Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

З позовною заявою до суду звернувся [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Сущенко Василь Володимирович, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Іванова Юлія Вікторівна, про визнання недійсним правочину - договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Сущенко В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 48 від 29.01.2018; та про витребування з чужого незаконного володіння [PERSON] майна - зазначеної квартири. На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є власником квартири [ADDRESS] , яка була набута ним у власність на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 31.05.1995, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду. Зазначена квартира вибула з його власності всупереч його волі, у зв`язку з вчиненням групою осіб з використанням [PERSON] та [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України. Зазначена обставина встановлена вироком Московського районного суду м. Харкова по справі № 643/15206/18 від 01.08.2019. Договір купівлі-продажу квартири, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Сущенко В.В., зареєстрований в реєстрі за № 48 від 29.01.2018, укладений внаслідок шахрайських дій групи осіб, з використанням підроблених документів на ім`я [PERSON] , у той час, як власником квартири був позивач - [PERSON] , при укладенні договору порушено вимогу щодо чинності правочинів, передбачену ст. 203 ЦПК України, що є підставою для визнання зазначеного договору недійсним, відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України. Первісний продавець його квартири - [PERSON] не мав права на її відчуження. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 179351437 від 01.09.2019 власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 19.02.2018, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Івановою Ю.В.. 14.02.2018 зареєстроване обтяження на зазначену квартиру, а саме, арешт нерухомого майна на підставі ухвали Московського районного суду м. Харкова по справі № 643/1707/2018 в інтересах ГУ НП в Харківській області. Договір купівлі-продажу квартири від 19.02.2018 та відповідна реєстрація права власності на квартиру за [PERSON] відбулась всупереч наявному арешту, що був зареєстрований 14.02.2018. Представником відповідача [PERSON] - адвокатом Крижановським М.В. поданий відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить закрити провадження у справі відносно відповідача [PERSON] , посилаючись на те, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.07.2019 по справі № 820/4673/18 позов [PERSON] до приватного нотаріуса ХМНО Іванової Ю.В. задоволений. Визнано незаконними дії приватного нотаріуса ХМНО Іванової Ю.В., як державного реєстратора, щодо державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] , номер запису 24909242. Скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , номер запису 24909242, здійснену суб`єктом державної реєстрації прав - приватним нотаріусом Івановою Ю.В. 19.02.2018. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2019 апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.07.2019 по справі № 820/4673/18 залишено без змін. На підставі заяви [PERSON] та рішень судів внесені зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, а саме, внесений запис про скасування права власності на квартиру [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.12.2019. Оскільки відповідач [PERSON] не є власником квартири [ADDRESS] , позовна вимога щодо витребування майна з чужого незаконного володіння не підлягає задоволенню, та провадження відносно [PERSON] підлягає закриттю (а.с.62-63). За заявою позивача [PERSON] про відмову від позовних вимог в частині витребування з чужого незаконного володіння [PERSON] майна - квартири [ADDRESS] , ухвалою суду від 12.03.2020 прийнята відмова [PERSON] та провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] про витребування з володіння [PERSON] квартири [ADDRESS] , закрито. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , недійсним, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, зазначивши, що на теперішній час квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] , про що надали відповідну Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував, про що зазначив у письмовій заяві. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином і вчасно, їх неявка не є перешкодою для розгляду справи. В зв`язку з чим суд визнає їх неявку неповажною та вирішує справу на підставі наявних в ній доказів. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду від 31.05.1995 р. № [NUMBER] на підставі розпорядження Харківського міського центру приватизації державного житлового фонду від 31.05.1995 № 10926, квартира [ADDRESS] набута у приватну власність [PERSON] (а.с.9-10). Зазначена квартира вибула з володіння позивача [PERSON] поза його волі, внаслідок шахрайських дій осіб, що встановлено вироком Московського районного суду м. Харкова від 01.08.2019 по справі № 643/15206/18, який набрав законної сили 03.09.2019, за наступних обставин. [PERSON] , вступивши з невстановленою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, в злочинну змову, спрямовану на заволодіння чужим майном шляхом обману, відшукали квартиру [ADDRESS] , власником якої на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 31.05.1995 ХМЦПДЖФ р. [NUMBER] є [PERSON] , який тривалий час вказаною квартирою не користувався та не відвідував її, використовуючи необізнаного в їх злочинному умислі, спрямованому на заволодіння чужим майном [PERSON] та [PERSON] , шляхом оформлення та у подальшому використання підробленого свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 16.02.1996, на квартиру [ADDRESS] , виписаного на ім`я [PERSON] , який у подальшому має укласти удаваний договір купівлі-продажу між необізнаними в злочинному умислі [PERSON] та невстановленої особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, - [PERSON] та [PERSON] . Далі, [PERSON] та невстановлена особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, мали намір продовжити свій злочинний умисел, спрямований на продаж вищевказаної квартири добросовісним набувачам, за допомогою необізнаного в їх злочинному умислі [PERSON] , шляхом використання договору купівлі-продажу між продавцем - [PERSON] та покупцем - [PERSON] , продати квартиру добросовісному набувачу, отримавши в результаті виконання злочинного умислу грошові кошти з продажу квартири та використати їх на власний розсуд. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, переслідуючи при цьому корисливу мету, 29.01.2018, в денний час доби, точний час не встановлено, [PERSON] разом з [PERSON] за вказівкою [PERSON] та невстановленої особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, прибули до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Сущенка В.В. за адресою: [ADDRESS], де [PERSON] , діючи за вказівкою [PERSON] та невстановленої особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, шляхом обману, повідомив приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Сущенку В.В. неправдиві дані про те, що квартира [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 16.02.1996 належить йому на праві приватної власності та він має намір її продати [PERSON] .. На підтвердження своїх слів [PERSON] , діючи за вказівкою [PERSON] , надав приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Сущенку В.В. підроблене свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] від 16.02.1996, видане на його ім`я, підроблену довідку з КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради №1501248 від 22.01.2018, згідно з якою власником вказаної квартири є [PERSON] , підроблену довідку з місця проживання про склад сім`ї та прописку, надану дільницею №38 КП «Жилкомсервіс» за №624/13 від 29.01.2018, видану на ім`я [PERSON] , згідно з якою у вказаній квартирі жодної особи не зареєстровано, вказана квартира приватизована відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 16.02.1996, з метою укладення договору купівлі-продажу. Далі, 29.01.2018, приблизно о 17.00 годині, на підставі вказаних документів приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Сущенком В.В., посвідчено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] за № 48 між [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з чим власником зазначеної квартири став [PERSON] . Завершуючи реалізацію злочинного плану [PERSON] та невстановлена особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, 19.02.2018, в денний час доби, точний час не встановлено, дали вказівку [PERSON] прибути до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Іванової Ю.В.. за адресою: [ADDRESS] ), де [PERSON] , діючи за їх вказівкою, повідомив приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Івановій Ю.В., що квартира [ADDRESS] належить йому на праві власності та він має намір її продати [PERSON] , тобто добросовісному набувачу. На підтвердження своїх слів [PERSON] надав приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Івановій Ю.В. договір купівлі-продажу №48 від 29.01.2018, підроблену довідку з місця проживання про склад сім`ї та прописку, надану дільницею №38 КП «Жилкомсервіс» без номеру від 19.02.2018, видану [PERSON] , згідно з якою у вказаній квартирі ніхто не зареєстрований, з метою укладення договору купівлі-продажу. Далі, на підставі вказаних документів приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Івановою Ю.В., було оформлено договір купівлі-продажу №98 від 19.02.2018 між [PERSON] та [PERSON] відносно квартири [ADDRESS] , у зв`язку з чим власником зазначеної квартири стала [PERSON] . Зазначеними злочинними діями [PERSON] та невстановлена особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, довели свій злочинний умисел до кінця та отримали відповідно до даних, що містяться в договорі купівлі-продажу №98 від 19.02.2018, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Івановою О.В., 516497 гривень. Згідно рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.07.2019 у справі № 820/4673/18, залишеного без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2019, та яке набрало законної сили, визнано незаконними дії приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Іванової Юлії Вікторівни, як державного реєстратора, щодо державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] , номер запису 24909242; скасована державна реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] , номер запису 24909242, здійснена суб`єктом державної реєстрації прав - приватним нотаріусом Івановою Юлією Вікторівною. Згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.12.2019, право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] скасовано 23.12.2019 на підставі рішень суду від 16.07.2019 та від 18.11.2019 по справі № 820/4673/18. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.03.2020, квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 29.01.2018, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Сущенко В.В. Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (стаття 638 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Як зазначено у п. п. 7,8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 11.02.2015 у справі № 6-1цс15, майно, яке було предметом судового розгляду про визнання іпотечного договору дійсним та за рішенням суду право власності визнано за іншою особою, проте дійсний власник не був стороною зазначеного правочину, не був учасником судового розгляду і майно відчужено поза волею власника, то право власності на майно не набувається добросовісним набувачем, оскільки це майно може бути у нього витребуване. Право власності дійсного власника в такому випадку презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна. Судом встановлено, що оспорюваний позивачем договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Сущенко В.В., укладений 29.01.2018 між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець), та [PERSON] не мав повноважень на укладення такого договору та відчуження належної позивачу квартири. Вище викладене свідчить про відсутність волі власника квартири [PERSON] на укладення цього договору купівлі-продажу, а отже, оспорюваний договір купівлі-продажу квартири не відповідає вимогам закону, що є підставою для визнання його недійсним. Таким чином судом встановлена наявність підстав для задоволення позовних вимог. За цим позовом у позивача відсутні позовні вимоги до відповідача [PERSON] . При зверненні до суду позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 6 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідачів [PERSON] та [PERSON] в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп., в рівних частках, по 420 грн. 40 коп., з кожного.

Outcome: approved