Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

І. [PERSON] Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд\~ позбавити відповідачів права користування квартирою [ADDRESS] [ADDRESS] . Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30.07.2018 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] надав заяву про визнання позову та в судовому засіданні пояснив, що на даний час проживає в квартирі [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] , яка є законним представником неповнолітньої [PERSON] та її представник в судовому засіданні позов не визнали, заперечували проти його задоволення та пояснили, що Смолянська [PERSON] перебувала у шлюбних відносинах з [PERSON] . Після розірвання шлюбу у вересні 2016 року проживає в іншому місці разом зі спільною дитиною [PERSON] , так як [PERSON] змінив замки і вона з дитиною не могла попасти до квартири. До суду з позовом про вселення та усунення перешкод у користуванні квартирою не зверталась. Іншого місця для реєстрації місця проживання вони не мають. Представник Відділу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в судовому засіданні заперечувала проти позбавлення права користування квартирою неповнолітньою [PERSON] , задоволення решти вимог залишила на розсуд суду. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані докази,\~пояснення сторін, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) СТОРІН. Позов обґрунтований тим, що позивач по справі є власником квартири [ADDRESS] [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на квартиру, виданим 29.08.2011 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради та Витягом про державну реєстрацію прав № 32621011 від 22.12.2011 року. В зазначеній квартирі зареєстровані син позивача [PERSON] , його колишня дружина - [PERSON] та дитина [PERSON] , які на даний час в квартирі не проживають. Наведені вище обставини стали підставою для звернення до суду із даним позовом. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ. \~Квартира [ADDRESS] належить на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру, виданим 29.08.2011 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради та Витягом про державну реєстрацію прав № 32621011 від 22.12.2011 року. Підставою звернення до суду із позовом стали посилання позивача на те, що в даній квартирі зареєстрований його син [PERSON] , його колишня дружина - [PERSON] та дитина [PERSON] , які на даний час в квартирі не проживають. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] на даний час проживає в квартирі [ADDRESS] , та позов визнав, що підтверджує те, що він не заперечує проти позбавлення права користування квартирою за даною адресою. Відповідачі [PERSON] , та [PERSON] у квартирі не проживають з веренся 2016 року. ІV. ОЦІНКА СУДУ. Перевіривши законність та обґрунтованість позовних вимог суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позову. 1.ПОЗБАВЛЕННЯ ОСІБ ПРАВА КОРИСТУВАННЯ ЖИТЛОВИМ [PERSON] . На підставі\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судовий захист цивільних прав та інтересів, шляхом визнання відповідного права, гарантується\~ст. 16 ЦК України, з якої вбачається, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 383 ЦК Українита статтею 150\~ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які\~\~мають у приватній власності\~\~будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. За порівняльним аналізом статей 383, 391, 405\~ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64\~ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391\~ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156\~ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З наведеного вище суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог в частині позбавлення [PERSON] права користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] Предметом доказування у даній справі, з урахуванням змісту позовних вимог до малолітньої [PERSON] та правових підстав, за яких ці вимоги пред`явлено позивачем, є відсутність або непроживання [PERSON] без поважних причин понад один рік в квартирі позивача.\~\~\~\~ Враховуючи наведені вище обставини суд дійшов виновку, що малолітня [PERSON] не проживає у спірному житлі з поважних причин, якими є розірвання шлюбу між її батьками і її проживання разом з матір`ю. Враховуючи неповнолітній вік дитини - [PERSON] , вона не може самостійно обирати місце проживання, тому факт її непроживання у спірній квартирі обумовлений поважними причинами і не є підставою для позбавлення її права користування житлом, у якому на законних підставах зареєстрований та проживає її батько. Відповідно до статті 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, а тому зняти особу з реєстрації за місцем проживання можна лише за умови втрати нею права користування цим житлом чи у зв`язку з її виселенням (добровільно чи у примусовому порядку). Таким чином вимоги про проживання дитини за іншою адресою з матір`ю, не є правовими підставами для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, у зв`язку із чим в задоволенні вимог до - [PERSON] суд вважає за необхідне відмовити. З-приводу вимог до [PERSON] . Відповідно до статті 405 ЦК Україничлени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з постановою № 14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року Про судове рішення у цивільній справі, за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. \~ Суд критично ставиться до визнання відповідачем [PERSON] позову в частині втрати права користувння квартирою та не приймає до уваги визнання позову відповідачем [PERSON] , так як в судовому засіданні було встановлено, що він проживає у даній квартирі з дозволу батька. На підставі викладеного й

Outcome: partial