Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 22.10.2020 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про захист честі, гідності та ділової репутації, у якій просила визнати недостовірною інформацію, що поширена [PERSON] [INFO] відносно [PERSON] на зустрічі [PERSON] з громадянами за адресою м. Херсон, біля будинку №31 по вул. 49-ї Гвардійської дивізії, наступного змісту: «Уволили за коррупцию … за взяточничество уволили», « Вы ж преподаватель, который брал взятки со студентов » та « Она в штабе [PERSON], за платно»; зобов`язати [PERSON] у строк 30 календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили, спростувати недостовірну інформацію, поширену [PERSON] [INFO] відносно [PERSON] на зустрічі [PERSON] з громадянами за адресою м. Херсон, біля будинку №31 по вул. 49-ї Гвардійської дивізії, шляхом оголошення [PERSON] на зібранні громадян за адресою м. Херсон, біля будинку № 31 по вул. 49-ї Гвардійської дивізії, тексту спростування недостовірної інформації наступного змісту: «На виконання рішення суду повідомляю, що є недостовірною інформація відносно [PERSON] , поширена мною, [PERSON] , [INFO] на зустрічі з громадянами за адресою м. Херсон, біля будинку № 31 по вуї. 49-і Гвардійської дивізії, про те, що її «Уволили за коррупцию ... за взяточничество уволили», « Вы ж преподаветель, который брал взятки со студентов » та «Она в штабе [PERSON], за платно»; встановити порядок виконання рішення суду в частині вимоги про зобов`язання [PERSON] спростувати недостовірну інформацію, поширену ним відносно [PERSON] , а саме: зібрання громадян за адресою м. Херсон, біля будинку № 31 по вул. 49-ї Гвардійської дивізії, має бути скликано шляхом розміщення письмових повідомлень на дошках оголошень на будинку № 31 по вул. 49-ї Гвардійської дивізії, у м. Херсоні , а якщо таких немає - зібрання може бути скликане іншим загальнодоступним способом - шляхом публікації оголошень у мережі Інтернет або на одній із дошок оголошень чи іншому спеціальному місці для розміщення реклами, які є поблизу будинку №31 по вул. 49-ї Гвардійської дивізії, у м. Херсоні тощо; текст письмового оголошення про зібрання, на якому буде оголошено текст спростування недостовірної інформації, має містити інформацію про дату, час, місце зібрання громадян, а також те, що [PERSON] на виконання рішення суду буде зачитувати текст спростування недостовірної інформації щодо [PERSON] ; текст письмового оголошення про зібрання має бути опублікований не пізніше, ніж за 3 календарні дні до дати зібрання громадян. Додатково просила сягнути з відповідача на свою користь документально підтверджені судові витрати щодо сплати судового збору у розмірі 1681, 60 грн.; викликати у судове засідання у якості свідків наступних осіб: [PERSON] , [PERSON] , які проживають за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог вказала, що відповідач як кандидат на посаду Херсонського міського голови Херсонського району Херсонської області на перших місцевих виборах, що призначені на 25 жовтня 2020 року, з вересня 2020 року розпочав проведення зустрічей з виборцями. Крім того, відповідач займає посаду ректора ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет». Оскільки позивачка є учасником декількох судових процесів проти ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет», у яких захищає свої трудові права, має з [PERSON] явно недружні відносини і він сприймає особу позивачки негативно. 23 вересня 2020 року приблизно о 19-00 год. біля будинку №31 по вул. 49 Гвардійської дивізії, м. Херсоні відбулася зустріч [PERSON] з виборцями, на яких [PERSON] зробила спробу поставити [PERSON] питання, однак він не дав можливості задати його, повідомивши присутнім громадянам недостовірну інформацію, яка принижує її честь, гідність та ділову репутацію як науково-педагогічного працівника, який тривалий час присвятив своє життя освітній діяльності. [PERSON] висловив наступні твердження, які мають характер фактів, але які є недостовірними та їх поширення порушило немайнові права позивачки: 1. «Уволили за коррупцию... за взяточничество уволили». 2. «Вы ж преподаветель, который брал взятки со студентов». 3. «Она в штабе [PERSON], за платно». Вказує, що єдиною правдивою інформацією, повідомленою [PERSON] , є те, що позивачку дійсно було вперше звільнено З роки тому, однак не «за хабарництво», «за корупцію» чи з іншої аналогічної за своєю суттю підстави. Не була звільнена з роботи з таких же підстав і за будь-яким іншим місцем роботи, де працювала за своє життя. Тобто, висловлена [PERSON] інформація про звільнення позивачки за «корупцію» та за «хабарництво» є недостовірною. Так само не відповідає дійсності твердження, що позивачка нібито брала хабарі у студентів. Також не відповідає дійсності інформація, що позивачка у штабі [PERSON] за платно, оскільки вона не є членом його партії, не перебуває з ним у трудових відносинах, не здійснює жодної діяльності на його підтримку на будь-яких оплатних або громадських засадах. Доказів перебування «у штабі [PERSON] », а тим більше - «за плату». Відповідач не повідомив та не може повідомити, оскільки їх не може існувати. Позивачка зазначає, що повідомлена відповідачем інформація є образливою для неї та може перешкодити професійній діяльності, повідомлена у присутності багатьох свідків, а тому за наявності складу правопорушення, яким принижено її честь, гідність та завдано шкоди діловій репутації, звернулася до суду за захистом свої прав. ІІ. Виклад позиції відповідача. 22.06.2021 року представник відповідача подала відзив на позовну заяву, у якому просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Вказала, що відповідач дійсно з 2017 року є ректором Херсонського державного аграрно-економічного університету, а з 23.09.2020 року зареєстрований кандидатом на посаду Херсонського міського голови Херсонського району Херсонської області на перших місцевих виборах 25 жовтня 2020 року. На зустрічі відповідача з виборцями приходила позивачка з однодумцями та фактично такі зустрічі зривала, вела відеозйомку без дозволу осіб, яких знімала у т.ч. відповідача, що стало підставою негативного ставлення до неї. По суті позовних вимог вказала, що позивачем не доведено факту поширення відповідачем недостовірної інформації відносно неї, так як висловлене є оціночним судженням. Крім того, не доведено причинно-наслідкового зв`язку між озвученою інформацією та негативними наслідками для позивачки. ІІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.11.2020 року позов залишено без руху, позивачу надано строк на усунення зазначених у ній недоліків. Позивач 04.12.2020 року подав заяву про усунення недоліків позову, яку відповідно до Журналу вхідної кореспонденції Херсонського міського суду Херсонської області передано головуючому у справі 07.12.2021 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.12.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 01.02.2021 року. За клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено на 02.03.2021 року. У зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено на 13.04.2021 року. У зв`язку з перебуванням головуючої судді у відпустці розгляд справи не відбувся, розгляд справи призначено на 27.04.2021 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.04.2021 року задоволено заяву позивача про виклик свідків [PERSON] та [PERSON] . Судове засідання призначено на 02.06.2021 року. За клопотанням представника відповідача розгляд справи відкладено на 01.07.2021 року. 22.06.2021 року представник відповідача подала відзив на позовну заяву. У судовому засіданні 01.07.2021 року судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про задоволення клопотання представника відповідача про виклик свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Після надання сторонами пояснень судом оголошено перерву до 12.07.2021 року. У зв`язку з неявкою відповідача та його представника розгляд справи відкладено на 28.07.2021 року. У судовому засіданні 28.07.2021 року допитано свідків сторони позивача [PERSON] та [PERSON] . Оголошено перерву до 30.09.2021 року. 15.09.2021 року представник відповідача подала додаткові пояснення за результатами допиту свідків сторони позивача. У судовому засіданні 30.09.2021 року допитано свідків сторони відповідача [PERSON] , [PERSON] . За клопотанням представника відповідача оголошено перерву до 01.11.2021 року. У зв`язку з перебуванням головуючої судді у відпустці розгляд справи не відбувся, розгляд справи призначено на 30.11.2021 року. За клопотанням представників сторін розгляд справи відкладено на 06.12.2021 року. У судовому засіданні 06.12.2021 року допитано свідка сторони відповідача [PERSON] , позивач та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, підтримали раніше надані пояснення просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] , підтримавши заперечення надані раніше просила у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень від учасників справи про завершення судового засідання і розгляду справи без його участі не надходило. З`ясувавши думку учасників, що прибули у судове засідання, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи та вирішення спору без участі відповідача [PERSON] . У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Таким чином, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши подані сторонами докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вони є достатніми для прийняття рішення у справі. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Наказом ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» №446/3 від 15.08.2017 року [PERSON] з 28.08.2017 року звільнено з роботи доцента кафедри прикладної математики та економічної кібернетики у зв`язку з відмовою продовжити роботу внаслідок зміни істотних умов праці п. 6 ст. 36 КЗпП України. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 03.04.2018 року у справі №766/12480/17, залишеним без змін постановою апеляційного суду Херсонської області від 20.09.2018 року та постановою КЦС у складі ВС від 29.04.2020 року, скасовано наказ ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» від 15.08.2017 року №446/3 в частині звільнення [PERSON] з посади доцента кафедри прикладної математики та економічної кібернетики та поновлено [PERSON] на посаді доцента кафедри прикладної математики та економічної кібернетики ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» з 28.08.2017 року. Наказом ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» №524/3 від 28.08.2018 року [PERSON] 28.08.2018 року звільнено з роботи доцента кафедри технології переробки та зберігання сільськогосподарської продукції у зв`язку із скороченням штату працівників п. 1 ст. 40 КЗпП України. За обліками МВС [PERSON] , [INFO] , станом на 07.10.2020 року до кримінальної відповідальності не притягувалася, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, що підтверджено довідкою серії ІІА №2088937. У Єдиному державному реєстрі осіб, які вчинили корупційні, або пов`язані з корупцією правопорушення відомості про [PERSON] відсутні. 23.09.2020 року о 17-30 год. [PERSON] , 1980 р.н. зареєстровано кандидатом на посаду Херсонського міського голови Херсонського району Херсонської області на перших місцевих виборах 25.10.2020 року, що підтверджено постановою Херсонської міської ТВК Херсонського району Херсонської області та витягом з Додатку 1 до неї. З дослідженого судом відефайлу «VID-1602784828547» наданого стороною позивача встановлено, що у вечірній час доби біля багатоповерхового житлового будинку у присутності невстановленого кола осіб (близько 10) мав місце діалог наступного змісту: особа, яка знімає відео - «... кандидат в мэры, у меня вопрос, вот ответьте мне на мой вопрос..» [PERSON] - «какой вопрос? пусть задаст вопрос, да. особа, яка знімає відео - «вот ответьте мне на мой вопрос» [PERSON] - «какой вопрос? пусть она задаст вопрос, да?» Голос невстановленої особи за кадром - «а с какого она двора?» [PERSON] - «та ни с какого, она ездит за мною на каждую встречу это сотрудница, которую мы уволили 3 года назад. Она в штабе [PERSON] за платно» Невстановлена особа поряд з [PERSON] - «А за шо уволили?» [PERSON] - «Уволили за коррупцию и такое будет с каждым чиновником в городском совете, за взяточничество уволили» Голос невстановленої особи за кадром - «не мешайте нам проводить собрание» особа, яка знімає відео - «так, я могу представиться, [PERSON] доцент. Если у Вас... Вы меня сейчас обвинили в коррупции..» [PERSON] - « Да » особа, яка знімає відео - «ответьте мне..» [PERSON] - «вы преподаватель который брал взятки со студентов, да» особа, яка знімає відео - «то есть у Вас есть доказательства что я брала взятки? Это доказано судом?» [PERSON] - «Слушайте, мы сейчас об этом будем говорить?» особа, яка знімає відео - «Нет, подождите, Вы меня обвинили только что низко, нагло, недостойно даже ну... ни мэра, не достойно мужчине.... [PERSON] « Это [PERSON] так заплатил, чтобы Вы... » особа, яка знімає відео - «Я не в штабе [PERSON] , я сама от себя... » Голос невстановленої особи за кадром - « Давайте знаете, Вы задали вопрос Вам ответили, остальные…» Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомила, що працює в Херсонському державному аграрно-економічному університеті. Разом з колегами, серед яких і позивачка, бажали попасти на агітаційні майданчики де виступав відповідач, т. як. працюючи в університеті під керівництвом [PERSON] переймаються долею міста після виборів. На Фейсбук-сторінці про зустрічі просили Херсонську спільноту надавати адреси зустрічей з відповідачем, який зареєструвався як кандидат в мери 23.09.2020 року і до цього вів незаконну агітацію. Свідок була присутня на трьох таких зустрічах, однак тільки на останній (в мікрорайоні Таврійський по вул. 49 Гвардійської Дивізії ) позивачці вдалося задати відповідачу запитання, але останній сказав, що звільнив [PERSON] за корупцію при цьому протягнув руку в сторону позивачки. Свідок зрозуміла, що це стосувалося позивача. На запитання позивача чи є підтвердження, [PERSON] відмахнувся на цьому все закінчилося. Потім включився представник відповідача - [PERSON] , який сказав: «Ви чули? Всі чули що буде з членами горсовєта які будуть корупціонерами? Ми всіх позвільняємо, таке буде з усіма». Ще говорили, що їх купив [PERSON] , але свідок з колегами на зустрічі з кандидатом [PERSON] прибули з власної ініціативи, бо мають таку позицію. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомив, що його дружина працює в Херсонському державному аграрно-економічному університеті і є колегою позивачки. Відповідача знає із зустрічей, на яких був присутній, коли той балотувався в мери. Свідок був присутній на трьох таких зустрічах. На останній із них позивач задала запитання відповідачу у коректній формі, а той почав її звинувачувати. Сказав, що звільнив у зв`язку з корупційною діяльність, бо вона по роду своєї діяльності вимагала хабарі у студентів, які плакали від неї гіркими сльозами. На запитання позивачки чи підтверджує він свої слова, відповідач дав ствердну відповідь. Ще казав, що вони група підтримки [PERSON] і є в нього на утриманні, їздять за [PERSON] по його наказу. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомив, що по вул. 49 Гвардійської Дивізії на виборах Херсонського міського голови була зустріч з 50-60 людьми. При цьому на всі зустрічі з виборцями кандидата в мери [PERSON] ходила група з 3-4 людей, які провокували кандидатів, проводили зйомки на телефони, певно, хотіли зірвати зустрічі, заважали доносити передвиборну програму. 23 вересня зустрічі не було, а була реєстрація кандидатів в мери. Вказав, що людину на ім`я [PERSON] не знає, на зустрічах до неї особисто не звертався. Взагалі [PERSON] до людей особисто не звертався. Коли люди, які зривали зустрічі, зверталися до нього особисто, [PERSON] на них не реагував. Свідок [PERSON] в ході надання показів повідомив, що по вул. 49 Гвардійської Дивізії зібралися мешканці будинку, відповідач, свідок. Була група людей, які задавали запитання, що не стосуються діяльності ОСББ та будинку. [PERSON] прізвища людей особисто не згадував, звертався до маси людей, нікого не звинувачував, говорив загалом. У який день відбулася зустріч не пам`ятає. 23-го була реєстрація кандидатів, 24-го розробляли план, а десь 25/28го числа після реєстрації кандидатів була зустріч із виборцями. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що позивачку знає особисто і може впізнати, вона була викладачкою в університеті де свідок навчалася. Також свідок знає відповідача, була його довіреною особою на виборах у Верховну Раду України 2019 року та виборах міського голови у 2020 році. Позивачка була присутня на зустрічі кандидата з виборцями з кількома колегами, вели себе провокуюче, без згоди присутніх та [PERSON] знімали їх, хоча всі заперечували проти цього. З позивачкою відповідач не розмовляв, не називав її корупціонеркою чи що її засуджено за корупцію. Вказала, що 23 вересня зустрічі не було, бо за законом агітацію можна проводити з наступного дня після реєстрації кандидатів, тобто з 24 вересня. За час передвиборної агітації свідок була присутня на багатьох зустрічах які проводив [PERSON] , а тому дату кожної з них не пам`ятає, але пам`ятає позивача і людей які з нею приходили на зустрічі. Які питання позивачка задавала [PERSON] не пам`ятає. Вказала, що в Херсонському державному аграрно-економічному університеті навчалася з 2008 року, а у 2014 році почала працювати і працює до теперішнього часу, за цей час не знає щоб когось із викладачів ВУЗу звільнили за корупцію. V. Оцінка Суду. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Згідно з частиною першою статті 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Отже, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію і таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У справах про захист гідності, честі та ділової репутації суд повинен розмежовувати відомості, які принижують честь та гідність особи, від думок, поглядів, критичних висловлювань, ідей, оцінок, висловлених у порядку реалізації конституційного права на свободу думки і слова. Згідно зі статтею 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. У частині першій статті 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Тлумачення статті 277 ЦК України свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини щодо її застосування. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини першої статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Частиною другою вказаної статті Закону визначено, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Lingens v. Austria» зазначено, що суду необхідно розрізняти факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не можна. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції. У даній справі ЄСПЛ вказав, що: «Суд повинен нагадати, що свобода вираження поглядів гарантована пунктом 1 статті 10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» або тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості і широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе». Так, фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом. Судження - це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження також користуються захистом - це передумова плюралізму поглядів. Європейський суд з прав людини 02 червня 2016 року (остаточне - 17 жовтня 2016 року) ухвалив рішення у справі № 61561/08 «Інститут економічних реформ проти України», де, розглядаючи питання забезпечення балансу між свободою вираження поглядів та захистом репутації особи, зазначив, що відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції існує мало можливостей для обмеження політичних висловлювань чи дебатів з питань, що становлять суспільний інтерес, при цьому високий рівень захисту свободи вираження поглядів буде надаватися у випадках, коли висловлювання стосуються питання, що становить суспільний інтерес. У цьому рішенні суд проводить відмінність між твердженнями про факти і оціночними судженнями. Існування фактів можна довести, тоді як правдивість оціночних суджень не підлягає доведенню. Оціночне судження не може бути доведене, це порушує саму свободу думки, яка є основною частиною права, гарантованого статтею 10 Конвенції. Для того, щоб розрізняти фактичне твердження і оціночне судження, необхідно брати до уваги обставини справи і загальний тон зауважень, оскільки твердження про питання, що становлять суспільний інтерес, є оціночними судженнями, а не констатацію фактів. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (KARPYUK AND OTHERS v. UKRAINE, № 30582/04, 32152/04, § 188, ЄСПЛ, 06 жовтня 2015 року). З матеріалів справи, досліджених письмових доказів, відеофайлу, та повідомлених свідками обставин судом встановлено, що відповідач особі, яка представилася [PERSON] адресував наступні вислови: «Уволили за коррупцию... за взяточничество уволили», « Вы ж преподаветель, который брал взятки со студентов » та « Она в штабе [PERSON], за платно» у присутності третіх осіб. Разом з тим, висловлені [PERSON] твердження щодо «Уволили за коррупцию... за взяточничество уволили», «Вы ж преподаветель, который брал взятки со студентов» не містять будь-яких фактичних відомостей, висловлених у категоричній формі, тверджень чи звинувачень у вчиненні позивачкою будь-яких конкретних кримінальних чи адміністративних корупційних правопорушень, а тому суд вважає їх як оціночними судженнями відповідача проголошеними в ході проведення зустрічі з виборцями. Та обставина, що сторона відповідача підтвердила те, що відповідачем таке було промовлено не може перетворити його вислови в фактичні твердження, за відсутності посилань на конкретні обставини та події. Такі висловлювання також не можна вважати прямим обвинуваченням у вчиненні конкретних корупційних дій у розумінні Закону України «Про запобігання корупції» та констатацією довершеного факту вчинення злочину. Вказаним висловлюванням у контексті розмови відповідач висловив своє ставлення до хабарництва та корупції, та як особа яка має намір стати мером міста висловив свою позицію, застосувавши агітаційний лозунг - обіцянку виборцям про притягнення чиновників міської ради до відповідальності у разі встановлення корупції у їх діях. Аналогічних висновків суд доходить щодо вислову [PERSON] « Она в штабе [PERSON], за платно». Так, враховуючи мету зібрань з виборцями та той факт, що разом з відповідачем на посаду Херсонського міського голови Херсонського району Херсонської області зареєструвалися як кандидати [PERSON] , 1970 р.н. та [PERSON] , 1971 р., на думку суду, вказані висловлювання не є стверджувальними, а наведені у них обставини суд вважає оціночним судженням, оскільки вони не містять конкретних даних щодо осіб та обставин вчинених ними дій. Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За встановлених обставин і досліджених доказів, судом не встановлено в висловлюваннях відповідача поширення інформації яка принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, позивачем в ході розгляду справи не доведено наявність усього юридичного складу правопорушення оспорюваними висловлюваннями по відношенню до позивача, а відтак вони не є такими, що порушують її особисті немайнові права як фізичної особи. Оскільки завдання шкоди особистим немайновим благам чи перешкод у повному здійсненні своїх особистих немайнових прав позивачу не доведено, то вони спростуванню в розумінні вимог ст. .ст.277, 278 ЦК України не підлягають. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. VІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VІІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. Оскільки суд в ході розгляду справи прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат відсутні.

Outcome: dismissed