Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Звернувшись до суду, позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею і відповідачем 18 червня 2011 року в Індустріальному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 285, посилаючись на те, що мають сина [PERSON], [INFO]. Коли дитині виповнилося 2,5 роки між нею та чоловіком почали виникати непорозуміння стосовно сумісного проживання, ведення сімейного бюджету та виховання дитини. Проживають з відповідачем окремо. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій позов підтримала та просила справу розглянути в її відсутність. Після розірвання шлюбу просила присвоїти їй прізвище «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлявся за своїм зареєстрованим місцем проживання, заперечень проти позову не надав, тому справу розглянуто в його відсутність у заочному порядку. Суд, дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про часткове задоволення позову за наступних підстав: Відповідно до статті 51 Конституції України, а також статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно зі статтею 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 червня 2011 року. Мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Як вказує позивач у своєму позові, з часу виповнення спільній дитині 2,5 років відносини між нею та відповідачем погіршилися, що призвело до припинення шлюбних відносин, спільне господарство не ведеться. Отже, виходячи з фактичних взаємовідносин між сторонами, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, всіх обставин життя сторін, суд вважає, що їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, яка наполягає на розірванні шлюбу, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Щодо вимоги позивача про надання їй подвійного прізвища «[PERSON]», то зазначена вимога не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Частиною 2 статті 35 СК України передбачено, що наречена, наречений при реєстрації шлюбу мають право приєднати до свого прізвища прізвище нареченого, нареченої. При реєстрації шлюбу з відповідачем позивач не скористалася своїм правом обрати подвійне прізвище. За таких обставин суд вважає, що позивачу слід залишити після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». При цьому позивач не позбавлена права змінити своє прізвище на подвійне у порядку, визначеному постановою КМУ від 11 липня 2007 року № 915 «Про затвердження Порядку розгляду заяв про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) фізичної особи». Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial