Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

Звернувшись до суду з даним позовом, Дніпропетровський державний аграрно-економічний університет зазначає, що 15 серпня 2014 року між університетом і [PERSON] був укладений договір № МР-2784 на підготовку фахівця [PERSON] за спеціальністю 6.030507 «Маркетинг» на 4 навчальні роки з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року. Відповідно до наказу № 1778 від 18 серпня 2014 року [PERSON] було зараховано з 01.09.2014 року студентом 1 курсу університету. Наказом № 3178 від 26 грудня 2014 року [PERSON] було відраховано з першого курсу навчання за невиконання вимог навчального плану та умов договору. Заборгованість відповідача за період навчання [PERSON] в університеті складає 1460 грн. За цих підстав позивач просить стягнути з відповідача основну суму боргу в розмірі 1460 грн., пеню за час прострочення зобовязання в розмірі 959,12 грн., 3% річних за час прострочення оплати в розмірі 64,06 грн., суму інфляційних втрат в розмірі 738,62 грн., а всього 3221,80 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та наполягала на його задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що дійсно 15 серпня 2014 року між нею та позивачем був укладений договір на підготовку фахівця [PERSON], однак фактично син не мав змоги навчатися в університеті, так як захворів на пневмонію і, починаючи з 09.09.2014 року, знаходився на лікуванні, що підтверджується випискою з історії хвороби. Наприкінці жовтня 2014 року вона особисто передала всі лікарняні листки щодо захворювання [PERSON] до навчального відділу та написала заяву про відрахування сина з навчального закладу. Вважає, що у зв'язку з не проведенням нею оплати за перший рік навчання в строк до 30.08.2014 року договір повинен був бути припинений. Кошти в розмірі 1000 грн. в серпні 2014 року не сплачувала. Позивачем не надано доказів надання освітніх послуг. Крім того, позивачем нарахована пеня за період з 14.09.2014 року по 29.02.2016 року, в той час як законом встановлено для стягнення неустойки спеціальну позовну давність в один рік. Просила в задоволенні позову відмовити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся про час і місце судового розгляду, заперечень проти позову не надав. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що 15 серпня 2014 року між Дніпропетровським державним аграрно-економічним університетом та [PERSON] був укладений договір МР-2784, відповідно до якого навчальний заклад зобовязався за рахунок коштів замовника здійснити підготовку фахівця [PERSON] за напрямом підготовки (спеціальність) 6.030507 «маркетинг» за кваліфікаційно-освітнім рівнем бакалавра за 4 роки навчання з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року, а відповідач зобовязалася своєчасно до початку навчального року (семестру) вносити оплату за освітню послугу в розмірах та у строки, що встановлені договором. Згідно з п. 5.1 договору вартість освітньої послуги становить 7380 грн. щорічно. Пунктом 5.3 договору передбачено, що замовник здійснює оплату освітньої послуги при вступі (на момент укладення договору) за перший рік навчання не пізніше 14-ти календарних днів після рекомендації до зарахування. Подальшу оплату проводить до 1-го вересня за один рік навчання або посеместрово на умовах, визначених виконавцем. Відповідно до п. 6.2 договору за несвоєчасне внесення плати за надання освітніх послуг замовник сплачує виконавцю неустойку (штраф, пеню) у розмірі не нижче подвійної облікової ставки Національного банку України. Наказом від 18.08.2014 року № 1778 [PERSON] було зараховано з 1 вересня 2014 року студентом першого курсу факультету менеджменту і маркетингу за напрямом підготовки 6.030507 «маркетинг». Наказом від 26.12.2014 року № 3178 [PERSON] було відраховано з навчального закладу за невиконання вимог навчального плану та умов договору. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач має заборгованість по оплаті освітньої послуги в розмірі 1460 грн. Статтею 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтями 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином і у строк, встановлений договором. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що відповідач умови договору не виконала, надані навчальним закладом освітні послуги в розмірі 1460 грн. не оплатила, позовні вимоги щодо стягнення цієї суми з відповідача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3 % річних від простроченої суми, які за період з 14 вересня 2014 року по 29 лютого 2016 року складають 64 грн., а також інфляційне збільшення за цей же період у розмірі 738,62 грн. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені, то суд виходить з наступного: Згідно з частиною 2 статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 статті 267 ЦК України). Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача пені за прострочення зобовязання в розмірі 959,12 грн. за період з 14 вересня 2014 року по 29 лютого 2016 року. При цьому позов пред'явлений позивачем до суду 25 березня 2016 року. Враховуючи, що відповідачем заявлено про застосування позовної давності до вимог про стягнення пені, суд вважає, що позов у цій частині слід задовольнити частково, стягнувши з [PERSON] на користь Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету пеню за прострочення зобовязання за період з 25 березня 2015 року по 29 лютого 2016 року (в межах заявлених позовних вимог) у розмірі 711,20 грн. Таким чином, з [PERSON] на користь Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету підлягає стягненню заборгованість за навчання в розмірі 1460 грн., пеня в розмірі 711,20 грн., 3% річних у розмірі 64,00 грн. та інфляційне збільшення в розмірі 738,62 грн., а всього 2973 грн. 82 коп. Доводи відповідача щодо фактичного не отримання освітньої послуги через хворобу [PERSON] не можуть бути підставою для відмови в позові, оскільки в даному випадку [PERSON] не отримував освітню послугу не з вини позивача. Відповідачем не було доведено, що вона зверталась до університету з відповідною заявою про розірвання договору. Доводи відповідача про те, що вона наприкінці жовтня 2014 року особисто зверталася до навчального закладу з заявою про відрахування сина жодними належними доказами не підтверджені та спростовуються долученою позивачем до матеріалів справи копією журналу реєстрації пропозицій, заяв і скарг, згідно з яким заяви від [PERSON] або [PERSON] до навчального закладу в період з 01.09.2014 року по 26.12.2014 року не надходили. Посилання відповідача на те, що договір повинен був бути припинений у звязку з несплатою коштів за навчання, суд вважає необґрунтованими, оскільки відрахування студента з навчального закладу є виключно правом позивача, а не його обов'язком. Крім того, в серпні 2014 року відповідачем було сплачено 1000 грн. за навчання сина, що свідчить про її наміри виконувати умови договору. Доводи відповідача про те, що вказану оплату вона не здійснювала спростовуються копією платіжного реєстру Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету про надходження 13 серпня 2014 року від [PERSON] коштів за навчання [PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦПК України у звязку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1271,89 грн.

Outcome: partial