Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, [PERSON] просить стягнути з відповідача ДП «Макіїввугілля» на його користь 40000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя, стійкою втратою професійної працездатності, посилаючись на те, що з 1974 року він працював на шахті «Ясинівська-Глибока» ДП «Макіїввугілля» робочим підземної шахтної професії з повним робочим днем під землею. Був звільнений за власним бажанням у зв'язку із виходом на пенсію. Під час його роботи під землею у шкідливих умовах праці він отримав професійне захворювання: «хронічне обструктивне захворювання легенів». У 2010 році роботодавцем було проведено розслідування професійного захворювання, був складений, затверджений та виданий акт за формою П-4 розслідування хронічного професійного захворювання. Після проходження ним стаціонарного й амбулаторного лікування та обстеження в медичних установах у 2010 році він був направлений для огляду на МСЕК. Вперше висновком МСЕК серії ДОН-04 №021235 від 24.03.2010 року йому була встановлена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 40% у зв'язку з професійним захворюванням та інвалідність третьої групи. Зазначений відсоток втрати професійної працехдатності зберігається дотепер. Вважає, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відповідач, при роботі на шахті якого він отримав хронічне професійне захворювання, зобовязаний нарахувати і виплатити йому відшкодування морального збитку, тому що внаслідок отримання інвалідності, настання у нього стійкої втрати працездатності, він переніс і продовжує переносити особливі моральні страждання, оскільки загублено важливу частину нормальних життєвих функцій його організму, тривалий час він змушений проходити лікування від наслідків захворювання в умовах медичного стаціонару, витримуючи при цьому страждання, переживання, повязані з необоротною втратою здоровя. МСЕК йому встановлено обмеження до фізичної праці. Він не може більше працювати за гірничою спеціальністю. Взагалі, він не може виконувати працю, повязану з будь-якими навантаженнями. Заподіяну йому моральну шкоду він оцінює в 40000 грн. і вважає, що ці гроші у відшкодування моральної шкоди повинні бути стягнуті судом на його користь з відповідача. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності. У наданій заяві позивач підтримав вимоги, викладені в позові, не заперечував проти заочного розгляду справи, просив позовну заяву задовольнити. Представник відповідача, будучи згідно із ч.6 ст. 74 ЦПК України належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, тому суд на підставі ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (ухвалює заочне рішення). Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоровя працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Судом встановлено, що [PERSON] з 14.06.1974 року по 15.03.2010 року перебував у трудових правовідносинах з Відокремленим підрозділом Шахта «Ясинівська - Глибока» ДП «Макіїввугілля», яке реорганізовано в 12.06.2008 року в Відокремлений підрозділ «Шахтоуправління «Північне-Ясинівське» ДП «Макіїввугілля», де працював на різних посадах з повним робочим днем під землею. За даними трудової книжки [PERSON] має стаж в умовах впливу шкідливих факторів 35 років 6 місяців (а.с.5). Висновком МСЕК від 24 березня 2010 року [PERSON] первинно була встановлена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 40% за професійним захворюванням ХОЗЛ, він визнаний інвалідом Ш групи, безстроково (а.с.11-12). Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 05 лютого 2010 року [PERSON] має професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень пилової етіології, другої стадії. Легеневу недостатність першого-другого ступеню. Причиною захворювання [PERSON] є недосконалість технологічних процесів під час підземного видобутку кам'яного вугілля ВП «Шахтоуправління «Північне-Ясинівське» ДП «Макіїввугілля». Протягом всього часу роботи під землею піддавався впливу пилу фіброгенної дії (а.с.7-8). Також, шкідливість роботи під землею [PERSON] підтверджується інформаційною довідкою про умови праці робітника ВП «Шахтоуправління «Північне-Ясинівське» ДП «Макіїввугілля» від 19.11.2009 року №02-05-01/412 (а.с.9-10). З позовної заяви [PERSON] вбачається, що внаслідок ушкодження ним здоровя у звязку з виконанням трудового обовязку, він змушений проходити постійне підтримуюче (амбулаторне і стаціонарне) лікування, приймати медичні препарати, а також, що змінився образ його життя, що потребує від нього додаткових зусиль для організації його життєдіяльності. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - моральна шкода може складатися, зокрема, у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного способу життя, при настанні інших негативних наслідків. Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 8.10.2008р. № 20-рп/2008, потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання мають право на підставі ст.237-1 КЗпП України на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Досліджені судом докази свідчать про те, що ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням позивачем трудових обов'язків, заподіює йому моральні та фізичні страждання, обмежує його можливості вести активний спосіб життя, у зв'язку з чим висновком МСЕК встановлені відповідні обмеження, тому суд вважає доведеним факт заподіяння позивачу [PERSON] моральної шкоди. Оскільки «Шахтоуправління «Північне-Ясинівське» є відокремленим підрозділом Державного підприємства «Макіїввугулля», тож обовязок по відшкодуванню моральної шкоди слід покласти на Державне підприємство «Макіїввугулля». Розглядаючи та вирішуючи питання про розмір відшкодування [PERSON] моральної шкоди, суд враховує: ступінь втрати позивачем професійної працездатності 40%, наявність у позивача Ш групи інвалідності, тяжкість вимушених змін у його можливій подальшій трудовій діяльності та життєвих стосунках, неможливість відновити втрачене здоров'я, потребу в постійному підтриманні стану свого здоровя та проходження курсів лікування у медичних закладах, та, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про часткове задоволення позову у вигляді одноразового відшкодування в розмірі 18000,00 грн. За таких обставин, позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial