Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, [PERSON] просить зняти арешт, який зареєстрований Першою бахмутською державною нотаріальною конторою 26.07.2005 року за реєстраційним № 2223150, підстава обтяження лист 4/2625 від 28.07.2003 року, накладений на частину квартири [ADDRESS] колишня [ADDRESS] Донецької області, що належала [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що вона 23 листопада 2000 року уклала шлюб з [PERSON] , під час якого 27 листопада 2002 року останні набули у власність житлове приміщення - квартиру [ADDRESS] . Вироком Артемівського міського суду Донецької області від 01 березня 2004 року, [PERSON] було засуджено до позбавлення волі з конфіскацією, на користь держави, всього належного йому майна. Після звільнення від відбування покарання позвиач та [PERSON] продовжили проживати разом, однак, за певних життєвих обставин рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11.08.2016 року шлюб було розірвано, однак, не зважаючи на це, вони продовжували проживати разом як чоловік та дружина. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини квартири [ADDRESS] , тому, оскільки, інших спадкоємців у [PERSON] не має, позивач звернулась до нотаріальної контори за роз`ясненнями щодо можливості набуття нею прав спадкоємця, оскільки, фактично вона та [PERSON] проживали разом в одному житлі та продовжували вести спільний побут. В подальшому, нотаріус звернув увагу на те, що до спадкодавця застосовувалось додаткове покарання за вироком суду у вигляді конфіскації майна і на даний час здійснити право на спадкування буде неможливим, оскільки, на все майно спадкодавця накладено арешт, який зареєстрований Першою бахмутською нотаріальною конторою 26.07.2005 року за реєстраційним № 2223150, підстава обтяження лист 4/2625 від 28.07.2003р. Відповіно до листа Артемівського міськрайонного суду Донецької області, згідно вироку Артемівського міського суду Донецької області від 01.03.2004 року відносно засудженого [PERSON] за ст. 187 ч. 3, 121 ч. 2. 70 КК України, виконавчий лист № 1-46-2004р 12.12.2005 року, був надісланий до Державної виконавчої служби Артемівського районного управління юстиції Донецької області на конфіскацію усього власного майна, яке належить на праві власності [PERSON] на користь держави для виконання. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно\~до листа\~Бахмутського міськрайонного\~відділу державної\~виконавчої служби\~Головного територіального\~управління юстиції,\~на виконанні\~у відділі\~перебував виконавчий\~лист№ 1-46, виданий 12.12.2005 року. 22.12.2005р. державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, 23.04.2014 року виконавчий документ повернуто на адресу суду на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення постанови) і повторно виконавчий лист не надходив. Додатково відділ виконавчої служби повідомив, що у відповідності до п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби виконавчі провадження знищені у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Отже, на даний час позивач не має можливості реалізувати своє право на спадкування через наявність арешту, у зв,язку з чим, звернулась до суду з дійсним позовом. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, подавши заяву, в якій позовні вимтрги підтримала та просить справу розглянути у її відсутність. Представник відповідача Бахмутського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, який про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій не заперечує проти позовних вимог та просить розглянути справу у його відсутність. Представник тертьої особи Першої бахмутської державної нотаріальної контори, який про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути на розсуд суду та у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвілвниками квартири за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить копія свідоцтва про право власності на житло від 27.11.2002 р. (а.с.25). Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 23.11.2000р. (а.с.26), шлюб було розірвано 11.08.2016р. за рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11.08.2016р. (а.с.15). Проте, [PERSON] та [PERSON] проживали разом як чоловік та дружина за адресою реєстрації: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою ПП «Житловик» № 487 від 18.06.2019р. (а.с.5), по день смерть [PERSON] , яка настала [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 05.04.2019р. Бахмутським МВДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області (а.с.14). Вироком Артемівського міськсуду Донецької області від 01.03.2004р. [PERSON] було засуджено за ст.ст.187ч.4,121ч.2,70 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, яке є його власністю на користь держави (а.с.17-24). З листа Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 07.06.2019р. вбачається, що згідно вироку Артемівського міськсуду Донецької області від 01.03.2004р. відносно засудженого [PERSON] , [INFO] , за ст.ст.187ч.2,121ч.2,70 КК України, надісланий 12.12.2005р. в/л № 1-46-2004р. до Державної виконавчої служби Артемівського районного управління юстиції Донецької області на конфіскацію усього майна, яке належить на праві власності [PERSON] на користь держави, для виконання (а.с.9). Проте, з відповіді Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції вбачається, що згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження, на виконанні у відділі перебував виконавчий лист №1-46, виданий 12.12.2005 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області щодо конфіскації усього особистого майна [PERSON] на користь держави. 22.12.2005р. державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. 23.04.2014р. виконавчий документ повернуто на адресу суду, на підставі п.2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення постанови). Станом на 13.06.2019р. зазначений виконавчий документ повторно на виконання до відділу не надходив. Додатково повідомлено, що надати більш детальну інформацію чи копії матеріалів виконавчих проваджень не має можливості, оскільки, відповідно до п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, виконавчі провадження знищені у зв`язку із закінченням терміну зберігання (а.с.8). Тобто, будь-які дії щодо реалізації конфіскованого майна державним виконавцем не вчинялись. Зазначений вирок Артемівського міськсуду Донецької області від 01.03.2004р. в частині конфіскації майна засудженого [PERSON] не було виконано з незалежних від нього обставин. Визначений\~КК України\~ строк давності виконання даного вироку в частині додаткового покарання у виді конфіскації всього майна, що є особистою власністю [PERSON] , сплинув. Згідно із ч. 1\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У\~ст.41 Конституції України,\~ст. 321 ЦК України\~закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За змістом ч. 1 ст.\~316, ч. ч. 1, 2 ст.\~319 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 2 постанови №5 від 03 червня 2016 року\~Про судову практику в справах про зняття арешту з майна\~роз`яснив, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також, особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ст. ст.\~15,\~16 ЦК України,\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право. У ст. ст.\~1216,\~1217,\~1261 ЦК України\~визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи відсутність підстав для подальшого існування обтяження у виді арешту квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка на праві спільної сумісної власності належить позивачу і померлому [PERSON] , суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved