Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Згідно позову, що надійшов до суду 18.12.2015 р., позивач зазначив, що 17 січня 2012 року до Вільногірського міського центру зайнятості з питань пошуку роботи звернувся [PERSON]. 24 січня 2012 року наказом Вільногірського міського центру зайнятості № НТ120124 за його особистою заявою надано статус безробітного та відповідно до п.п. 1,3,4 ст. 22, п.І.ст.23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (далі Закон № 1533-ИІ ) та п.2.1, 2.9. [PERSON] надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності ([PERSON] № 307), призначена допомога по безробіттю застрахованій особі з урахуванням страхового стажу понад 10 р. - 70% середньої заробітної плати залежно від тривалості безробіття: 100% - 90 к. дн., 80% - 90 к. дн., 70% -180 к. дн. Тривалість виплати допомоги з 24.01.2012 р. по 17.01.2013 р. З 27.09.2012 р. безробітного знято з обліку у зв'язку з невідвідуванням безробітним центру зайнятості протягом 30 і більше календарних днів без поважних причин після закінчення встановленого строку відвідування, відповідно до абзацу 4 пп.2 п.20 «[PERSON] реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу і безробітних». Із відомостей обміну даними між Державною службою зайнятості і Державною податковою адміністрацією України виявлено факт одержання [PERSON] винагороди за цивільно-правовою угодою від Іноземного підприємства «1+1 ПРОДАКШН» в період одержання допомоги по безробіттю. За даним фактом проведено розслідування страхового випадку. Центром зайнятості направлено запит на вищевказане підприємство. Своїм листом підприємство підтвердило факт надання [PERSON] послуг цивільно-правового характеру з 21.03.2012 р. по 04.09.2012 р. та виплату винагороди 04.09.2012 р. Страховий випадок визнаний з вини особи [PERSON] [PERSON] порушив ч.2 ст.36 Закону «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» - особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до підпункту 1 пункту 5.5. [PERSON] № 307 виплата допомоги припиняється у разі працевлаштування безробітного, зайняття підприємницькою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами (з дня працевлаштування, державної реєстрації як суб'єкта підприємницької або іншої діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами). Відповідно до ч.3 ст.36 Закону № 1533-ІІІ - сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання коштами Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття стягується з цієї особи з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплат. Всього за період з 21.03.2012 р. по 04.09.2012 р. безробітний отримав допомогу по безробіттю в сумі 12547,25 (дванадцять тисяч п'ятсот сорок сім) грн. 25 коп. Ці кошти підлягають поверненню Вільногірському центру зайнятості. Наказом Вільногірського міського центру зайнятості № 52 від 15.05.2013 р. прийнято рішення про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю, в сумі 12547,25 (дванадцять тисяч п'ятсот сорок сім) грн. 25 коп. Претензія на суму 12547,25 грн. була надіслана [PERSON] на домашню адресу рекомендованим листом 23.05.2013 р. Станом на 17.12.2015 р. претензійна сума добровільно не повернута. 12.06.2013 р. Вільногірський МЦЗ звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про стягнення коштів з [PERSON] в сумі 12547,25 грн. 08.07.2013 р. надійшла ухвала про повернення позову позивачу (справа не підсудна окружному адміністративному суду, необхідність звернення з даним позовом до місцевого загального суду як адміністративного). 30.07.2013 р. - Вільногірським МЦЗ направлена апеляційна скарга на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.07.2013 р. 13.05.2014 р. ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду задоволено апеляційну скаргу Вільногірського МЦЗ та скасовано ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.07.2013 р. та справа направлена до Вільногірського міського суду для продовження розгляду. 09.10.2013 р. Вільногірським МЦЗ направлено позов до Вільногірського міського суду про стягнення коштів з [PERSON] в сумі 12547,25 грн. 12.12.2013 р. Вільногірським міським судом винесена ухвала про залишення позову без розгляду, відповідно до п.9 ч.1 ст. 155 КАС України, в зв'язку з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, вважаючи, що положення ч. 4 ст. 38 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», відповідно до якого строк давності, в разі стягнення штрафних санкцій, передбачених цим законом та Законом України «Про зайнятість населення», адміністративних штрафів, а також інших видів заборгованості перед Фондом, не застосовується, торкається лише відносин між роботодавцем та Фондом соціального страхування на випадок безробіття і не торкається відносин безробітного та Фонду. 30.12.2013 р. Вільногірським МЦЗ направлено апеляційну скаргу на ухвалу Вільногірського міського суду від 12.12.2013 р. 11.03.2014 р. Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом винесена ухвала про задоволення апеляційної скарги Вільногірського МЦЗ, скасування ухвали від 12.12.2013 р. та направлення справи на розгляд до Вільногірського міського суду. 18.04.2014 р. винесена постанова Вільногірського міського суду про задоволення позовних вимог Вільногірського МЦЗ про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 12547, 25 грн. 12.05.2014 р. відповідачем [PERSON] направлена апеляційна скарга до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду на постанову Вільногірського міського суду від 18.04.2014 р. 06.11.2014 р. винесена ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду відповідно до якої апеляційна скарга [PERSON] задоволена частково, постанова Вільногірського міського суду від 18.04.2014 р. скасована, відповідно до п.1 ч.1. ст. 157 КАС України (дану справу належить розглядати в порядку цивільного судочинства). 26.12.2014 р. направлена касаційна скарга Вільногірського МЦЗ до Вищого адміністративного суду України на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2014 р. 20.10.2015 р. винесена ухвала Вищого адміністративного суду України про задоволення касаційної скарги Вільногірського МЦЗ та скасування ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2014 р. Справа направлена для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції. 25.11.2015 р. винесена ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду про часткове задоволення апеляційної скарги [PERSON], скасування постанови Вільногірського міського суду від 18.04.2014 р. Колегія суддів мотивувала своє рішення тим, що спір не має ознак справи адміністративної юрисдикції та підлягає вирішенню в порядку, визначеному цивільним процесуальним законодавством, а також з урахуванням правової позиції, яку висловив Верховний суд України у справі № 21-1884а15, відповідно до якої даний спір є не публічно-правовим, а приватно-правовим і має розглядатися за правилами цивільного судочинства (постанова Колегії Суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду від 22.09.2015 додається). Враховуючи вищевикладене, в зв'язку з наявністю неоднакового застосування норм процесуального права даний спір залишається невирішеним по суті. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», спори, що виникають із правовідносин загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, вирішуються в судовому порядку. Відповідно ч. 4 ст. 38 вказаного Закону, строк давності в разі стягнення штрафних санкцій передбачених цим законом та Законом України «Про зайнятість населення», адміністративних штрафів, а також інших видів заборгованості перед Фондом не застосовується. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Беручи до уваги, що позивач є державною установою, кошти, виплачені як допомога по безробіттю, виплачуються за рахунок Фонду державного соціального страхування України на випадок безробіття, і відмова відшкодування відповідачем допомоги по безробіттю завдало істотної шкоди інтересам Фонду, оскільки це перешкоджає належному акумулюванню коштів у Фонді загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та своєчасному наданню соціальних послуг громадянам у разі їх безробіття, що обмежує гарантоване ст. 46 Конституції України право громадян на соціальний захист. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved