Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Згідно договору дарування жилого будинку від 04 квітня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 499 позивач став власником жилого будинку за адресою: [ADDRESS]. 27 грудня 2011 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], яка разом зі своїми дітьми від першого шлюбу: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], вселилася в будинок позивача. 24 липня 2012 року згідно рішення Василівського районного суду шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідачка разом з дітьми - [PERSON] та [PERSON] переїхали мешкати за іншою адресою і в будинку позивача більше не проживали. Тому [PERSON] просить суд визнати [PERSON] та її неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], втратившими право користування житловим приміщенням у будинку за адресою: [ADDRESS], шляхом примусового зняття з реєстрації [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в державній міграційній службі Василівського районного відділу Управління державної міграційної служби. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, пояснивши, що в нього постало питання відчуження будинку [ADDRESS], але він не може скористатися своїм правом власника, в зв'язку з тим, що в його будинку зареєстровані інші особи - позивачка з її малолітніми дітьми: [PERSON] та [PERSON], які мешкають на даний час за іншою адресою. Він звертався до відповідачки з проханням знятися з реєстрації в його будинку, але вона не реагує на його прохання, що змусило його звернутися з позовом до суду. Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала, пояснивши, що з 24 липня 2012 року вона не проживає за адресою: [ADDRESS]. На даний час мешкає за адресою: [ADDRESS], у своїх батьків. Виписатися добровільно, вона не має можливості, оскільки не має місця куди приписатися. Не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи - Управління Державної Міграційної служби України в Запорізькій області Кравченко О.О. в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, на розсуд суду. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Перелигін М.В. у судове засідання не з'явився, але до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без їх участі. При винесенні рішення просять враховувати інтереси неповнолітніх. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову за наступних підстав: Позивач [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором дарування жилого будинку від 04 квітня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 499 (а.с. 6). У вказаному будинку як квартирант зареєстровані відповідачка [PERSON] разом зі своїми дітьми від першого шлюбу - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які не є членом сім'ї власника будинку. Згідно актів фактичного місця проживання від 04 грудня 2012 року та від 16 січня 2014 року, в будинку [ADDRESS], [PERSON] зі своїми дітьми - [PERSON] та [PERSON] не проживають з 24.07.2012 р. (а.с. 4-5). Добровільно знятися з реєстрації відповідачка не бажає. Відповідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири, визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, і з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року, чинної на момент звернення позивача до суду, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог як виселення, позбавлення права власності або права користування на житлове приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, зі змістом вищенаведеної норми вбачається, що зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідачки [PERSON] та її малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] права користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], підлягають задоволенню: Що стосується вимог позивача про зобов'язання управління Державної міграційної служби в Запорізькій області зняти відповідачку з її дітьми: [PERSON] та [PERSON] з реєстрації за адресою спірного житла, суд зазначає, що визнання відповідачки та її неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням і є усуненням перешкод у користуванні власністю. У такому випадку не є потребою додаткового зобов'язання зняти відповідачку та її дітей - [PERSON] та [PERSON], з реєстраційного обліку, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття відповідачки з її неповнолітніми дітьми - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з реєстраційного обліку у цьому житловому приміщенні, а відтак відсутні визначені законом підстави для задоволення позову в цій частині.

Outcome: partial