Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , посилаючись на те, що 12 лютого 2015 року між нею та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб. Під час перебування у шлюбі у сторін народилася дитина син [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. Сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства між сторонами припинені з травня 2020 року через відмінність поглядів на сімейне життя та обов`язки. На даний час їх шлюб носить формальний характер, примирення між ними за глибоким переконанням позивача неможливе та буде суперечити інтересу подружжя. Спорів щодо поділу спільного майна та визначення місця проживання дитини сторони не мають. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без їх участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] , який про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, тому суд на підставі п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено,\~що 12\~лютого 2015\~року Бакинським\~центром «Служби\~АСАН» №\~2\~відділу реєстрації\~Міністерства юстиції\~Азербайджанської Республіки зареєстровано шлюб між громадянином Азербайджану [PERSON] та громадянкою України [PERSON] , актовий запис № 316. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] (а.с. 15). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , який разом з матір`ю зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] (а. с. 7, 14). Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 10). Шлюбні відносини між сторонами припинені з травня 2020 року через відмінність поглядів на сімейне життя та обов`язки. Спору з приводу виховання та місця проживання дитини між сторонами немає та після розірвання шлюбу малолітня дитина [PERSON] буде проживати разом з матір`ю [PERSON] . Спору про майно, що перебуває у спільній власності подружжя, між сторонами немає. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право», припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Правові наслідки шлюбу визначаються, зокрема, правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі. Відповідно, іноземці та громадяни України, які уклали шлюб з іноземцем, можуть розірвати шлюб на території України та за законодавством України. Якщо на момент розлучення обидва подружжя проживають в Україні, навіть якщо один з них є іноземним громадянином, то процедура розлучення є аналогічною процедурі розлучення з громадянами України. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб видно, що при укладенні шлюбу позивач змінила дівоче прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». При цьому, відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В свою чергу, враховуючи, що позивачем заявлено клопотання про відновлення їй дошлюбного прізвища « [PERSON] », суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу відновити позивачу дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн., сплачений позивачем при подачі позовної заяви. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved