Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 117000,00 грн. за кредитним договором б/н від 14.11.2011 року. В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 14.11.2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509,526,1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконала. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.05.2018 року має заборгованість - 180399,13 грн., яка складається з такого: - 7556,14 грн. - заборгованість за кредитом; - 172742,99 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -100,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, яка була задоволена рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09.06.2015 року. З відповідача на користь банка була стягнута сума 15467,26 грн., з яких: 7556,14 грн. - заборгованість за кредитом; 5898,39 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 800,00 - заборгованість по комісії та пені за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 712,73 грн. - штраф (процентна складова), різниця становить 166844,60 грн. Крім того, законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості. Тож, заборгованість до стягнення становить 117000,00 грн., яка складається з заборгованості по відсоткам за користування кредитом. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «ПриватБанк». Відповідач відзив на позовну заяву не надала. У зв'язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд прийшов до такого. Судом встановлено, що відповідно до договору б/н від 14 листопада 2011 року, укладеного між позивачем та [PERSON], остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості (а.с.10-35). Згідно із кредитним договором б/н від 14.11.2011 року [PERSON] отримала картку зі строком дії до останнього дня 10.2015 року (а.с.74). Заочним рішенням Костянтинівського міськрайонного суду від 09.06.2015 року з [PERSON] на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором б/н від 14.11.2011 року станом на 31.03.2015 року в сумі 15467,26 грн., з яких 7556,14 грн. заборгованість за кредитом; 5898,39 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 800,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф фіксована частина; 712,73 грн. штраф процента складова. Рішення суду набуло чинності 20.06.2015 року (а.с.6). З виписки по рахунку [PERSON] (а.с. 53-56) вбачається, що в період з 31 березня 2015 року по 31 травня 2018 року користування кредитними коштами [PERSON] не здійснювала, а здійснювала лише погашення кредитної заборгованості, сплативши грошову суму у загальному розмірі 7845,86 грн. Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за Договором б/н від 14.11.2011 року (а.с.7-9) вбачається, що станом на 31.05.2018 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 180399,13 грн., з яких: 7556,14 грн. заборгованість за тілом кредиту; 172742,99 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, нарахованим за період з 22.02.2012 року по 31.05.2018 року; 100,00 грн. заборгованість за пенею та комісією. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 117 000, 00 грн., які є заборгованістю за відсотками за користування кредитом. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 117 000,00 грн., суд прийшов до таких висновків. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов'язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, в прострочення виконання зобов'язання є його порушення. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що зобов'язання відповідача по поверненню кредиту було встановлено на строк дії кредитної картки, про що обумовлено сторонами у договорі, позивач скористався своїм правом на стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7556,14 грн., та стягнув суму кредиту, відсотки за користування кредитом, комісію та неустойку на підставі вказаного вище рішення суду від 09 червня 2015 року. На день розгляду даної справи існує судове рішення, яким зобов'язано відповідача повністю виконати взяті на себе зобов'язання по кредитному договору від 14 листопада 2011 року. Правові наслідки подальшого невиконання боржником своїх зобов'язань визначені законом, та такі не пов'язуються із правом кредитора вимагати від боржника подальшого виконання зобов'язань, які визначені договором. Так, відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Внаслідок реалізації позивачем права на стягнення заборгованості, сума боргу за кредитним договором б/н 14 листопада 2011 року вже стягнута за судовим рішенням, у тому числі, стягнуті тіло кредиту, відсотки, комісія та неустойка. А оскільки вже є ухвалене судове рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, то подальше нарахування та стягнення відсотків законом не передбачено. У випадку, якщо позичальник не виконує судове рішення, то банк має право на нарахування суми згідно ч.2 ст.625 ЦК України, однак в даному випадку, такі вимоги позивачем не заявлялись. Тож, позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] є такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed