Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

З позову Великобагачанського районного центра зайнятості вбачається, що громадянин [PERSON] був зареєстрований в Великобагачанському районному центрі зайнятості як шукаючий роботу 19.11.2014 року і на підставі його заяви від 19.11.2014 року [PERSON] було надано статус безробітного з призначенням допомоги по безробіттю. З 30.06.2015 року було припинено реєстрацію [PERSON] в службі зайнятості у зв'язку з відмовою від послуг служби зайнятості. 22.07.2015 року головним бухгалтером відділу бухгалтерського обліку Христенко С.О. та провідним фахівцем з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Солод Н.М. було проведено документальну перевірку в ПП «Білоцерківська агропромислова група» та встановлено, що гр-н [PERSON] виконував для ПП «Білоцерківська агропромислова група» роботи вантажника за договорами про виконання робіт (надання послуг) цивільно-правового характеру з 01.03.2015 року по 30.03.2015 року, з 01.04.2015 року по 29.04.2015 року, з 02.05.2015 року по 29.05.2015 року та з 02.06.2015 року по 27.06.2015 року. Як зазначає у позовній заяві позивач Великобагачанський районний центр зайнятості, всупереч норм чинного законодавства [PERSON] не повідомив Великобагачанський районний центр зайнятості про факт працевлаштування до ПП «Білоцерківська агропромислова група», будучи проінформованим про свій обов'язок, визначений ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». В зв'язку з цим по Великобагачанському РЦЗ було видано наказ №121 від 23.07.2015 року про вжиття заходів щодо повернення коштів [PERSON] в сумі 2157 грн. 86 коп. (згідно повідомлення про вручення). [PERSON] станом на 27.06.2017 року в добровільному порядку вищезазначені кошти не повернув, повідомлення Великобагачанського РЦЗ про необхідність повернення даних грошових коштів засобами поштового зв'язку не отримує, так як відмовляється від отримання поштової кореспонденції. У зв'язку з вищевикладеним обставинами, посилаючись на положення ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та викладені доводи позовної заяви, позивач Великобагачанський районний центр зайнятості звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] 2157 грн. 86 коп. виплаченої допомоги по безробіттю (а.с.а.с.1-2). Представник позивача у справі Шепель М.Г. 02.10.2017 року подав до канцелярії суду письмову заяву про підтримання заявлених позовних вимог до [PERSON], про розгляд справи у його відсутність та про свою згоду на заочний розгляд справи (а.с.57). З повідомлення виконавчого комітету Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області від 03.07.2017 року №434 вбачається, що відповідач [PERSON], [INFO] зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.21). З поштового повідомлення вбачається, що відповідач [PERSON] за місцем своєї реєстрації не отримує судові повістки, з поштових повідомлень вбачається, що даний відповідач та його повнолітні члени сім'ї відмовляються від отримання судових повісток та іншої кореспонденції суду, однак, в силу ч.8 ст.74 ЦПК України він вважається таким, що належним чином сповіщений про день і час розгляду справи, оскільки в силу цих положень ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну відмітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Згідно ч.8 ст.74 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну відмітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON] направлялась копія позовної заяви з доданими до неї документами та судові повістки про виклик даного відповідача до суду, однак, з поштових повідомлень вбачається, що відповідач [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання в [ADDRESS] відмовляється від отримання судових повісток та іншої кореспонденції суду (а.с.а.с.47-48,49-50,55-56). Так, в судові засідання 23.08.2017 року та 11.09.2017 року відповідач [PERSON] не з'явився, з поштової кореспонденції вбачається, що даний відповідач за зареєстрованим місцем свого проживання [ADDRESS] та члени його сім'ї відмовилися від отримання судових повісток (а.с.а.с.47-48,49-50); 02.09.2017 року відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи відповідач у встановленому законом порядку повідомлявся рекомендованим листом з повідомлення за зареєстрованим місцем свого проживання, з поштової кореспонденції вбачається, що члени сім'ї відповідача [PERSON] за зареєстрованим місцем його проживання - [ADDRESS] відмовилися від отримання судової повістки (а.с.а.с.55-56). Отже, в силу положень ч.8 ст.74 ЦПК України відповідач [PERSON] вважається таким, що належним чином повідомлений про день і час розгляду справи. За нормою ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ухвали суду від 02.10.2017року суд ухвалив провести заочний розгляд вищевказаної цивільної справи в порядку ст.ст.224-225 ЦПК України. У зв'язку з клопотанням представника позивача Шепеля М.Г. від 02.10.2017 року, неявкою до суду відповідача [PERSON], суд проводить судове засідання 02.10.2017 року у відсутність сторін у справі, враховуючи норми ст.ст.158,197 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами). Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку приходить до висновку, що позов Великобагачанського районного центра зайнятості до [PERSON] про повернення допомоги по безробіттю в сумі 2157 грн.86 коп. підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.11 ЦПК України (принцип диспозитивності цивільного судочинства), суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.57 ЦПК). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що 19 листопада 2014 року громадянин [PERSON], [INFO], житель с. Красногорівка Великобагачанського району Полтавської області звернувся до Великобагачанського районного центру зайнятості з заявою про надання йому статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю (а.с.10). У даній заяві [PERSON] вказав, що в даний час він не працює, не зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, пенсію не отримує, допомогу по безробіттю просив виплачувати один раз на місяць. На ім'я безробітного [PERSON] Великобагачанським РЦЗ було заведено персональну картку [NUMBER] (а.с.а.с.11-13). Як вбачається з обгрунтування позовної заяви, 30.06.2015 року було припинено реєстрацію [PERSON] в службі зайнятості у зв'язку з відмовою від послуг служби зайнятості. 22.07.2015 року головним бухгалтером відділу бухгалтерського обліку Христенко С.О. та провідним фахівцем з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Солод Н.М. Великобагачанського РЦЗ за участю головного бухгалтера ПП «Білоцерківська агропромислова група» Конишевої Ю.О. було проведено документальну перевірку, відповідно до якої було складено Акт №29 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (а.с.а.с.6-8), згідно якого встановлено, що в ПП «Білоцерківська агропромислова група» гр. [PERSON] дійсно виконував для ПП «Білоцерківська агропромислова група» роботи вантажника за договорами про виконання робіт (надання послуг) цивільно-правового характеру з 01.03.2015 року по 30.03.2015 року, з 01.04.2015 року по 29.04.2015 року, з 02.05.2015 року по 29.05.2015 року та з 02.06.2015 року по 27.06.2015 року; при цьому, всупереч норм чинного законодавства [PERSON] не повідомив Великобагачанський районний центр зайнятості про факт працевлаштування до ПП «Білоцерківська агропромислова група», будучи проінформованим про свій обов'язок визначений частиною 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Тобто, як вбачається з вищевказаного Акту, [PERSON], в період перебування на обліку у Великобагачанському РЦЗ як такого, що мав статус безробітного (з 19.11.2014 року до 30.06.2015 року), він у вищевказані періоди часу згідно договорів про виконання робіт №207 від 01.03.2015 року, №287 від 01.04.2015 року, №376 від 02.05.2015 року та №448 від 02.06.2015 року виконував роботи в ПП «Білоцерківська агропромислова група»; при цьому, не повідомив Великобагачанський районний центр зайнятості про факт працевлаштування до ПП «Білоцерківська агропромислова група». По Великобагачанському РЦЗ було видано наказ №121 від 23.07.2015 року про вжиття заходів щодо повернення коштів [PERSON] в сумі 2157 грн.86 коп. (суми допомоги по безробіттю з дня її призначення) (а.с.а.с.4-5), однак станом на 27.06.2017 року в добровільному порядку дана сума коштів не повернута. З довідки Великобагачанського РЦЗ вбачається, що [PERSON] було виплачено допомогу по безробіттю за період з 01.03.2015 року по 29.06.2015 рік в сумі 2157 грн.86 коп. (а.с.9). Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України). За нормою ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. При цьому, суд також оцінює достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За правилами ч.2 та ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», який визначає права, обов'язки та відповідальність застрахованих осіб, такі особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Одним із видів матеріального забезпечення на випадок безробіття згідно із частиною першою статті 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є допомога по безробіттю. Пунктом 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 року №307 передбачено, що якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується в судовому порядку. Відповідно до п.8 ч.1 ст.31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості. Отже, з аналізу вищевказаних доказів вбачається, що відповідач у справі [PERSON], маючи статус безробітного і перебуваючи на обліку в Великобагачанському РЦЗ, не повідомив Великобагачанський РЦЗ про факт виконання для ПП «Білоцерківська агропромислова група» роботи вантажника за договорами про виконання робіт (надання послуг) цивільно-правового характеру з 01.03.2015 року по 30.03.2015 року, з 01.04.2015 року по 29.04.2015 року, з 02.05.2015 року по 29.05.2015 року та з 02.06.2015 року по 27.06.2015 року і станом на 27.06.2017 року відповідач у справі в добровільному порядку суму коштів виплаченої допомоги по безробіттю в розмірі 2157 грн.86 коп. не повертає. За загальним правилом ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Аналогічні положення вказані в п.35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (із змінами). Враховуючи, що позивач у справі Великобагачанський районний центр зайнятості є юридичною особою і в силу ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, позовні вимоги даного позивача, який є юридичною особою підлягають до задоволення, з відповідача у справі належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн. на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved