Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

Звернувшись до суду, позивач просить стягнути з відповідача на її користь суму боргу в розмірі 99947 грн. 23 коп., посилаючись на те, що 1 грудня 2014 року позичила відповідачу грошові кошти в сумі 3600 доларів США, що підтверджується розпискою відповідача, в якій остання зобов'язалася повернути борг до 1 березня 2015 року, але до теперішнього часу відповідача їй борг не повернула. У судовому засіданні позивач свій позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином, заперечень проти позову не надала, у звязку з чим справу розглянуто на підставі наявних даних та доказів у відсутності відповідача в заочному порядку. Суд, з'ясувавши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що 1 грудня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, що підтверджується складеною останньою розпискою, відповідно до якої [PERSON] позичила в [PERSON] грошові кошти в розмірі 3600 доларів США та зобов'язалася повернути борг до 1 березня 2015 року. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини 2 статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Позивачем на підтвердження укладення між нею та відповідачем договору позики представлена розписка, яка відповідачем у судовому порядку не спростована. За таких обставин, у суду не виникає сумнівів щодо дійсності зобов'язання відповідача перед позивачем. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі)\~\~у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Враховуючи, що відповідач свої зобов'язання перед позивачем не виконала, суму позики позивачу не повернула, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти в сумі, еквівалентній 3600 доларів США на день винесення рішення відповідно до офіційно встановленого НБУ курсу гривні до долара США, що складає 88693 грн. 62 коп. (3600 х 2463,7118/100), оскільки позовні вимоги заявлені позивачем у національній валюті гривні. Крім того, згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, понесені при зверненні до суду з цим позовом, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 886 грн. 94 коп.

Outcome: partial