Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 134575,18 грн за кредитним договором б/н від 30.07.2007, з яких 5347,10 грн - заборгованість за кредитом; 129228,08 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом за період 30.07.2007 по 28.08.2018. В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 30.07.2007 відповідачка отримала кредит у розмірі 21600,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою». АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідачка не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509,526,1054 ЦК України, відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконала. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідачка станом на 31.12. 2019 має заборгованість - 415664,43 грн, яка складається з такого: -5347,10 грн - заборгованість за кредитом; -408161,78 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; -2155,55 грн - заборгованість за пенею. Діючим законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 134575,18 грн, яка складається з такого: -5347,10 грн - заборгованість за кредитом; -129228,08 грн - заборгованість за користування кредитом з 30.07.2007 по 28.08.2018. На теперішній час відповідачка продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «ПриватБанк». Відповідачка [PERSON] надала відзив на позовну заяву (т.1 а.с. 103-107), в якому позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» не визнала в повному обсязі пославшись на таке. Термін дії платіжної картки [NUMBER] встановлений 09/15 (тобто до 30 вересня 2015 року), а позивачем в позовній заяві вказаний період, за який стягується заборгованість з 30.07.2007 по 29.08.2008, тобто поза межами строку дії картки. Нею отримані кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За перевипуском платіжної картки вона до позивача не зверталася. Позивачем не надано доказів про видачу їй іншої платіжної карти з зазначенням її виду та строків дії. Крім того, наразі вона не може перевірити правильність доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості на нарахування відсотків за договором б/н від 30.07.2007. Так, до позовної заяви додано розрахунок заборгованості по картрахунку [NUMBER] за період з 27.03.2007 по 31.12.2019, який становить 415 664,43 грн, а позовні вимоги про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом заявлені згідно із текстом позовної заяви з 30.07.2007 по 28.08.2018 в сумі 134 575,18 грн. Натомість до позовної заяви додана виписка по картрахунку [NUMBER] за період з 01.01.1999 по 01.03.2020, яка містить розрахунок станом на 08.04.2019 і баланс зазначено на кінець періоду - 476 621, 29 грн. Оскільки розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по картрахунках кредитного договору, позивач мав надати меморіальні ордери списання та зачислення грошових коштів на її рахунок та банківська виписка, яка має статус первинного документу відповідно до Переліку типових документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 № 578/5, належним чином посвідчені. Крім того, у позивача були відсутні правові підстави для зміни (тричі) процентної ставки за цим кредитним договором та наявна неправильність стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом з урахуванням неодноразового безпідставно змінено процентної ставки. Вважає, що зміна кредитного ліміту та відсоткової ставки проводилася з порушенням чинного законодавства без належного її повідомлення, як це передбачено ЦК України, а тому не можливо брати до уваги законність зміни кредитного ліміту та підняття процентної ставки при розрахунку, а слід виходити з відсоткової ставки, яка існувала на дату підписання заяви - анкети від 30.07.2007. За умовами договору від 30.07.2007 сторони погодили щомісячну сплату відсотків в розмірі 22,80% на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти, тобто 30 вересня 2015 року. Зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом, тому після 30.09.2015 банк не міг нараховувати такі проценти. Крім того, вимоги позивача знаходяться поза межами строку позовної давності, визначеними ст.ст. 256, 257 ЦК України. Позивач звернувся до суду із позовом 12.02.2020. Предметом позову є стягнення заборгованості за договором б/н від 30.07.2007 у загальному розмірі 134 575,18 грн за користування кредитом в період з 30.07.2007 по 28.08.2018. Термін платіжної картки [NUMBER] встановлений до 09/15 (тобто 30 вересня 2015 року). З тексту позовної заяви та доданого розрахунку слідує, що з позовом позивач звернувся у лютому 2020 року, тобто з пропуском загального строку позовної давності в 3 роки, що є підставою для відмови у позові відповідно до ст.ст. 256, 257,261,267 ЦК України. Просила застосувати наслідки пропуску позивачем строків позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Позивач подав відповідь на відзив (т.1 а.с. 117-127), в якій, зокрема, зазначив, що 27.03.2007 [PERSON] було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна» № [NUMBER] зі строком дії до 09.2015. В подальшому картка перевипускалася. Відповідачка отримала картки № [NUMBER] , № [NUMBER] зі строком пере випущеної картки до останнього дня 05.2020 року. Отримання перевипущених карток підтверджується випискою по рахунку, в якій відображено про зняття кредитних коштів, так і погашення. Під перевипуском карти розуміється випуск та приєднання карти з новим строком дії до раніше відкритого клієнту карткового рахунку, а тому вся сума заборгованості за кредитним лімітом буде відображатися та враховуватися в тому числі і на пере випущеній картці. Тобто, перевипуск картки це лише заміна самої картки, в той час заборгованість переноситься на новий картковий рахунок. В розрахунку заборгованості позивачем зазначено заборгованість, що була перенесена на останню пере випущену картку. Щодо зміни розміру процентної ставки позивач зазначив таке. Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 1,9% в місяць або 22,8% на рік. Далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку. Необхідно зазначити, що підвищення процентної ставки відбулося тільки за витратами з певної дати (дата зазначається в наказі), що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці, що являється суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його право на незмінність процентної ставки по уже наявному боргу. Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг та відповідачку було ознайомлено із зазначеними змінами. Згідно із п. 5.3 кредитного договору, банк має право проводити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування карткового рахунку, про що інформує клієнта шляхом надання виписки по картковому рахунку. При підключенні держателя до системи Internet-banking надання виписок здійснюється через цей комплекс. Таким чином, розмір процентної ставки за кредитом може змінюватися банком за умови інформування позичальника шліхом надання виписки по картковому рахунку. Відповідно до п.6.3 Договору, в обов`язки клієнта входить отримувати виписки про стан картрахунку і проведені операції по картрахунку. Неотримання виписки або несвоєчасне отримання не звільняє держателя від виконання своїх зобов`язань за договором ( п.8.1 Правил). Як бачимо, умови про порядок внесення змін до Тарифів по кредиту були закладені з самого початку, тобто відповідач перед підписанням кредитного договору мав можливість ознайомитися з його умовами і в разі незгоди з запропонованими умовами відмовитися від укладення такої угоди, про що свідчить його підпис. Відповідно до п. 6.4 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт зобов`язаний у разі незгоди зі змінами Умов та Правил надання банківських послуг та/або Тарифів Банку надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору і погасити заборгованість, що виникла перед банком, у томі числі й заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення карток, виданих власнику і його довіреним особам. Стосовно надання підтверджень відправлення повідомлень про зміну розміру відсоткової ставки пояснює, що в банку діє електронний документообіг та вказані відомості зберігаються в архіві не більше трьох років. Таким чином, надати підтвердження повідомлено не вбачається можливим. Щодо пропуску строку позовної давності, позивач зазначив таке. Відповідно до кредитного договору, було відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, якій використовується повністю або частинами і поновляється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованості за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Статтею 216 ЦК України, встановлено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. ВСУ неодноразово висловлювався відносно строку виконання зобов`язань по кредитам, що надаються у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитні картки, а саме 19.03.2014 справа № 6-14цс14 та 18.06.2014 справа № 6-61цк14 «відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк пере випущеної картки до останнього дня 05.2020 року. Позивач же звернувся до суду з позовом 09.02.2020 - тобто до спливу строку позовної давності. У зв`язку з цим, обставини на які посилається відповідачка не відповідають дійсності, а строк позовної давності при зверненні до суду позивачем дотримано. Відповідачка подала заперечення (т.1 а.с.159-160), в яких, зокрема, зазначила, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» не доведені належними та допустимими доказами. Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 16 березня 2020 року відкрито провадження в цій справі, справу призначено до судового розгляду, сторонам встановлені строки на подання заяв по суті (т. 1 а.с.85). Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18.05.2020 за клопотанням відповідачки витребувано у позивача: оригінал меморіальних ордерів списання та зачислення грошових коштів на картрахунок [PERSON] картковий рахунок [NUMBER] за період з 30.07.2007 по 28.08.2018 р.р.; оригінал анкети-заяви про приєднання до Умовою та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 30.07.2007р на ім`я [PERSON] з додатковою інформацією з встановлення кредитного ліміту; оригінали повідомлень АТ КБ «ПриватБанк» на адресу [PERSON] про зміну суттєвих умов договору - відсоткової ставки за кредитом та обслуговування кредитної карти: з 30.07.2007р. 22,80% на місяць за витратами, з 01.01.2013 року збільшена до 30% на місяць за витратами, з 01.09.2014 року збільшена до 34,8 % на місяць за витратами, з 01.04.2015 року збільшена до 43,2 % на місяць за витратами; заяву (звернення) [PERSON] на адресу АТ КБ «ПриватБанк» про перевипуск кредитних карток: [NUMBER] (дата відкриття 18.05.2016 р.) термін дії 05/20), [NUMBER] (дата відкриття 30.08.2016р. термін дії 05/20); документи, що підтверджують факт отримання відповідачем [PERSON] в АТ КБ «ПриватБанк» перевипущених кредитних карток: [NUMBER] (дата відкриття 18.05.2016 термін дії 05/20), [NUMBER] (дата відкриття 30.08.2016 термін дії 05/20) ( т. 1 а.с.198-199). Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, його неявка не перешкоджає розгляду справи. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність. У зв`язку із тим, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом установлено, що 30 липня 2007 року [PERSON] (в подальшому змінила прізвище на [PERSON] ) підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та виявила бажання про оформлення на своє ім`я банківської картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», у якій зазначила свої персональні дані. У заяві погоджено базова процента ставка 1,9 процентів на місяць на залишок заборгованості, щомісячна комісія 1,0%, а також порядок погашення заборгованості (т. 1 а.с.12). Зазначене свідчить про обізнаність відповідачки з порядком та умовами погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплати нарахованих за період користування кредитом процентів. Згідно із кредитним договором б/н від 30.07.2020 відповідачка отримала картку № [NUMBER] (а.с.12 зворот) зі строком дії до останнього дня 09.2015 року (т. 1 а.с.37). Відповідачка взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконала. Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за Договором б/н від 30.07.2007 (а.с.5-11) вбачається, що станом на 31.12.2019 заборгованість за кредитом складає 5347,10 грн, заборгованість за процентами за період з 30.07.2007 по 28.08.2018 складає 129228,08 грн, що в сумі дорівнює 134575,18 грн. Аналізуючи зміст наданого позивачем розрахунку, а також виписки з карткового рахунку відповідачки (т. 1 а.с. 39-80) та враховуючи ту обставину, що відповідачкою не спростована заборгованість за тілом кредиту, суд погоджується з розміром вказаної у ньому заборгованості за тілом кредиту, що становить 5347,10 грн. Вирішуючи питання щодо правомірності нарахування позивачем процентів за користування кредитними коштами за період з 30.07.2007 по 28.08.2018 у розмірі 129228,08 грн, суд прийшов до таких висновків. Згідно із умовами кредитного договору, укладеного між сторонами, кредит надавався відповідачці з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до копії анкети - заяви, відповідачка отримала картку № [NUMBER] (а.с.12 зворот) зі строком дії до останнього дня 09.2015 року (т. 1 а.с.37). Нарахування процентів після закінчення строк дії кредитного договору суд вважає неправомірним, оскільки після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Така позиція відповідає висновку, викладеному Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року в цивільній справі №444/9519/12, який згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» має враховуватися судами. Отже, у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитними коштами за період з 01 жовтня 2015 року по 28 серпня 2018 року слід відмовити у зв`язку з безпідставністю заявлених позовних вимог. Одночасно, суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що відповідачка зверталася до Банку за перевипуском карти та отримала перевипущену карту № [NUMBER] зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 05.2020 року, оскільки на підтвердження зазначених доводів позивачем належних та допустимих доказів не надано, а відповідачка категорично заперечувала цю обставину. Крім того, ухвалою суду від 18.05.2020 за клопотання відповідачки у позивача було витребувано заяву (звернення) [PERSON] на адресу АТ КБ «ПриватБанк» про перевипуск кредитних карток: [NUMBER] (дата відкриття 18.05.2016 р.) термін дії 05/20, [NUMBER] (дата відкриття 30.08.2016р. термін дії 05/20); документи, що підтверджують факт отримання відповідачем [PERSON] в АТ КБ «ПриватБанк» перевипущених кредитних карток: [NUMBER] (дата відкриття 18.05.2016 термін дії 05/20), [NUMBER] (дата відкриття 30.08.2016 термін дії 05/20) ( т. 1 а.с.198-199). На вказану ухвалу позивачем була надана відповідь, згідно із якою перевипуск картки не є укладенням нового кредитного договору, а спрямований лише на випуск платіжної картки. Додаткові документи під час її отримання не заповнюються, що не суперечить чинному законодавству України. З виписки по рахунку відповідачки (т.1 а.с. 39-80), вбачається, що карткою № [NUMBER] будь-яке зняття чи погашення кредитних коштів не здійснювалося, а отже доводи позивача про перевипуск та отримання відповідачкою перевипущеної картки, суд вважає безпідставними. Щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами за період з 30.07.2007 по 30.09.2015, суд прийшов до таких висновків. Згідно із розрахунком заборгованості (т. 1 а.с. 5-11) з 01.01.2013 по 30.09.2015 проценти за користування кредитними коштами нараховувалися позивачем у розмірі більшому ніж 1,9% на місяць. Однак, заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що підписана відповідачкою, такої умови кредитування не містить (т. 1 а.с.12). Підвищення в односторонньому порядку, без погодження з відповідачем, процентної ставки не відповідає вимогам чинного законодавства України. З заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, підписаної відповідачкою, вбачається, що нею погоджена процентна ставка по кредиту 1,9% на місяць на залишок заборгованості. Отже, проценти за користування кредитом, за період з 01.01.2013 по 30.09.2015, виходячи з процентною ставки 1,9% на місяць або 0,063% на день (22,8% /360 днів = 0,063%) повинні дорівнювати: - з 01.01.2013 по 30.09.2015 - 5347,10 грн х 0,063% х 1002 дні = 3376,74 грн. До цієї суми необхідно додати проценти, нараховані до 01.01.2013, які згідно із розрахунком позивача, складають 30,24 грн. Тож, проценти за користування кредитними коштами за період з 30.07.2007 по 30.09.2015 становлять: 3376,74 грн + 30,34 грн = 3407,08 грн. При цьому, суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору визначена пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг, згідно із яким банк не менше ніж за 7 днів до введення змін зобов`язаний проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картковому рахунку відповідно до п.4.9 цього договору, та вважає безпідставними, оскільки доказів виконання позивачем п.п.5.3,.4.9 Умов та правил надання банківських послуг не надано та про наявність таких доказів не зазначено. У відповіді на відзив позивач зазначив, що в Банку діє електронний документообіг та вказані відомості зберігаються в архіві не більше трьох років. Таким чином, надати підтвердження відправлення не вбачається можливим. Крім того, з моменту набуття чинності Законом України від 12 грудня 2008 року № 661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», а саме з 10.01.2009 року Цивільний Кодекс України доповнено статтею 1056 -1, якою визначено, що умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Якщо умовами кредитного договору передбачається право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання певних умов з додержанням установленої кредитним договором процедури повідомлення позичальника, то збільшення банком розміру процентної ставки за цим кредитним договором в односторонньому порядку є правомірним за умови, що рішення банку про таку зміну було прийняте до набрання чинності Законом N 661-VI. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Як установлено судом, що строк дії укладеного між сторонами договору закінчився 30.09.2015. Згідно із розрахунком заборгованості, після 30.09.2015 будь-яких платежів за договором відповідачка не здійснювала. Позивач із вимогами про стягнення тіла кредиту та процентів за користування кредитними коштами за період з 30.07.2007 по 30.09.2015 звернувся до суду у лютому 2020 року. Про збільшення строку позовної давності сторони письмово не домовлялися, отже, слід застосовувати встановлений ст. 257 ЦК України строк позовної давності у три роки. Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідна заява про застосування позовної давності зроблена відповідачкою у відзиві на позовну заяву. Тому, відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові в цій частині. За таких обставин у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5347,10 грн, процентів за користування кредитними коштами за період з 30.07.2007 по 30.09.2015 у розмірі 3407,08 грн необхідно відмовити у зв`язку із пропуском позивачем строків позовної давності; а в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитними коштами за період з 01.01.2015 по 28.08.2018 необхідно відмовити у зв`язку з безпідставністю вимог. Отже, в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed