Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

З копії трудової книжки [PERSON] вбачається, що останнього було прийнято на роботу до виробничого підрозділу «Донецька дистанція зв'язку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» 08.07.2016 року та звільнено 27.04.2017 року за ст.36 п.1 КЗпП України за угодою сторін. Наказом структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» №236/ДНД від 17.03.2017 року з 20 березня 2017 року для всіх працівників підрозділу встановлено простой з оплатою з розрахунку двох третин тарифної ставки, встановленого працівникові розряду(окладу) за весь час простою згідно графіку роботи. Згідно розразунку заробітної плати виданої ВП ШЧ Донецьк СП «ДДЗП» філії «Дон.зал.» ПАТ «УЗ» та видаткового касового ордера від 19.09.2017 року, підприємство має перед [PERSON] заборгованість по заробітній платі за березень 2017 року ( яка включає в себе оплату почасовиків, винагороду за вислугу, оплату простоїв, матеріальну допомогу, недопрацювання до норми, виплату авансу за першу половину березня 2017 року) - 1652,45 грн., за квітень 2017 року ( яка включає в себе оплату компенсацію за невикористану відпустку, оплату простоїв, матеріальну допомогу)- 7307,08 грн. Отже загальна заборгованість по заробітній платі та грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку [PERSON] за цей період складає - 8959,53 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Таким чином, в порушення ст.116 КЗпП України, в якій зазначено, що при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок, зі [PERSON] не було проведено повного розрахунку та заборгованість по зарплаті не виплачена до цього часу. Заперечуючи проти стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі, ПАТ «Українська залізниця» не довела ту обставину, що така заборгованість перед [PERSON] станом на день ухвалення судового рішення відсутня, адже у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт наявності невиплаченої відповідної заборгованості по заробітній плати, яка існує перед позивачем. З огляду на вказане з ПАТ «Українська залізниця» на користь позивача слід стягнути заборгованість по зарплаті в сумі 8959,53 грн. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача суми середнього заробітку за період затримки розрахунку з позивачем з 28.04.2017 року по 31.10.2018 року в сумі 99350,81 грн., та нарахування по день фактичного розрахунку, слід зазначити наступне. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власних або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. У п.20 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 року роз'яснено судам, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі,- наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Відповідно до ст.1, ч.1 ст.2, ст.3 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у то му числі з вини власника або уповноваженого ним органу. Згідно вимог ст.617 ЦПК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. У п.1 ч.1 ст.263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов'язання, за умови що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків. Відповідно до ст. 14-1 ЗУ «Про торгово-промислові палати в України», торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини для суб'єктів малого підприємства видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючи ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо. Відповідно до ст. 117 КЗпП України підставою відповідальності власника за затримку розрахунку при звільненні є склад правопорушення, який включає два юридичних факти: порушення власником строку розрахунку при звільненні та вина власника. Однак, невиплата позивачу заборгованості по заробітній платі відбулося не з вини ПАТ «Українська залізниця», а при настанні обставин непереборної сили, що підтверджується Науково- правовим висновком Торгово-промислової палати України щодо унеможливлення виконання обов'язків, передбачених законодавством про працю при вивільненні працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин від 16.01.2018 року. За таких обставин, позовні вимоги в частині виплати позивачеві середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні та його донарахуванняпо день фактичного розрахунку не підлягають задоволенню, адже спростовуються встановленим у судовому засіданнями фактами. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в доход держави слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 58,31 грн.

Outcome: partial