Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

З урахуванням останніх уточнених позовних вимог (а.с. 229-233) позивач просить: - визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя; - визнати за нею право власності на 5/8 частин квартири [ADDRESS], що складається з 1/2 частини спільного сумісного майна подружжя та 1/8 частини обов'язкової долі в спірній квартирі, що становить 130331.25 грн.; - визнати свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 20.12.2012 року на ім'я [PERSON], реєстр №1-1206, видане Другою Житомирською державною нотаріальною конторою частково недійсним на 5/8 частин квартири [ADDRESS]; - стягнути з відповідача грошову компенсацію за належну позивачу частину в спірній квартирі та понесені витрати на поховання в загальній сумі 140013 грн. (130331, 25 грн. + 9681, 75 грн.); - стягнути з відповідача витрати, пов'язані із здійсненням звіту про оцінку майна в сумі 500 грн. В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що спірне майно перейшло до її чоловіка за договором дарування, разом з тим, було придбане подружжям під час їхнього спільного проживання за спільні кошти, а у подальшому, враховуючи, що чоловік тяжко хворів, двічі переніс інсульт, отримував невелику пенсію, то ремонт квартири проводився за рахунок особистих збережень позивача та доходів, які вона отримувала на той час. Враховуючи викладене, вважає за необхідне визнати квартиру в порядку ч. 1 ст. 62 СК України спільним майном подружжя. Крім того зазначила, що здійснювала поховання чоловіка за власні кошти, а тому має право вимоги грошової компенсації цих витрат до спадкоємця [PERSON] У судовому засіданні позивач підтримала позов та просила його задовольнити повністю. Відповідач та його представник у судових засіданнях проти задоволення позову заперечили, мотивуючи його необґрунтованістю. Зазначили, що [PERSON] готовий компенсувати вартість належної [PERSON] за законом ? частини квартири. Крім того, відповідач визнав понесені [PERSON] витрати на поховання, за вирахуванням 1800 грн. витрат на труну. Вислухавши осіб, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали цивільної справи з урахуванням меж заявлених позовних вимог, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного висновку. 11 січня 2002 року подружжя [PERSON] зареєстрували шлюб. (а. с. 6) [INFO] року у м. Житомирі помер чоловік позивача [PERSON]. (а.с. 5) Згідно договору дарування від 04.02.2007 р. квартира [ADDRESS] подарована [PERSON] [PERSON] (а.с. 9-10) В силу положень п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України зазначена квартира була його особистою приватною власністю. 05.02.2007 р. [PERSON] укладається заповіт, згідно якого спадкоємцем спірної квартири є його племінник [PERSON] (а.с.11). Після смерті [PERSON] відповідач отримав свідоцтво про право на спадщину на ? частини квартири [ADDRESS] за заповітом. (а.с. 118) ? частину квартири, в силу положень 1241 ЦК України, прийняла [PERSON], разом з тим, дій по отриманню свідоцтва про право на спадщину за законом та державну реєстрацію частини майна не вчинила. Позивач зазначає, що на момент набуття її чоловіком права власності спірна квартира згідно договору дарування коштувала 3329 грн. (а.с. 9) У подальшому, зазначає позивач, враховуючи, що чоловік тяжко хворів, двічі переніс інсульт, отримував невелику пенсію, то ремонт квартири проводився за рахунок особистих збережень [PERSON] та доходів, які вона отримувала на той час. У зв'язку із здійсненням подружжям капітального ремонту вартість квартири зросла до 46183 грн., про що зазначено у витязі з реєстру прав власності на нерухоме майно від 23.12.2011 р. (а.с. 7) Позивачем надані копії документів, з яких вбачається, що протягом 2007 року придбавалися будівельні матеріали та елементи інтер'єру на загальну суму близько 6500 грн. (а.с. 276-278) У судовому засіданні сторони визнали, що ремонт у квартирі проводився, разом з тим [PERSON] наголосив на тому, що поліпшення квартири відбувалося за рахунок коштів та трудових зусиль всіх родичів [PERSON] При цьому зазначив, що ремонт мав характер поточного, а не капітального. Також додав, що вартість квартири на момент розгляду справи істотно збільшилася у зв'язку із докладанням ним особистих зусиль та грошових коштів після отримання її у власність у порядку спадкування. Згідно ч. 1 ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно п. 23 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 р. за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» майно, яке належало одному з подружжя, може бути визнано судом спільною сумісною власністю подружжя з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Згідно звіту про оцінку майна, який міститься в матеріалах спадкової справи, вартість квартири [ADDRESS] станом на 10.09.2013 р. (видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом) становить 143770 грн. (а.с. 241-248) Згідно звіту про оцінку майна, який міститься в матеріалах справи, вартість квартири [ADDRESS] станом на 28.10.2013 р. становить 208530 грн. (а.с. 202-224) У відповідності до ст.60 ЦПК України докази подаються сторонами та кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається. Доказуванню підлягають саме ті обставини, які заперечуються відповідачем. Позивачем не надано доказів того, що вартість квартири істотно збільшилась протягом подружнього життя, оскільки первісна вартість, зазначена в договорі дарування від 04.02.2007 р. та вартість, вказана у витязі з реєстру прав власності на нерухоме майно від 23.12.2011 р., є балансовою вартістю майна, яка визначається МБТІ згідно методики, а не реальною ринковою вартістю, яка діяла на момент виникнення у одного з подружжя права власності на квартиру. Балансова та ринкова вартість не є тотожними. Як роз'яснено у п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, суд відповідно до статей 143, 144 ЦПК призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Позивачем не порушувалося перед судом клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи щодо визначення ринкової вартості спірного майна на момент придбання квартири. За таких обставин, не доведено, що вартість квартири істотно збільшилась. Надані позивачем документи щодо придбання будівельних матеріалів і елементів інтер'єру не можуть свідчити про проведення капітального ремонту та суттєвого збільшення вартості спірного майна. Крім того, позивачем не надано доказів того, що проведене поліпшення здійснене за її особисті грошові кошти. Також свого підтвердження не знайшли обставини щодо придбання квартири шляхом складання особистих коштів подружжя. За вказаних обставин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині визнання особистого майна [PERSON] спільним майном подружжя та похідних від цієї вимоги вимог. Також суд наголошує на тому, що обрані позивачем способи захисту не відповідають принципам розумності та справедливості, оскільки позивач одночасно просить визнати за нею право власності та стягнути вартість цього спірного майна з спадкоємця. Крім того, суд не може підміняти собою органи нотаріату. Перешкоди в отриманні [PERSON] свідоцтва про право власності за законом на ? належну їй як інваліду другої групи частку квартири в органах нотаріату відсутні. За таких обставин, оскільки у позивача не виникло зареєстрованого у належному порядку права власності на ? частину квартири, суд позбавлений можливості вирішувати питання щодо припинення права власності позивача, визнання за [PERSON] права власності на 1/1 (1/4+3/4) частину квартири та відповідно стягнення з відповідача вартості ? частини квартири в порядку ст. 364 ЦК України. Що стосується вимог про стягнення грошової компенсації за обряд поховання, то суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.1232 ЦК України спадкоємці зобов'язані відшкодовувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Позивачем доведені та відповідачем визнані витрати, здійснені безпосередньо на поховання та подальші притаманні православній культурі обряди (9 днів, 40 днів), в загальній сумі 12967, 50 грн. (а.с. 17-21, 274) Судом не задоволені вимоги позивача щодо оплати вартості труни в сумі 1800 грн., оскільки позивачем надана копія рахунку від 06.01.2013 р. (а.с. 21), а відповідачем пред'явлений суду аналогічний оригінал рахунку. При цьому кожна із сторін посилається на те, що саме вона оплачувала дану покупку. Крім того, згідно довідки УПФУ в м. Житомирі за №605 від 23.06.2014 р. [PERSON] отримала допомогу на поховання чоловіка [PERSON] в сумі 1644 грн., а отже зазначені кошти не є її особистими витратами. За таких обставин, [PERSON] витрачено на поховання особистих коштів 11323, 5 грн. (12967,5 грн. -1644 грн.) Оскільки [PERSON] успадкував ? частин спадкового майна, то суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача пропорційну отриманій [PERSON] у спадщину частці грошову компенсацію за поховання та пов'язані із цим додаткові витрати, а саме у сумі 8492,62 грн. (11323,5 грн. / 4 частки х 3 частки).

Outcome: partial