Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Звернувшись до суду з даним позовом, позивач [PERSON] просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Некрасова, 44/25, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON], який є сином позивача, зареєстрований в її квартирі, однак з весни 2003 року, тобто більш як 15 років, у квартирі не проживає. Син виїхав до Російської Федерації та з 20.09.2017 року проживає за адресою: Російська Федерація, Сахалінська область, м. Южно-Сахалінськ, вул. Леніна, 332А/40. Відповідач забрав всі свої речі з квартири. Ніякої участі у витратах з оплати комунальних послуг та утримання житла він не приймає. Факт реєстрації відповідача порушує права позивача та заважає отримати житлову субсидію. За відсутності добровільної згоди відповідача вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] у судовому засіданні на вимогах позовної заяви наполягала та просила її задовольнити. Пояснила, що син поїхав до Російської Федерації у травні 2015 року. Спочатку поїхав на 3 місяці на заробітки, а потім вже не повернувся додому. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився. Про дату, час і місце судового засідання його було повідомлено належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Його було належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання. 27.11.2018 року від нього надійшла заява, в якій він зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі. Справу просить розглянути без його участі. До вказаної заяви додав копію паспорту серії ВТ № 065024 на його імя. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позивача [PERSON] вона знає, оскільки вона є її сусідкою. Знає позивача приблизно 15 років, а також те, що що у позивача є двоє синів: [PERSON] та Сергій. Обидва знаходяться в Російській Федерації. [PERSON] приблизно 20 років у квартирі матері не проживає. Вона буває у них вдома, його речей та майна у квартирі немає. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знає позивача ще зі школи. У неї є два сина, які проживають в Росії. Приблизно 25 років вона проживає одна. Скільки років не проживає син [PERSON] вона точно не знає, можливо років 20, однак 5 років вона його точно не бачила у квартирі матері. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що знає позивача [PERSON], оскільки вона є його цивільною дружиною. Вони проживають разом приблизно 30 років. У неї є двоє синів, які проживають в Сахалінській області, приїжджають дуже рідко, оскільки постійно проживають в Російській Федерації. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що предявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.11.2004 року № 20667 належить квартира, розташована за адресою: Донецька область, м. Артемівськ, вул. Некрасова, 44/25 (а.с. 10-11). [PERSON] є матірю відповідача [PERSON] (а.с. 12). Постановою Верховної Ради України від 4 лютого 2016 року\~ № 984-VIII\~«Про перейменування\~окремих населених\~пунктів та\~районів» містоАртемівськ Донецької області було перейменоване на місто Бахмут Донецької області. Відповідно до довідки про склад сімї, виданої ТОВ «ТБК «Схід» від 27.04.2018 року, за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Некрасова, 44/25 зареєстровані [PERSON] та [PERSON], [INFO] (а.с. 12). Згідно довідки Бахмутської міської ради Донецької області, яка надійшла до суду 26.07.2018 року за № 23369, за даними реєстру територіальної громади м. Бахмут фізична особа [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с. 19). До теперішнього часу у спірній квартирі залишається зареєстрованим відповідач [PERSON], який у квартирі по вул. Некрасова, 44/25 в м. Бахмуті Донецької області з 2003 року не проживає, квартирою не цікавиться, оплату комунальних послуг не здійснює, його особистого майна та речей у квартирі немає, що підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів у справі, зокрема актом про не проживання від 27.04.2018 року (а.с. 13). Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію за місцем знаходження від 14.03.2018 року № 2108, [PERSON], [INFO], зареєстрований за місцем перебування за адресою: м. Южно-Сахалінськ, вул. Леніна, 323А/40 на строк з 14.03.2018 року по 12.03.2023 року (а.с. 9). Статтею 41 Конституції України\~передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян. Згідно\~\~ст. 321 ЦК України,\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з вимогами ч. 2\~ст. 78 Цивільного процесуального\~кодексу України (далі ЦПК України)\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частини 1 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (ч. 2 ст. 263 ЦПК України). Частиною 5 статті 263 ЦПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом не встановлено жодної поважної причини не проживання у спірній квартирі відповідача [PERSON] з 2003 року, тому його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Некрасова, 44/25.

Outcome: approved