Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

З позову [PERSON] вбачається, що 25.08.2009 року померла її мати [PERSON], останнім постійним місцем проживання якої було сел. Велика Багачка, вул. Шевченка, 109 Полтавської області та яка на момент смерті проживала одна. Після смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. До складу спадкового майна, поряд з іншим, увійшли земельні ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд з кадастровим номером 5320255100:30:006:0042 площею 0,079 га за адресою сел. Велика Багачка, вулиця Шевченка №109 Полтавської області та земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства з кадастровим номером №53200255100:30:006:0043 площею 0,069 га, яка знаходиться за адресою: селище [PERSON], вулиця Шевченка, 109 Полтавської області. Вищезазначені земельні ділянки перейшли матері позивача [PERSON] у спадщину після смерті її чоловіка 31.03.2007 року [PERSON], на земельні ділянки [PERSON] було видане за життя свідоцтво про право на спадщину. Але, як вказує позивач, мати за життя, після отримання свідоцтва про право на спадщину не звернулась для проведення державної реєстрації земельних ділянок до [PERSON] райвідділу ресурсів відповідно до законодавства, яке діяло на той час. Позивач вказує, що спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері є вона, як дочка померлої, яка прийняла спадщину шляхом подання відповідної заяви до [PERSON] нотаріального округу в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини та яка отримала належне свідоцтво про право на спадщину. Також, спадкоємцем першої черги за законом після померлої є брат позивача [PERSON], який проживає в Російській Федерації та спадщину не приймав. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, немає. Позивач звернулася до [PERSON] державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на спадкові земельні ділянки, але позивачу було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на дані земельні ділянки. Оскільки в позасудовому порядку отримати правовстановлюючі документи на спадкове майно (земельні ділянки) не можливо, так як на померлого документи не видаються, позивач змушений звернутися до суду з відповідним позовом (а.с.а.с.2-3). В судове засідання представник позивача адвокат [PERSON] подала письмову заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи у її відсутність на підставі наявних у справі доказів (а.с.54). Представник відповідача [PERSON] селищної ради Полтавської області в судове засідання не зявився, від [PERSON] селищної ради надійшов лист про розгляд справи у відсутність їх представника та вказано, що при постановленні рішення селищна рада покладається на розгляд суду (а.с.53). В судове засідання не зявилися представник третьої особи у справі, дана третя особа належним чином сповіщена про день і час розгляду справи, неявка представника третьої особи не є перешкодою для розгляду справи по суті заявлених позовних вимог. У звязку з неявкою сторін у справі та третьої особи, суд вирішив за можливе розглянути справу у відсутність сторін та третьої особи у справі, на підставі наявних у справі доказів, враховуючи положення ст.197 ЦПК України та Рішення Конституційного [PERSON] України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами). Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] селищної ради Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділ у [PERSON] районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області (вірна назва) про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України). Судом встановлено, що мати позивача у справі [PERSON] [PERSON], останнім місцем проживання якої було сел. Велика Багачка Полтавської області, померла 25 серпня 2009 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] районного управління юстиції Полтавської області було видано свідоцтво про смерть (а.с.а.с.23-26,31). Зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.02.2008 року, реєстровий номер 453, серія ВКЕ №566325 вбачається, що [PERSON] успадкувала спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою смт. Велика Багачка вул. Шевченка №109 Полтавської області та дві приватизовані земельні ділянки: для ведення особистого підсобного господарства з кадастровим номером №53200255100:30:006:0043 площею 0,069 га, яка знаходиться за адресою: селище [PERSON], вулиця Шевченка, 109 Полтавської області, а також земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд з кадастровим номером 5320255100:30:006:0042 площею 0,079 га за адресою: сел. Велика Багачка, вулиця Шевченка №109 Полтавської області, після смерті чоловіка [PERSON], який помер 31.03.2007 року (а.с.а.с.29,30). Також, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №91444195 від 07.07.2017 року, на підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON] значиться власником житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований в селищі Велика Багачка Полтавської області по вулиці Шевченка, 109 (а.с.52). Зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.06.2016 року, реєстровий номер 403, серія НВТ 827121 вбачається, що [PERSON] успадкувала спадкове майно, а саме, житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою сел. Велика Багачка, вул. Шевченка №109 Полтавської області, який належав її матері [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.02.2008 року, реєстровий номер 453, серія ВКЕ №566325 (а.с.33). Виконуюча обовязки в порядку заміщення завідуюча [PERSON] державної нотаріальної контори - Державний нотаріус Решетилівської нотаріальної контори [PERSON] постановою від 23.06.2016 року відмовила позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на приватизовані земельні ділянки площею 0,079 га та площею 0,069 га після смерті її матері [PERSON] у звязку з тим, що у заявника відсутні правовстановлюючі документи на вказані спадкові земельні ділянки (а.с.32). З повідомлення [PERSON] державної нотаріальної контори від 06.07.2017 року №01-09/558, з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та копій документів зі спадкової справи №46/2010 вбачається, що після смерті 25.08.2009 року [PERSON], єдиним спадкоємцем, що прийняла спадщину за законом, є дочка померлої [PERSON]. Інший спадкоємець син померлої [PERSON] спадщину у встановлений законом термін не прийняв. Інших заяв про прийняття/відмову від прийняття спадщини не надходило, та відсутні претензії кредиторів; свідоцтва про право на спадщину були видані на імя [PERSON] (а.с.а.с.47-52). Отже, з урахуванням підстав, вказаних у постанові нотаріусом, в даний час спадкоємець майна померлої [PERSON] дочка [PERSON], як спадкоємець за законом, не може отримати на своє імя в органі нотаріату свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкові приватизовані земельні ділянки, що вбачається з мотивів, які викладені нотаріусом в постанові про відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України). У відповідності до вимог ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 цієї статті). Також, зі змісту п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та того, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 10.02.2016 року у справі №6-2124цс15, оскільки відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон повязує виникнення у особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст.392 цього Кодексу. Також, у постанові від 23.12.2014 року у справі №3-199гс14 Верховний Суд України зазначив, що за змістом ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інший спосіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правоустановчого документу. При цьому, передумовою для застосування положень ст.392 ЦК України є відсутність іншого, крім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права. Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, та того, що в даний час позивач у позасудовому порядку не може отримати відповідне свідоцтво про право на спадкове майно (на спадкові земельні ділянки) з мотивів, які викладені у постанові нотаріуса, з урахуванням принципу юридичної визначеності та враховуючи вищевказану практику Верховного [PERSON] України щодо права власності, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] селищної ради Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Відділ у [PERSON] районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом в межах заявлених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved