Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Згідно позовної заяви, усних пояснень позивача, її представника в судовому засіданні, 02.11.1997 року одружилась з [PERSON], який [INFO] помер. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.07.2014 року вона є власником житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, земельної ділянки, що знаходяться по [ADDRESS]. 25.03.2003 року у будинку був зареєстрований [PERSON] - син покійного чоловіка, який з дня реєстрації жодного дня не проживав і не перебував у ньому, житловими та іншими приміщеннями, господарськими та надвірними будівлями не користувався, домашнього чи присадибного господарства не вів, комунальними послугами не користувався, майна, яке б належало [PERSON], у домоволодінні немає. Вона займається утриманням будинку, веде домашнє господарство, сплачує земельний податок, платежі за користування електроенергією, комунальні платежі. У зв'язку з тим, що [PERSON] 11 років зареєстрований у будинку, проте жодного дня у ньому не проживав, на даний час перебуває закордоном, просить визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням внаслідок його відсутності без поважних причин понад один рік, примусово зняти його з реєстрації. Позивач, її представник в судовому засіданні вказали, що не заперечують проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений згідно вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, письмові заперечення проти позову до суду не надходили. Представник третьої особи - Летичівського районного сектору Державної міграційної служби України в Хмельницькій області в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Права членів сім'ї власника на користування житловим приміщенням врегульовані ст. 405 ЦК України, відповідно до вимог якої члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Так, свідки [PERSON], [PERSON] суду показали, що за період спільного проживання [PERSON] та [PERSON] син останнього - [PERSON] в будинку по [ADDRESS] не проживав, проживає закордоном, востаннє бачили його на похороні батька у грудні 2013 року. Відповідно до свідоцтва про одруження [PERSON] і [PERSON] одружились 02.11.1997 року, після одруження прізвище дружини «[PERSON]». З домової книги вбачається, що у буд. [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO] - з 15.07.1999 року, [PERSON], [INFO] - з 25.03.2003 року, [PERSON], [INFO] - з 18.11.2008 року. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] у віці 66 років в смт. Меджибіж. Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом, Витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі, Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.07.2014 року [PERSON] є власником житлового будинку, земельної ділянки, що знаходяться по [ADDRESS], які отримала по заповіту від свого чоловіка [PERSON], який помер [INFO]. З акта обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 04.07.2014 року вбачається, що по [ADDRESS] зареєстрована і проживає [PERSON] За даною адресою зареєстрований власник будівлі [PERSON], який помер, та його син [PERSON], який не проживає за даною адресою з моменту реєстрації (з 25.03.2003 року) по даний час. Таким чином, досліджені докази в їх сукупності та взаємному зв'язку дають суду підстави для висновку, що позивач [PERSON] набула право власності на житловий будинок і земельну ділянку по [ADDRESS] на підставі заповіту після смерті [INFO] чоловіка [PERSON], його син [PERSON] є зареєстрованим за цією ж адресою з 25.03.2003 року, проте не проживав і не проживає у будинку без поважних причин понад один рік, тому позовні вимоги щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; Отже, вирішення питання про зняття з реєстрації місця проживання особи не є компетенцією суду, оскільки вищезазначеним Законом чітко визначені правові підстави для здійснення вказаних дій, тому позовні вимоги про примусове зняття [PERSON] з реєстрації задоволенню не підлягають.

Outcome: partial