Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

З даним позовом [PERSON] звернулась до суду 3 лютого 2015 року, вказуючи, що відповідач зловживає спиртними напоями, вихованням дитини не займається і 5 грудня 2014 року самочинно без її дозволу забрав малолітню дитину [PERSON], [INFO], проживає у своїх батьків, добровільно повернути дитину не бажає. Звернення до державних органів результатів не дали. Шлюб між ними розірвано рішенням 14 січня 2015 року. Відповідач щоденно перебуває на роботі з 7 години до 17 години, а тому належним вихованням дитини не займається. Дитину доглядає бабуся відповідача, яка має вік 65 років і часто хворіє. За таких обставин просить суд відібрати у відповідача їх дитини і визначити місце її проживання з матірю. Свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач і його представник позов не визнали, вказуючи, що позивачка схильна до самогубства, у неї відсутній здоровий розсудок, ніде не працює, веде негативний спосіб життя, а тому не може виховувати дитину [PERSON], [INFO]. Просили в задоволенні позову відмовити. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд приходить до слідуючого. Відповідно до ст.162 СК України якщо один з батьків або\~інша особа\~самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення\~суду\~проживала\~малолітня дитина, змінить її\~місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала. Дитина\~не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я. Факт того, що відповідач самочинно, без згоди [PERSON] забрав дитину підтверджується тим, що позивачка звернулась до Іршанської селищної ради про визначення порядку її участі у вихованні дитини до вирішення спору про місце проживання дитини в суді. Відповідач не надав суду доказів про те, що позивачка зловживає спиртними напитками, що схильна до самогубства, що не має здорового розсудку. Позивачка дійсно в даний час не працює, так як з 27 січня 2014 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною, отримує державну соціальну допомогу по догляду за дитиною, має належні матеріально-побутові умови для проживання дитини з нею. Дані обставини підтверджуються довідкою Межирічанського гірничо-збагачувального комбінату №04-36/02 від 12.01.2015 року /а.с. 18/ і актом обстеження матеріально-побутових умов по місцю проживання позивачки від 15 грудня 2014 року /а.с. 22/. Згідно висновку органу опіки та піклування при Іршанській селищній раді від 17 березня 2015 року слідує, що є доцільним проживання та виховання малолітньої [PERSON] разом з матірю /а.с. 81/. З принципів 4 і 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організацією Обєднаних націй 20 листопада 1959 року слідує, що дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальні догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включно з належним допологовим і післяпологовим доглядом. Дитині має належати право на відповідне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матірю. За таких обставин суд приходить до переконання, що позов [PERSON] є обґрунтованим і підлягає до задоволення. Вирішуючи зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання місця проживання малолітньої [PERSON], 19 грудня 2013 року, суд виходить із слідуючого. Відповідач-позивач [PERSON] самочинно, без згоди матері малолітньої дитини [PERSON] змінив місце проживання дитини і добровільно не повернув дитини матері, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні. В зустрічній позовній заяві відповідач-позивач вказує на те, що [PERSON] притягується до кримінальної відповідальності. У судовому засіданні достовірно встановлено, що кримінальні провадження закриті досудовим слідством Володарсько Волинського РВ УМВС України в Житомирській області за відсутністю в її діянні складу кримінального правопорушення, тобто досудовим слідством доведена її не винність, що підтверджується постановою про закриття кримінального провадження /а.с. 65/. Згідно довідки лікаря-психіатра [PERSON] Володарсько Волинського ЦПМСД від 09.12.2014 року /а.с. 23/ слідує, що позивачка на обліку у лікаря психіатра не перебуває і за медичною допомогою за останні 5 років не зверталась. Доказів про схильність [PERSON] до самогубства відповідач-позивач суду не надав і даний факт спростовується показами свідка [PERSON] з яких слідує, що [PERSON] під час навчання в Житомирському політехнічному інституті порізала ліву руку під час миття вікон. Покази свідків, допитаних в судовому засіданні, про те, що [PERSON] не займається вихованням дитини і веде негативний спосіб життя суд до уваги не приймає, так вони ні чим не підтверджені. Рішення по цих питаннях органами державної влади не приймались. На підставі викладеного, суд приходить до переконання що зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] підлягає залишенню без задоволення за безпідставністю.

Outcome: approved