Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Згідно позову, у вересні 2009 року позивачка [PERSON] призупинила внесення платежів на рахунок відповідача - Комунального підприємства «Керуюча компанія Будьоннівського району м. Донецька» в порядку самозахисту, оскільки останній не виконував свої зобов'язання щодо надання позивачці якісних послуг з утримання будинку, що призвело до зношення комунікацій будинку. Рішенням Будьоннівського районного суду м. Донецька від 05 квітня 2013 року, яке набрало законної сили 16 квітня 2013 року, було встановлено, що договір про надання послуг відповідачем належним чином не виконувався. Не дивлячись на факт ненадання послуг, відповідач продовжує нараховувати позивачці заборгованість і вимагає від неї її сплату у розмірі 1800 грн. Такими діями відповідача позивачці завдається моральна шкода, грошове відшкодування якої позивачка оцінює в 1000 грн. Позивачка просить: - визнати її право на невиконання цивільного зобов'язання за договором та звільнення від виконання цивільного зобов'язання; - припинити порушення права відповідачем шляхом анулювання необґрунтовано нарахованої до сплати суми 1800 грн.; - стягнути відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000 грн. Представник позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала в повному обсязі заявлені позовні вимоги та доводи позовної заяви, на яких вони ґрунтуються. Відповідач КП «Керуюча компанія Будьоннівського району м. Донецька», належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, в судове засідання представника не направив, про причини неявки суду не повідомив. За ухвалою суду справа розглянута за відсутності представника відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України заочно за наявних в справі доказів. Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступного: Рішенням Будьоннівського районного суду м. Донецька від 05 квітня 2013 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до Комунального підприємства «Керуюча компанія Будьоннівського району м. Донецька» про стягнення збитків матеріальної та моральної шкоди, про захист права на житло (а.с. 4-7) встановлені наступні фактичні обставини, які в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають повторному доказуванню: За Свідоцтвом про право власності на квартиру, виданим Представництвом фонду Державного майна України в м. Донецьку 03 квітня 1998 року за № 22937, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] у рівних частках. Згідно копії Договору про участь у витратах на обслуговування будинку та прибудинкової території, укладеного 21 січня 2002 року між позивачкою [PERSON] та КП «ЖЕК №1», правонаступником якого є відповідач КП «Керуюча компанія Будьоннівського району м. Донецька» власник (володілець) будинку зобов'язався забезпечити виконання усього комплексу робіт по утриманню будинку, прибудинкової території та створенню необхідних умов проживання у будинку, у тому числі співвласнику (співволодільцю) та таким, що проживають з ним, особам відповідно з умовами Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинкової території (п. 2.1.1 договору). Суд визнав доведеним факт невиконання відповідачем своїх договірних обов'язків, що підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи, за яким: відмостка по периметру будинку [ADDRESS] знаходиться у незадовільному стані; міжпанельні шви зі східної сторони мають дефекти та пошкодження знаходяться у незадовільному стані; козирок над входом в 3-й під'їзд знаходяться у незадовільному стані; маються пошкодження комунікацій на 1-ому поверсі в 3-му під'їзді; системи опалення та водопроводу в підвальному приміщенні 3-го під'їзду знаходяться у задовільненому стані, але система каналізації виконана з порушенням норм. Доводи позивачки про те, що вищевкзаним рішенням встановлений факт ненадання відповідачем позивачці послуг з утримання будинку та прибудинкової території у період з 2008 по 2013 рік, судом до уваги не приймаються, оскільки зазначене рішення не містить періоду неналежного виконання відповдачем своїх договірних обовязків. Крім цього, згідно п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послугами з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо. Згідно п. 1.5 Правил утримання будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України № 76 від 17 травня 2005 року, утримання житлового фонду передбачає виконання робіт, передбачених наказом Держжитлокомунгоспу України від 10 серпня 2004 № 150 «Про затвердження Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень будинків, споруд», зареєстрованим у Мін'юсті України 21 серпня 2004 року за № 1046/9645. Вищевказане судове рішення не містить встановленого факту того, що відповідач у період з 2008 по 2013 рік по будинку [ADDRESS] не виконував усі роботи, передбачені наказом Держжитлокомунгоспу України від 10 серпня 2004 № 150 «Про затвердження Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень будинків, споруд». Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», власники квартир багатоквартирних будинків та жилої площі в гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Позивачка, як співвласник квартири в багатоквартирному будинку згідно ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», зобов'язана брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством. За довідкою КП «Керуюча компанія Будьоннівського району м. Донецька» (а.с. 13), станом 01 квітня 2013 року за позивачкою рахується заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 1800,40 грн. З копії листа відповідача (а.с. 12) вбачається, що зазначена заборгованість визначена з урахуванням проведених перерахунків за ненадані послуги. В позовній заяві позивачка не посилається на те, які саме роботи, передбачені наказом Держжитлокомунгоспу України від 10 серпня 2004 № 150 «Про затвердження Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень будинків, споруд» не виконуються відповідачем, і за таких обставин суд позбавлений можливості перевірити врахування їх відсутності при вказаному перерахунку. Підстави ж для повного звільнення позивачки від оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території дослідженими в судовому засіданні доказами не встановлені. На підставі вищевикладеного, позовні вимоги в частині визнання права позивачки на невиконання цивільного зобов'язання та звільнення від його виконання, припинення дій, що порушує право, задоволенню не підлягають. Вирішуючи заявлені позовні вимоги щодо стягнення відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. В судовому засіданні не встановлені факти порушення прав позивача відповідачем, а також неправомірні рішення, дії чи бездіяльність відповідача, які б завдали йому моральної шкоди. За таких обставин у задоволенні позовних вимог в цій частині також слід відмовити.

Outcome: dismissed