасно нервовий настрій та фізичну втому через неможливість нормального відпочинку, повноцінного здорового сну. Заявлену вимогу щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000, 00 грн. вважає цілком обґрунтованою та справедливою, співмірною із нанесеними відповідачем втратами немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, інших негативних явищ. ІV. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08.10.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. Судове засідання призначено на 10.11.2020 року. За клопотанням відповідача розгляд справи відкладено на 09.12.2020 року. 23.11.2020 року відповідач подала на адресу суду клопотання про заміну належного відповідача. 23 листопада 2020 року відповідач надала до суду відзив. 23 листопада 2020 року позивач надав до суду відповідь на відзив. У судовому засіданні 09.12.2020 року позивач пояснив, що у 20х числах грудня 2019 року вночі почув вистріл пружини під диваном. На початку січня 2020 року поломану частину забрали представники продавця. Вважав, що деталь віддав ФОП [PERSON] , однак доказів того, що деталь віддав саме їй немає. Ремонт виконати обіцяли у лютому, однак не виконали. Почали обвинувачувати, що сам винен у поломці дивану. Тому позивач звернувся до Держпродспоживслужби, яка рекомендувала залагодити конфлікт мирним шляхом. У магазині позивач дізнався, що деталь полагодили, однак забрати її необхідно самостійно. Оскільки вага деталі більше 5 кг., позивач проживає у багатоповерхівці та не може самостійно здійснити її установку, наполягав, щоб працівники магазину як забрали деталь так ї після ремонту доставили, самостійно деталь не забирав, а вважає, такі дії обов`язком продавця. Диваном близько року не користується, а спить на надувному спальному місці, що завдає йому моральну шкоду. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] проти задоволення позову заперечили. Вказали, що гарантійне обслуговування має здійснювати фабрика виробник дивану. У судовому засіданні оголошено перерву до 28.01.2021 року. 19.01.2021 року представник відповідача подав клопотання про долучення доказів. У судовому засіданні 28.01.2021 року із занесенням до протоколу постановлено долучити до справи докази, подані відповідачем 19.01.2021 року, долучено до справи докази подані позивачем, та оголошено перерву до 25.02.2021 року. У судовому засіданні позивач вимоги заявлені до відповідача ФОП [PERSON] підтримав у повному обсязі. У судове засідання відповідач не з`явилася, [PERSON] діючи в її інтересах позовні вимоги не визнав. Вказав, що ФОП [PERSON] є неналежним відповідачем за позовними вимогами, просив відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи, у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. V. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Судом встановлено, що 14 вересня 2019 року [PERSON] за договором купівлі-продажу меблів придбав в розстрочку диван Сіті АМПР-ТГЛ за 30\~433, 00 грн. За придбаний товар позивач перерахував на рахунок ФОП [PERSON] 30\~433, 00 грн., що підтверджено листом АТ «Укрсиббанк» від 17.09.2019 року. Відповідно до п. 10 додаткових умов договору від 14.09.2019 року, гарантійний строк на товар визначається вимогами ЗУ «Про захист прав споживачів» і нормативними документами. Протягом гарантійного строку продавець зобов`язується у відповідності до ч.1 ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів» усунути дефекти, якщо вони виникли з вини виробника, а не внаслідок порушення покупцем правил використання, зберігання, транспортування товару, дій третіх осіб. ТЦ «РУБИН» 20.01.2020 року повідомило [PERSON] , що магазин не займається здійсненням гарантійного ремонту. Рекомендовано звернутися з вказаною претензією до заводу виробника. 13 лютого 2020 року позивач звернувся до ФОП [PERSON] з вимогою про виплату неустойки, розірвання договору купівлі-продажу та повернення сплаченої за товар грошової суми. За результатами розгляду звернення позивача від 14.02.2020 року, ГУ Держпродспоживслужби у Херсонській області повідомлено, що згідно пояснень ФОП [PERSON] на гарантійний ремонт диван не отримував, відсутні будь-які підтверджуючі документи щодо передачі дивану на аварійний ремонт. Від виробника дивану до ФОП [PERSON] надійшов лист щодо безоплатного ремонту виїзної частини (сидіння) від кутового дивану Сіті АМПР-ТГЛ. На даний час ця частина знаходиться в магазині ФОП [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , і позивач має змогу у будь-який зручний час отримати її. 24 червня 2020 року позивач звернувся до ФОП [PERSON] з вимогою про повернення товару після гарантійного обслуговування та про виплату неустойки за кожен день затримки усунення недоліків. Згідно листа фабрики BleSt відповідно до претензійного акту від 22.01.2020 року, 24.01.2020 року фабрика отримала на ремонт виїздну частину (сидіння), від кутового дивану Сіті АМПР-ТГЛ №415072. Після комісійного огляду від 27.01.2020 року виявлено випадіння пружини змійки разом із зацепом Rapid Clip. Вірогідною причиною пошкодження спеціалісти фабрики вважають точкове навантаження, адже в разі невідповідної фіксації кріплення зацепів, в процесі експлуатації, сталося б випадіння, значно більшої кількості пружин. Фабрикою прийнято рішення виконати ремонт за рахунок підприємства. 04.02.2020 року ремонт виконано у повному обсязі та товар зданий на склад готової продукції, для подальшої відправки клієнту. За інформацією з ЄДРЮОФОПГФ ФОП [PERSON] здійснює діяльність з роздрібної торгівлі текстильними товарами в спеціалізованих магазинах (основний); роздрібну торгівлю меблями, освітлювальним приладдям та іншими товарами для дому в спеціалізованих магазинах. Згідно листа №7са від 23.11.2020 року [PERSON] як власник ТМ «BleSt» підтвердив, що ФОП [PERSON] виступає офіційним дилером продукції ТМ «BleSt». Виробником м`яких меблів та особою, яка здійснює гарантійне та позагарантійне обслуговування є ФОП [PERSON] . V. Оцінка Суду. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. Згідно до ч. ч. 1-5 ст. 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав Споживачів. Умови договору, що обмежують права покупця-фізичної особи порівняно з правами, встановленими цим Кодексом та законодавством про захист прав споживачів, є нікчемними. Покупець має право на відшкодування збитків, завданих йому продавцем внаслідок використання ним переваг свого становища у виробничій або торговельній діяльності. Згідно до п. 22 ст. 1, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування. Також у відповідності до статей 8, 9 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» гарантійний строк - строк, протягом якого виробник (продавець, виконавець або будь-яка третя особа) бере на себе зобов`язання про здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у зв`язку з введенням її в обіг. За п. 18, 20 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» продавцем є суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації; реалізація - діяльність суб`єктів господарювання з продажу товарів (робіт, послуг). Враховуючи положення діючого законодавства, оскільки оплату вартості дивану за договором купівлі-продажу меблів від 14.09.219 року здійснено ФОП [PERSON] , що підтверджено листом про оплату від 17.09.2019 року, ФОП [PERSON] у розумінні ЗУ «Про захист прав споживачів» є продавцем дивану Сіті АМПР-ТГЛ. Крім того, стороною відповідача не спростовано факт того, що ФОП [PERSON] є дилером ТМ BleSt. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування. Статтею 7 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором. Гарантійний строк зазначається в паспорті на продукцію або будь-якому іншому документі, що додається до продукції. При виконанні гарантійного ремонту гарантійний строк збільшується на час перебування продукції в ремонті. Зазначений час обчислюється від дня, коли споживач звернувся з вимогою про усунення недоліків. Відповідно до ч. 1 ст. 708 ЦК України у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: 1) вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; 2) вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; 3) вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; 4) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми. Положеннями ст. 709 ЦК України передбачено, що продавець або виготовлювач (чи уповноважені ними представники) зобов`язані прийняти товар неналежної якості від покупця і задовольнити його вимоги про заміну товару або усунення недоліків. Вимога покупця про безоплатне усунення недоліків товару підлягає задоволенню продавцем або виготовлювачем протягом чотирнадцяти днів або, за домовленістю сторін, в інший строк. На вимогу покупця на час ремонту йому має бути наданий у користування аналогічний товар, незалежно від моделі, з доставкою. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Частиною 14 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. Споживач має право брати участь у перевірці якості товару особисто або через свого представника. Продавець, виробник в будь-якому випадку зобов`язаний прийняти товар на гарантійне обслуговування та провести експертизу (огляд) у сервісному центрі продавця, за результатом якого продавець може відмовити у задоволенні вимог споживача виключно у випадку, якщо доведе, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. Так, у випадку встановлення недоліків товару, на який надана гарантія щодо якості (встановлено гарантійний строк експлуатації), існує презумпція вини продавця (виробника). У такому випадку для звільнення себе від відповідальності саме продавець (виробник) повинен довести, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання товару. Частинами 1, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до п. 10 додаткових умов договору від 14.09.2019 року, гарантійний строк на товар визначається вимогами ЗУ «Про захист прав споживачів» і нормативними документами. Протягом гарантійного строку продавець зобов`язується у відповідності до ч.1 ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів» усунути дефекти, якщо вони виникли з вини виробника, а не внаслідок порушення покупцем правил використання, зберігання, транспортування товару, дій третіх осіб. Враховуючи, що ФОП [PERSON] у встановленому законом порядку не доведено факт порушення покупцем правил використання, зберігання, транспортування дивану, а листи ТМ BleSt та ФОП [PERSON] за змістом яких «вірогідні причини пошкодження» та «зафіксований негарантійний випадок» не підтверджено відповідним комісійним висновком, суд приходить до висновку про те, що вихід дивану з робочого стану стався не з вини позивача та є гарантійним випадком у розумінні ЗУ «Про захист прав споживачів». Якщо на товар встановлено гарантійний строк, покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару, які були виявлені протягом цього строку (частина третя статті 680 ЦК України). Покупець розпоряджається своїми правами на власний розсуд, обираючи належний, передбачений законом, спосіб захисту. За змістом частин п`ятої та шостої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Право покупця відмовитись від договору та вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми передбачено п. 1 ч. 2 ст. 678 ЦК України, а саме у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення). А як встановлено судом, претензійний акт позивачем оформлено 22.01.2020 року, поломану частину дивану передано на ремонт, однак передбачені законом вимоги щодо гарантійного обслуговування продавцем не виконано, що зумовлює настання передбачених п. 4 ч. 1 ст. 708 ЦК України наслідків та розірвання договору купівлі-продажу меблів від 14.09.2019 року та повернення сплачених за товар грошових коштів у розмірі 30 433 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 9 ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів» при пред`явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред`явлення або за згодою сторін в інший строк. На письмову вимогу споживача на час ремонту йому надається (з доставкою) товар аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) незалежно від моделі. Для цього продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані створювати (мати) обмінний фонд товарів. Перелік таких товарів визначається Кабінетом Міністрів України. За кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару. При усуненні недоліків шляхом заміни комплектуючого виробу або складової частини товару, на які встановлено гарантійні строки, гарантійний строк на новий комплектуючий виріб і складову частину обчислюється починаючи від дня видачі споживачеві товару після ремонту. Оскільки станом на дату звернення позивача до суду з вказаним позовом у встановлений 14-денний строк поновлення його прав як споживача не відбулося, вимогу про стягнення з відповідача неустойки в розмірі одного відсотку вартості товару за кожен день затримки безоплатного усунення недоліку у розмірі 63 604 грн. 97 коп., суд вважає обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню. За змістом ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (не майнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат не майнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. З наданих позивачем пояснень встановлюється, що він придбавав диван в кредит для забезпечення комфортного сну та використання дивану як спального місця. На час розгляду справи вже рік, як диван не використовується за призначенням і позивач змушений нести емоційні страждання щовечора облаштовуючи надувне «ліжко» через бездіяльність відповідача Оскільки, позивач протягом тривалого часу не має можливості використовувати споживчі якості придбаного товару за цільовим призначенням, вимушений був витрачати свій вільний час на відвідування магазину, в якому придбав диван, змушений був хвилюватися з приводу неповернення йому відремонтованої деталі, внаслідок чого йому були спричинені душевні страждання, суд приходить до висновку про доведеність завданої позивачу моральної шкоди, внаслідок порушення його прав, а тому вважає справедливою до відшкодування завдану йому моральну шкоду у розмірі 10\~000, 00 грн.. За встановлених обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення у повному обсязі. VІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VIІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Частиною першою ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Приймаючи до уваги звільнення позивача від сплати судового збору за подання позову до суду, ураховуючи ціну позову, з відповідача в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір визначений за ставками встановленими ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру у розмірі 1040, 37 грн.

Outcome: approved