Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, представник позивача [PERSON] , яка діє в інтересах позивача [PERSON] , просить визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на спадщину у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований по [ADDRESS] , загальною площею 92,3 м?, житловою площею 33,7 м?, допоміжною площею 58,6 м?, після смерті [PERSON] , 1965 року народження, померлого [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] . Відповідачі є дітьми померлого та позивача, які віднесені законом до спадкоємців першої черги. Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований по [ADDRESS] , загальною площею 92,3 м?, житловою площею 33,7 м?, допоміжні приміщення 58,6 м?. На земельну ділянку, яка розташована за цією адресою, позивачці 09 серпня 2019 року приватним нотаріусом Букрєй Г.П. вже видано свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] . Проте на спадщину у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований по [ADDRESS] , загальною площею 92,3 м?, житловою площею 33,7 м?, допоміжні приміщення 58,6 м?, приватний нотаріус Букрєй Г.П. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, видавши позивачці постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07 червня 2019 року. Вказану постанову нотаріус мотивувала тим, що розміри житлової площі житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований по [ADDRESS] , а саме у договорі купівлі-продажу вказаного будинку житлова площа будинку складає 14,20 м?, а в технічному паспорті вона зазначена як 33,7 м?, тому такі розбіжності є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії. Зазначила, що за життя спадкодавець купив 17 червня 1988 року згідно з договором купівлі-продажу житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований по [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 506 м?, житловою площею 14,20 м?, а потім на підставі рішення виконкому Артемівської міської ради № 310 від 01 серпня 1990 року отримав дозвіл на будівництво нового житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Дозволом на виконання робіт по будівництву, виданим померлому Інспекцією Держархітектурного контролю м. Артемівська, дозволено спадкодавцю будівництво нового будинку з надвірними спорудами на відведеній для цієї мети земельній ділянці згідно з актом виносу в натурі земельної ділянки індивідуального забудовника від 06 серпня 1989 року. Будівництво вказаного житлового будинку з надвірними спорудами було закінчене наприкінці 1992 року, а 08 вересня 1994 року спадкодавець приватизував земельну ділянку загальною площею 0,0496 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на якій розташований вказаний житловий будинок з надвірними спорудами. Але за життя спадкодавець не здійснив заходи щодо введення до експлуатації житлового будинку за адресою: [ADDRESS] і ця обставина перешкоджає позивачці отримати свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку із чим позивачка вимушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Представник позивача [PERSON] подала заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи без їх участі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилися. Від них надійшли заяви про визнання позовних вимог та розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги, наслідки визнання позову йому зрозумілі, визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, відповідно до ст. 206 ЦПК України, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Бахмуті Донецької області, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05 грудня 2018 року (а.с. 6). Позивач [PERSON] є дружиною, а відповідачі [PERSON] та [PERSON] є дітьми померлого [PERSON] (а.с. 30-32). Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 17 червня 1988 року, посвідченого державним нотаріусом Бова Т.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 2368, [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок, розташований у [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці розміром 506 м ?. На вказаній земельній ділянці розташовані наступні будівлі та споруди: житловий будинок житловою площею 14,20 м? (а.с. 13-14). 15 березня 1989 року інспекція Держархбудконтролю м. Артемівська надала [PERSON] дозвіл на здійснення робіт з будівництва гаражу площею [ADDRESS] . Строк закінчення робіт - 1990 рік (а.с. 18). Актом виносу в натуру земельної ділянки індивідуального забудовника від 03 серпня 1989 року встановлено в натурі межі присадибної земельної ділянки, виділеної громадянину [PERSON] для будівництва індивідуального житлового будинку. Площа присадибної земельної ділянки складає 506,8 м?, земельна ділянка знаходиться у [ADDRESS] (а.с. 17). Згідно з рішенням виконкому Артемівської міськради народних депутатів № 310 від 01 серпня 1990 року, виконком Артемівської міськради народних депутатів дозволено [PERSON] побудувати новий будинок замість старого, що став непридатним, по [ADDRESS] будинок розібрати (а.с. 17 зворот). У зв`язку із цим, інспекція Держархбудконтролю м. Артемівська надала [PERSON] дозвіл на здійснення робіт з будівництва житлового будинку з надвірними спорудами на присадибній ділянці у [ADDRESS] . Строк закінчення робіт - 1993 рік (а.с. 18 зворот). Як видно з копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , виготовленого станом на 22 травня 2009 року, загальна площа вказаного будинку складає 92,3 м?, житлова площа - 33,7 м?, допоміжна площа - 58,6 м? (а.с. 10-12). Згідно з договором про поділ спадкового майна від 09 серпня 2019 року, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] розподілили спадкове майно [PERSON] таким чином. У власність [PERSON] переходить земельна ділянка загальною площею 0,0496 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . У власність [PERSON] переходить автомобіль марки «OPEL KADET», причіп бортовий марки ПВА модель 1. У власність [PERSON] переходить автомобіль марки ВАЗ модель 21081 (а.с. 19). 09 серпня 2019 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: земельної ділянки загальною площею 0,0496 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15-16). Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Проте за життя спадкодавець не здійснив заходи щодо введення до експлуатації житлового будинку за адресою: [ADDRESS] і ця обставина перешкоджає позивачці отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті чоловіка [PERSON] . Після смерті чоловіка позивачка [PERSON] 07 червня 2019 року звернулася до приватного нотаріуса Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області із заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно [PERSON] , померлого [INFO] , посилаючись на те, що спадкоємцем не надано документів, які підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно, яке складається з житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що передбачено п. 4.15 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, згідно з яким видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, та п. 4.18 Порядку, згідно з яким, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Тобто заявником не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії (а.с. 7). Відповідно до листа завідувача Першої бахмутської державної нотаріальної контори Шеллара В.Л. від 08 січня 2021 року № 18/01-16, спадкова справа на майно [PERSON] , який помер [INFO] , не відкривалася, тобто ніхто не звертався до Першої бахмутської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 43-44). 17 лютого 2021 року за № 56/01-16 від приватного нотаріуса Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Букрєй Г.П. надійшов лист, в якому зазначено, що 02 травня 2019 року нею згідно із заявою [PERSON] про прийняття спадщини було заведено спадкову справу № 45/2019 на майно [PERSON] , померлого [INFO] . 28 травня 2019 року із заявами про прийняття спадщини звернулися дочка спадкодавця [PERSON] та син спадкодавця [PERSON] . Додатково повідомила, що 09 серпня 2019 року нею було посвідчено договір про поділ спадкового майна між спадкоємцями, за яким земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , переходить у власність [PERSON] , автомобіль «OPEL KADET» і причіп марки ПВА переходять у власність [PERSON] , автомобіль ВАЗ переходить у власність [PERSON] . Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обов`язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. Згідно зі ст.ст. 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого законного права чи інтересу в судовому порядку, зокрема, шляхом визнання права власності. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що передбачено ст. 1216 ЦК України. Чинне цивільне законодавство передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Визнання права власності на майно за померлим неможливе, оскільки це право не може бути зареєстроване. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту прав передбачений і відповідає чинному законодавству. Аналіз наведених доказів дозволяє суду зробити висновок, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved