Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

Звернувшись 16.04.2015 р. до суду з відповідним позовом, [PERSON]. просить розірвати шлюб з [PERSON];стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку або, виходячи із середньої зарплати за регіоном або у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. до повноліття дитини;визначити місцем реєстрації та мешкання [PERSON], [INFO], місце мешкання [PERSON], а саме: [ADDRESS], посилаючись на те, що шлюбні відносини з відповідачем припинені з березня 2014 року з причини повної психологічної несумісності, втрати почуття гідності та любовіодин до одного. Спільне господарство не ведеться. Примирення виключає. У теперішній час вони з відповідачем проживають окремо, їх спільна дитина - [PERSON], [INFO]. проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач, місцезнаходження якого їй не відоме, матеріальної допомоги на дитину не надає. Позивач у судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність та з посиланням на підтримання позову. Відповідач, повідомлений про час та місце розгляду справи в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України, у судове засідання не з'явився, заперечень проти позову суду не надав. Дослідивши докази у справі, суд дістає наступного: 27.07.2013 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м. Донецькузареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що складено відповідний актовий запис №363. Шлюбні відносини між сторонами припинені. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, примирення виключає, з чого суд дістає висновку про те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню, позов в цій частині - задоволенню. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину -[PERSON], [INFO]. Малолітня дитина сторін проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні, відповідач участі в утриманні дитини не приймає. Дана обставина стороною відповідача не спростована. Стаття 180 СК України зобов'язує батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тож з відповідача на користь позивача у відповідності до ч.3 ст.181 СК України слід стягнути аліменти на утримання дитини. Сімейний кодекс України передбачає визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а також у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК) з урахуванням обставин, передбачених ст.182 СК України. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі за ст.184 СК України визначається, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд вважає, що його слід визначити у частці від заробітку (доходу) батька дитини, тобто в 1/4 частині від заробітку (доходу) відповідача, про яку просить позивач. Підстав, передбачених ст.184 СК України, для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі позивачем не наведено. Визначення розміру аліментів, виходячи із середньої зарплати за регіоном, нормами діючого Сімейного кодексу України не передбачено. За зазначених підстав позов в частині вимог стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню. В частині вимоги визначення місцем реєстрації та мешкання малолітньої дитини сторін місце мешкання позивача у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного: Згідно ч.1 ст.160 СК Українимісце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Спір щодо місця проживання дитини вирішується судом, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина. Судом встановлено, що малолітня дитина сторін, які проживають окремо,мешкає з позивачкою. Відповідач проти цього не заперечує, що свідчить про те, що місце проживання дитини визначено за згодою її батьків - сторін у справі. Тобто спір з цього приводу відсутній. У відсутність спору у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Outcome: partial