Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 27.09.2013 року. Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 02.05.2018 [PERSON] померла [INFO] . Згідно свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , виданого 14.09.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Мелітопольського міського управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 1159, матір`ю дитини [PERSON] вказана [PERSON] , а батьком - [PERSON] , відповідач по справі. Відповідно до довідки №357 від 23.05.2019 року, виданої КНП «Міська дитяча поліклініка №15» Харківської міської ради медичний нагляд за дитиною [PERSON] за період з лютого 2010 року до квітня 2018 року здійснювали мати [PERSON] та її чоловік [PERSON] , а з квітня 2018р. до квітня 2019 року [PERSON] та його мати [PERSON] . Відповідно до довідки № 01-19/426 від 15.08.2019р. виданої комітетом мікрорайону №2 позивач проживає за адресою: [ADDRESS] разом з доньками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , сином дружини від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки виданої Державною гімназією-інтернатом з посиленою військово-фізичною підготовкою «Кадетський корпус» [PERSON] , [INFO] навчається у закладі за рахунок бюджетних коштів. На час навчання зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки №15-150 від 08.04.2019р. позивач [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій прокуратурі об?єднаних сил на посаді прокурора відділу організаційного та правового забезпечення, статистики та ведення ЄРДР. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» №2402-ІІІ від 26.04.2001р. встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з принципом шостим Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959р., дитина повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що [PERSON] взагалі не приймає участі у житті дитини, вихованням, лікуванням, утриманням свого сина не займається, добровільної матеріальної допомоги не надає; з дитиною не спілкується, не виявляє бажання займатись її вихованням, не звертався до позивача з приводу побачень з сином, хоча місцезнаходження дитини йому відоме, і раніше дружина позивача не заперечувала проти спілкування батька з дитиною. Фактично дитина [PERSON] мешкає в родині позивача з 2010 року. Ухилення від виконання батьківських обов`язків передбачає систематичне невиконання обов`язку турбуватися про дитину та наявність вини батьків, що належить до обов`язкових умов позбавлення батьківських прав. Вирішуючи питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] суд повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, зокрема ставлення відповідача до дитини, приходить до висновку, що зазначені вище фактори поведінки, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як свідоме та систематичне ухилення відповідача від виховання сина і нехтування ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про його винну поведінку щодо дитини. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Відповідно до висновку органу опіки та піклування №01-49/2439 від 17.05.2021 року позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітнього сина є доцільним. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів суд зазначає наступне. Згідно ст.166 ч.2 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 80 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. (ч.2 ст.182 СК України) Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, необхідно виходити з того, що відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. На цей час неможливо встановити чи працює відповідач чи ні, але матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина, який перебуває на повному утримані позивача він не надає. З огляду на вказане та враховуючи положення ст.166 ч.3 СК України суд вважає, що одночасно з прийняттям рішення про позбавлення відповідача батьківських прав, з відповідача в інтересах дитини слід стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.02.2020 року, та до досягнення дитиною повноліття. Щодо позовних вимог про встановлення опіки та визначення опікуна над неповнолітнім суд зазначає наступне. Згідно ч.4 ст.60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Згідно п.39-41 Постанови КМУ від 24.09.2008р. №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов?язаної із захистом прав дитини» піклувальником над неповнолітньою дитиною може бути особа, яка надала до служби у справах дітей відповідний пакет документів, пройшла за направленням служби курс навчання з проблем виховання дітей в центрі соціальних служб для сім?ї, дітей та молоді та взята на облік, як кандидат в опікуни/піклувальники. Оскільки позивач не звертався з відповідною заявою до органу опіки та піклування, не надав відповідний пакет документів, не проходив курси навчання з проблем виховання дітей в центрі соціальних служб для сім?ї, дітей та молоді та не взятий на облік, як кандидат в опікуни/піклувальники в позовних вимогах щодо встановлення опіки над неповнолітнім [PERSON] необхідно відмовити. За таких обставин, позов, заявлений з метою належного правового захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини судом визнається таким, що підлягає частковому задоволенню. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність обґрунтованих підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітнього сина. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць, згідно вимогам ст. 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню. Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги всі обставини, на виконання вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: partial