Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом та уточнивши заявлені позовні вимоги (а.с.47-48), Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» Виробнича одиниця «Костянтинівкатепломережа» просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з жовтня 2013 року по квітень 2016 року в сумі 4904,83 грн., посилаючись на те, що згідно із Законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», постанови КМУ від 21.07.20015 року № 530 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення …» позивач виробляє теплову енергію відповідно до стандартів, нормативів, норм і правил, а відповідачі, які є споживачами послуг, зобов'язані оплачувати послуги з постачання теплової енергії у строки, встановлені договором або законом. Відповідачі не сплачували вартість наданих послуг з централізованого опалення квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], внаслідок чого утворилась заборгованість за період з жовтня 2013 року по квітень 2016 року у розмірі 4904,83 грн., яку відповідачі в добровільному порядку погашати відмовляються. Представник позивача за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Костянтинівкатепломережа» підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON], представник відповідача [PERSON], відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Костянтинівкатепломережа» не визнали в повному обсязі, пояснивши, що будь-яких договірних відносин між ними та позивачем не існує, послугами позивача вони не користуються, оскільки централізоване опалення в їх квартирі відсутнє, просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується Договором купівлі-продажу квартирі від 28.04.2007 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.05.2007 року (а.с.38-39). За довідкою Комунального підприємства «Служба Єдиного замовника №5» №170 від 24 квітня 2017 року (а.с.75) у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] з 06.06.2007 року; [PERSON] зареєстрована з 28.04.2015 року. ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Костянтинівкатепломережа» є постачальником послуг з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS], про що свідчить особовий рахунок № [NUMBER] відкритий у ВО «Костянтинівкатепломережа» на ім'я відповідача [PERSON] (а.с.4). В період з жовтня 2013 року по квітень 2016 року позивачем надавались послуги з централізованого опалення, про що свідчать Акти про підключення житлового будинку [ADDRESS] до системі централізованого опалення від 05 жовтня 2013 року, 15 жовтня 2015 року, 23 жовтня 2014 року (а.с. 9-11). В порушенні вимог ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, відповідачі не сплачували вартість послуг з централізованого опалення та згідно із довідкою про розрахунок суми боргу станом на квітень 2016 року заборгованість відповідачів перед позивачем за період жовтня 2013 року по квітень 2016 року складає 4904,83 грн.(а.с.4). Вирішуючи питання про факт існування заборгованості осіб, які повинні її сплачувати та в який спосіб, суд виходить з того, що власник квартири [PERSON] в силу права власності на житло в період виникнення заборгованості була споживачем послуг позивача з теплопостачання. Такого висновку суд дістає виходячи з положень.4 ст. 319 Цивільного кодексу України про те, що власність надає не тільки права (володіння, користування і розпорядження), а й зобов'язує. За статтею 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач [PERSON], як член сім'ї власника квартири, взяв на себе обов'язок з оплати послуг позивача, відкривши на своє ім'я особовий рахунок № [NUMBER] у ВО «Костянтинівкатепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго». Тож, суд приходить до висновку, що з відповідачів в солідарному порядку слід стягнути на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з жовтня 2013 року по квітень 2016 року у розмірі 4904,83 грн. При цьому, суд не приймає до уваги доводи відповідачів про те, що у зв'язку з відсутністю між ними та позивачем договору про надання послуг вони не несуть обов'язку з оплати послуг позивача, за таких підстав. Відповідно до ст.ст.19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється на підставі договору, що укладається між споживачем та виконавцем (виробником) послуг. Із цих норм витікає, що споживач зобов'язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, що підготовлений виконавцем на основі типового договору, затвердженого КМУ № 529 від 20 травня 2009 року «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». Відсутність такого договору не є перешкодою для звернення позивача для захисту свого права на отримання встановленої законодавством плати за надання послуг з теплопостачання, порушеного відповідачами, оскільки підключення квартири відповідача до централізованої мережі теплопостачання і відкриття особового рахунку слід вважати фактичним укладенням договору на умовах, передбачених Законом України «Про теплопостачання» та Правилами. Виходячи з положень статей 6, 526, 626-631 ЦК України укладений договір є обов'язковим для належного виконання сторонами відповідно до його умов, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або Законом. Суд також не приймає до уваги доводи відповідачів про те, що послуг позивача вони не отримували у зв'язку з відсутністю в їхній квартирі централізованого опалення, а тому вони не повинні оплачувати послуги позивача та вважає їх безпідставними з огляду на таке. За положеннями частини першої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У відповідності до пункту 25 Правил самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відповідно до пунктів 25, 26, 30 пункту 3 Правил № 630 відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (п. 2.1 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 року № 169 «Про затвердження Змін до Наказу Мінбуду України від 22.11.2005 року № 4 ). При цьому обов'язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (п. 2.2 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 року № 169 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22.11.2005 року № 4 ). Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджених наказом Міністерство будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому. Відповідачами у судовому засідання не надано доказів, зокрема копії відповідної проектної документації, які б засвідчували факт відключення квартири від мереж центрального теплопостачання та ненадання їм послуг з постачання тепла. Оскільки відповідачі відключилися від централізованого опалення з порушенням порядку передбаченим законодавством, тому вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до статті 1 Закону України «По теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача. Згідно пункту 22 Правил № 630 точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві є - відгалуження від стояків у межах квартири. Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином позивач виконав свої зобов'язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідачі незалежно від споживання цієї послуги, або відмови від її споживання, зобов'язані оплатити надані послуги. У разі наміру споживачів припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останні не позбавлені можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж теплопостачання. Отже, самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання. Саме такого висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 11 листопада 2015 року № 6-1706ц15. А у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України, висновок щодо застосування норм права, викладеній у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні норм права. Суд також не приймає до уваги доводи відповідачів про те, що відключення їхньої квартири від централізованого опалення було здійснено у зв'язку з непридатністю системи опалення для використання, тобто не з їх вини та вважає їх безпідставними з огляду на таке. З Акту від 14.03.2017 року (а.с.32) вбачається, що в квартирі [ADDRESS] відрізані батареї від центрального теплопостачання у зв'язку з непридатністю до використання. Статтями 151, 177, 179 ЖК України та ст. 322 ЦК України передбачений обов'язок громадян забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно - технічного та іншого обладнання, дотримуватися Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572 (з наступними змінами). Зокрема, пунктом 7 вищевказаних Правил передбачений обов'язок власника квартири дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, санітарних норм і правил, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання, не допускати дій, які порушують умови проживання громадян. Отже, тягар утримання майна, тобто обов'язок здійснювати за свій рахунок поточний та капітальний ремонти квартири, лежить на власникові квартири і саме власник житла зобов'язаний забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень квартири та технічного обладнання, при наявності несправностей вживати заходів щодо їх усунення. За таких обставин, позовні вимоги ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Костянтинівкатепломережа» слід задовольнити у повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідачів в рівних частках на користь позивача судовий збір у розмірі 1600,00 грн., тобто по 800,00 грн. з кожного.

Outcome: approved