Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Звернувшись до суду із зазначеним позовом, позивач просить визначити порядок користування нею та відповідачем земельною ділянкою площею 0.25 га, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що по вул.. Шевченка, 103-А в с.Синява Рокитнянського району Київської області, на якій знаходиться житловий будинок, у праві власності на який вони мають рівні частки. При цьому просить виділити їй в користування ту частину земельної ділянки, на якій знаходиться її частина жилого будинку. Зазначає в обгрунтування позову, що вона має намір приватизувати частину земельної ділянки, необхідної для обслуговування належної їй частини будинку, проте не може здійснити виготовлення технічної документації з урахуванням конкретного розподілу земельної ділянки між нею та відповідачем, оскільки останній на це не погоджується. У судовому засіданні позивач свою позовну вимогу уточнила, прохаючи визначити порядок користування земельною ділянкою відповідно до першого запропонованого експертом варіанту, підтримала останню за викладених у позові обставин та підстав і просила його задовольнити. Таку позицію свого довірителя висловила суду і представник позивача [PERSON], посилаючись на ту обставину, що визначення порядку користування за іншими варіантами розподілу (другим та третім) призведе до порушення прав позивача і в тому числі буде обмежено її право на здійснення добудови до належної їй частини будинку з метою облаштування місця проживання для їх з відповідачем дитини та користування колодязем. Відповідач позов визнав частково, визнавши ту обставину, що він не погоджувався на запропонований позивачем перед зверненням до суду варіантом розподілу та просив визначити порядок користування земельною ділянкою відповідно до другого чи третього запропонованих експертом варіантів розподілу. Представник відповідача таку позицію свого довірителя підтримала. Заслухавши сторони спору та їх представників, дослідивши отримані у справі письмові докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. При цьому суд виходить із наступного. В судовому засіданні встановлено, що кожен із сторін спору з 25.10.2000 року були власниками ? ідеальних частин житлового будинку що по вул.. Шевченка, 103-А в с.Синява Рокитнянського району Київської області, який знаходиться на земельній ділянці площею 0.25 га, права користування якою вони набули одночасно з переходом права власності на житловий будинок. Своїми рішеннями № 153 від 28.10.2003 року та № 69 від 25.10.2005 року Синявська сільська рада Рокитнянського району Київської області без врахування інтересів та прав позивача, яка мала на праві власності ? частину житлового будинку на спірній земельній ділянці, передала вказану земельну ділянку у одноосібну власність відповідачу [PERSON] і в підтвердження чого останній отримав 15.06.2006 року Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 205019. Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 27.03.2014 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], Синявської сільської ради про визнання частково недійсними рішень органу місцевого самоврядування, визнання недійсним Державного акта на право власності на земельну ділянку та скасування його державної реєстрації, визнано недійсним та скасовано державну реєстрацію вказаного Державного акта на право власності на земельну ділянку. Також сторонами спору 09.07.2013 року добровільно проведено розподіл у натурі у рівних частинах належного їм на праві власності житлового будинку. Рішенням Синявської сільської ради Рокитнянського району Київської області шостого скликання від 01.08.2014 року позивачу було надано дозвіл на розроблення проекту відведення вказаної земельної ділянки для обслуговування вказаного житлового будинку та господарських споруд в розмірі 0.125 га з метою її приватизації. На разі, скористатися своїм правом на розроблення проекту відведення земельної ділянки із врахуванням часток сторін спору у праві власності на житловий будинок відповідно до конкретних даних його розподілу позивач не має можливості, оскільки відповідач не погоджується добровільно визначити порядок користування земельною ділянкою і в тому числі відповідно до складеного спеціалістом-землевпорядником та запропонованого стороною позивача плану розподілу. Відповідно до висновку комплексної судової земельно-технічної експертизи № СЕ-1-1-324/15 від 15.07.2015 року, яка була призначена судом у справі за клопотанням сторони позивача, експертом запропоновано три варіанти визначення порядку користування сторонами спору земельною ділянкою площею 0.25 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд по вул..Шевченка, 103-А, в с.Синява Рокитнянського району Київської області. Позивач просить визначити порядок користування спірною земельною ділянкою у відповідності до запропонованого експертом першого варіанту розподілу, тоді як відповідач не погоджується на такий перебіг вирішення спору судом та просить застосувати другий варіант розподілу. Викладене підтверджується поясненнями в судовому засіданні сторін спору та їх представників, а також отриманими у справі письмовими доказами, якими є: ●Договір дарування частини житлового будинку від 21.10.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Рокитнянського районного нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 1882, зареєстрованого 25.10.2000 року у Білоцерківському МБТІ, реєстровий запис №1077, відповідно до умов якого [PERSON] отримала в дар ? частину житлового будинку, що по вул..Шевченка, 103-А, в с.Синява Рокитнянського району Київської області; ●Технічний паспорт на житловий будинок по вул..Шевченка, 103-А, в с.Синява Рокитнянського району Київської області, відповідно до якого власниками в рівних частинах якого є [PERSON] та [PERSON]; ●Ухвала Рокитнянського районного суду Київської області від 09.07.2013 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про виділ частки майна, що є у спільній частковій власності, якою затвердженого мирову угоду сторін спору про поділ в натурі у рівних частинах житлового будинку що по вул..Шевченка, 103-А, в с.Синява Рокитнянського району Київської області із визначенням конкретних його частин; ●Рішення Синявської сільської ради Рокитнянського району Київської області шостого скликання від 01.08.2014 року, відповідно до якого позивачу надано дозвіл на розроблення проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0.125 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд по вул..Шевченка, 103-А, в с.Синява Рокитнянського району Київської області; ●Державний акт на право власності на земельну ділянку на імя [PERSON], серії ЯГ № 205019, відповідно до якого останній отримав у власність земельну ділянку площею 0.25 га, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що по вул.. Шевченка, 103-А в с.Синява Рокитнянського району Київської області; ●Рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 27.03.2014 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], Синявської сільської ради про визнання частково недійсними рішень органу місцевого самоврядування, визнання недійсним Державного акта на право власності на земельну ділянку та скасування його державної реєстрації, відповідно до якого визнано недійсним та скасовано державну реєстрацію виданого на імя відповідача Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 205019; ● Кадастровий план спірної земельної ділянки по вул..Шевченка, 103-А, в с.Синява Рокитнянського району Київської області; ●Висновок комплексної судової земельно-технічної експертизи № СЕ-1-1-324/15 від 15.07.2015 року, відповідно до якого експертом запропоновано три варіанти визначення порядку користування сторонами спору земельною ділянкою площею 0.25 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд по вул..Шевченка, 103-А, в с.Синява Рокитнянського району Київської області. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За вимогами ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень статті 11 вказаного Кодексу суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Відповідно до статті 60 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 30 Земельного кодексу України в редакції 1991 року, що втратив чинність та був чинним на момент набуття позивачем права власності на ? частину житлового будинку по вул..Шевченка, 103-А, в с.Синява Рокитнянського району Київської області, при переході права власності на частину вказаного житлового будинку до набувача, тобто до позивача, мало перейти у розмірах, передбачених статтею 67 вказаного Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. На разі, таких вимог закону і в тому числі вимог ст.120 діючого з 01.01.2002 року Земельного Кодексу України (в тім, що: у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти; якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача; у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди) Синявська сільська рада Рокитнянського району Київської області не врахувала, надавши своїми рішеннями № 153 від 28.10.2003 року та № 69 від 25.10.2005 року [PERSON] право на приватизацію земельної ділянки і яким останній скористався, отримавши у 15.06.2006 року Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 205019. За викладено та встановлених обставин справи чітко вбачається, що позивач набула з 25.10.2000 року (з моменту державної реєстрації права власності на житловий будинок) права користування земельною ділянкою по вул.Шевченка, 103-А в с.Синява Рокитнянського району Київської області, на якій знаходиться належна їй на праві власності ? частина житлового будинку і таке її право було порушено та захищено судом шляхом визнання недійсним та скасування державної реєстрації державного акта на право власності на земельну ділянку (рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 27.03.2014 року). Суд також погоджується з доводами позивача, що на час вирішення спору судом є порушеним її право щодо набуття у власність шляхом приватизації частини земельної ділянки для обслуговування належної їй на праві власності ? частини житлового будинку по вул..Шевченка, 103-А, в с.Синява Рокитнянського району Київської області, на що вона має право відповідно до положень ст.ст. 81, 116 Земельного кодексу України і що проявляється у протидії відповідача щодо порядку визначення порядку користування спірною земельною ділянкою. Відповідно до положень частин другої та третьої статті 152 діючого Земельного Кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків, що здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Суд погоджується із обраним позивачем способом захисту свого права на землю і що не виключається відповідно до вимог статті 152 вказаного Кодексу, а тому його порушене право підлягає судовому захисту шляхом визначення способу користування сторонами спору земельною ділянкою площею 0.25 га, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що по вул.. Шевченка, 103-А в с.Синява Рокитнянського району Київської області, на якій знаходиться житловий будинок, у праві власності на який сторони спору мають рівні частки. Разом з тим, визначаючи порядок користування спірною земельною ділянкою сторонами спору, суд приходить до висновку, що найбільш доцільним варіантом такого відповідно до запропонованих експертом і який на переконання суду є найбільш раціональним та не порушуватиме права сторін спору, є третій варіант. З огляду на такий висновок суду та вимогу позивача щодо визначення порядку користування спірною земельною ділянкою відповідно до першого запропонованого експертом варіанту розподілу позов таким чином підлягає частковому задоволенню. Доводи представника позивача в тім, що визначення порядку користування за іншими варіантами розподілу (другим чи третім) призведе до порушення прав позивача щодо користування земельною ділянкою і в тому числі буде обмежено її право на здійснення добудови до належної їй частини будинку з метою облаштування місця проживання для їх з відповідачем дитини та право користування одним з двох колодязів, на переконання суду не відповідають фактичним обставинам справи, а відтак не заслуговують на увагу суду. При цьому суд виходить з того, що визначення порядку користування земельною ділянкою за першим варіантом призведе до нераціонального користування відповідачем частиною земельної ділянки розміром 0.01039 га, яка по суті становитиме прохід до належної йому частини житлового будинку довжиною 29.69 м та шириною 3.5 м. Тоді як, при третьому обраному судом варіанті ця обставина відсутня, а позивач не буде позбавлений права на користування колодязем, а також у вирішенні питання про здійснення прибудов до житлового будинку у відповідності до діючих будівельних норм та правил. На підставі викладеного,

Outcome: partial