Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

З позовною заявою до суду 01 листопада 2013 року звернувся [PERSON] до [PERSON] про визнання за ним права власності на легковий автомобіль марки BMW, 1994 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; про зобов'язання відділ ДВС ХМУЮ виключити зазначений автомобіль з-під арешту та розшуку. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 25.12.2010 року він придбав у [PERSON] автомобіль марки BMW, 1994 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується договором купівлі-продажу транспортного засобу, укладеного між ним та відповідачем у приміщенні та за участю приватного нотаріуса ХМНО [PERSON], та довіреністю, оформленою того ж дня приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] від 25.12.2010 р., якою йому були надані повноваження щодо повного розпорядження, користування та володіння транспортним засобом, як його власника. При підписанні договору купівлі-продажу він передав, а відповідач прийняв в нього грошові кошти в сумі 56 000,00 гривень в рахунок придбання ним транспортного засобу. Після чого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] було складено акт прийому, за яким відповідач передав йому свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, два ключа від замка запалювання, два пульта дистанційного управління сигналізації та вищезазначений транспортний засіб. Протягом трьох років він, позивач, постійно володів та користувався автомобілем, у серпні 2013 року він вирішив переоформити автомобіль на своє ім'я та дізнався про існування постанови про накладення арешту на зазначений автомобіль та оголошення його у розшук в зв'язку з заборгованістю відповідача [PERSON] Ухвалою суду від 27.03.2014 року до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідача залучене ПАТ «Альфа Банк» (а.с.103). В судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності (а.с.16), позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, посилаючись на те, що спірний автомобіль позивач придбав у відповідача за гроші, приватним нотаріусом була складена довіреність на право керування та розпорядження транспортним засобом на ім'я позивача, а також був укладений письмовий договір-купівлі-продажу автомобіля без нотаріального посвідчення для підтвердження передачі грошових коштів без розписки, позивач передав відповідачу гроші, а відповідач передав позивачу документи на автомобіль, позивач своєчасно не перереєстрував автомобіль на своє ім'я через скрутне фінансове становище, оскільки був на заробітках в Росії, користувався і володів автомобілем як своїм майном, та і по цей час користується. Дізнавшись про розшук автомобіля від працівників ДАІ, позивач у лютому 2014 року звернувся до державного виконавця і дізнався про відкриття виконавчого провадження стосовно [PERSON], копії виконавчих документів позивачу не були надані, оскільки він не є стороною виконавчого провадження. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, повістки, що направлялися відповідачу за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання, повернуті до суду з відміткою на поштовому зворотному повідомленні через неотримання. В зв'язку з чим суд визнає неявку відповідача неповажною та розглядає справу на підставі наявних в ній доказів. Третя особа - Московський ВДВС ХМУЮ просила розглядати справу без участі його представника, про що надала письмову заяву (а.с.88). Третя особа - ПАТ «Альфа Банк» в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положення ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, та дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 25 грудня 2010 року сторони у справі [PERSON] і [PERSON] уклали без нотаріального посвідчення письмовий договір купівлі-продажу автомобіля марки BMW, 1994 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], за яким [PERSON] продав [PERSON] належний йому на праві власності автомобіль, на підставі свідоцтва про реєстрацію [NUMBER], р.н. [NUMBER], продаж вчинено за 56 000,00 гривень (а.с.11-12). В цей же день 25.12.2010 р. [PERSON] і [PERSON] уклали письмовий акт прийому-передачі, без нотаріального посвідчення, про передачу відповідачем позивачу транспортного засобу, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, ключів від замка запалювання, пультів дистанційного управління сигналізації транспортного засобу (а.с.13). 25 грудня 2010 року [PERSON] уповноважив [PERSON] і [PERSON], які діють незалежно один від одного, експлуатувати та розпоряджатися належним йому автомобілем марки BMW, 1994 року випуску, р.н. [NUMBER], що зареєстрований МРЕВ м. Харкова 21.02.2006 р. на підставі свідоцтва про реєстрацію [NUMBER], що підтверджується ксерокопією довіреності (а.с.14). Згідно ч. 4 статті 203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ст. 205 Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Зі статті 208 ЦПК України вбачається, що у письмовій формі належить вчиняти: 1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Відповідно до положень ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона передає майно у власність , а друга сторона , покупець приймає і сплачує за його певну грошову суму . Згідно ст. 346 ЦПК України, право власності припиняється у разі: 1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам'яток культурної спадщини; 6) примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; 8) звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника. 28 жовтня 2010 року державним виконавцем Московського ВДВС ХМУЮ було відкрите виконавче провадження з приводу виконання виконавчого листа № 6-464/10, виданого 16.04.2010 р. Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа Банк» 199 043,98 гривень (а.с.91). Постановою державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ від 03.02.2011 року був накладений арешт на майно боржника [PERSON], зокрема, на автомобіль марки BMW, 1994 року випуску, р.н. [NUMBER] (а.с.92). Постановою державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ від 28.05.2012 р. належний [PERSON] автомобіль марки BMW, 1994 року випуску, р.н. [NUMBER] АН був оголошений у розшук (а.с.93). Згідно зі статтею 34 Закону України від 30.06.93 р. №3353-XII «Про дорожній рух», призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування автомобілі, автобуси, самохідні машини, сконструйовані на шасі автомобілів, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, причепи, напівпричепи та мотоколяски підлягають державній реєстрації та обліку. Державну реєстрацію і облік здійснюють органи Державтоінспекції МВС України у порядку, визначеному Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затвердженими постановою КМУ від 07.09.98 р. №1388. Згідно зі статтею 34 Закону «Про дорожній рух», власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, суд приходить до висновку, що право власності на автомобіль виникає з моменту його державної реєстрації (перереєстрації), ніщо не позбавляло позивача в підтвердження дійсності своїх намірів щодо купівлі автомобіля оформити автомобіль на себе чи третю особу, на яку видано довіреність, враховуючи, що з 2010 року прошов значний проміжок часу, у визначений законом строк позивач не зареєстрував (перереєстрував) автомобіль на своє ім'я в органах ДАІ. На даний час автомобіль марки BMW, 1994 року випуску, р.н. [NUMBER] зареєстрований за відповідачем [PERSON] (а.с.15), що є підтвердженням того, що саме він є дійсним власником вказаного автомобіля, та на цей автомобіль накладений арешт і його оголошено у розшук в зв'язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов'язань перед ПАТ «Альфа Банк». З цих підстав суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: dismissed