Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Згідно позову, дідусь позивачів [PERSON] в 1958 році отримав земельну ділянку по [ADDRESS] для будівництва житлового будинку. Після смерті своєї дружини, [PERSON], він одружився з [PERSON]. 11.04.1995р. [PERSON] склав заповіт на все своє майно на ім'я [PERSON] [PERSON] померла [INFO] та не залишила письмового заповіту на своє майно. В домоволодінні був прописаний батько позивачів [PERSON], який після смерті мачухи прийняв спадщину, але оформити документи належним чином у нього не вистачило коштів. 25.11.2004 р. Будьоннівським районним судом м. Донецька було винесено рішення за яким право власності на домоволодіння по [ADDRESS] визнано за [PERSON], а [INFO] помер [PERSON] Рішенням Апеляційного суду м. Донецька від 11.04.2008р. рішення Будьоннівського районного суду м. Донецька було скасовано. Позивачі просять визнати факт прийняття [PERSON] спадкового домоволодіння за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON]. Визнати за позивачами право власності на зазначене домоволодіння в порядку спадкування за законом в рівних частках. У судове засідання позивач [PERSON], належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, не з'явився. Надав суду письмову заяву, згідно якої підтвердив вимоги за позовною заявою та фактичні обставини на яких вони ґрунтуються та просив справу розглядати в присутності свого представника [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що зазначене домоволодіння належить родині [PERSON], а [PERSON] заволоділи їм незаконно. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Також зазначив, що у сім'ї [PERSON] немає ніяких правових підстав на володіння житловим будинком по [ADDRESS], тобто єдиними спадкоємцями будинку є сім'я [PERSON]. Відповідач [PERSON] належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась. Надала суду письмову заяву, згідно якої просила розглядати справу без її участі за участі її представника [PERSON] проти позовних вимог заперечила в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки [PERSON] не є спадкоємцем [PERSON], за життя він на спадщину не претендував і відмовився від неї, спадкоємцем першої черги після померлої є її рідна донька - [PERSON]. На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини: Згідно довідки Донецького міського відділу РАЦС від 06 червня 2005 року відділом РАЦС Ворошиловського району м. Донецька 9 липня 1950 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 720. Згідно довідки Донецького міського відділу РАЦС від 01 червня 2005 року [PERSON] народився [INFO], актовий запис за № 1367 від 20 серпня 1950 року, батьками його зазначені: [PERSON] і [PERSON] Із свідоцтв про народження позивачів [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], вбачається, що їх батьком є [PERSON] Згідно наданої інформації КП «БТІ м. Донецька» від 25 грудня 2006 року за № 3388 право власності на будинок [ADDRESS] зареєстровано (раніше було зареєстровано): - 06 лютого 1962 року за [PERSON] на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки, посвідченого Першою донецькою державною нотаріальною конторою, реєстровий № 1-23352 від 26 грудня 1958 року; - 04 листопада 1995 року за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом вданого Дев'ятою донецькою державною нотаріальною конторою, реєстровий № 1-3628 від 03 листопада 1995 року; - 30 березня 2005 року за [PERSON] на підставі рішення Будьоннівського районного суду м. Донецька від 25 листопада 2004 року; - 12 квітня 2005 року за [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] за реєстровим № 6209 від 11 квітня 2005 року. Згідно довідки про реєстрацію права власності від 19 лютого 2014 року [PERSON] є власницею жилого будинку за адресою: [ADDRESS]. З довідки відділу РАЦС Пролетарського РУЮ м. Донецька від 07 вересня 2008 року вбачається, що [PERSON] померла [INFO], актовий запис № 1618 від [INFO]. Заповітом від 28 січня 1993 року реєстровий № 1-536, посвідченого державним нотаріусом Дев'ятої донецької державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] заповів жилий будинок [ADDRESS] своєму синові [PERSON]. Згідно довідки відділу РАЦС Будьоннівського РУЮ м. Донецька від 06 липня 2005 року - 29 березня 1995 року зареєстровано одруження [PERSON] і [PERSON], актовий запис № 123. Заповітом від 11 квітня 1995 року, реєстровий № 1289, посвідченого державним нотаріусом Дев'ятої донецької державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] скасував попередній заповіт від 28 січня 1993 року за реєстровим № 1-536, і заповів все належне йому майно, в тому числі житловий будинок з надвірними побудовами [ADDRESS] своїй дружині [PERSON] [PERSON] помер [INFO], про що відділом РАЦС Будьоннівського РУЮ у м. Донецьку в Книзі реєстрації смертей 03 травня 1995 року зроблено відповідний актовий запис за № 512. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03 листопада 1995 року, виданого Дев'ятою донецькою державною нотаріальною конторою [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] житловийбудинок [ADDRESS]. З довідки Адресно-довідкового бюро від 15 лютого 2005 року вбачається, що [PERSON] 20 травня 1997 року зареєстрований за адресою [ADDRESS]. Згідно копії Запису акта про смерть № 221 від [INFO], [PERSON], яка мешкала за адресою [ADDRESS], померла [INFO]. Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 02 листопада 2012 року інформація про заповіти, спадкові договори, спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] в реєстрі відсутні. Рішенням Будьоннівського районного суду м. Донецька від 25 листопада 2004 року, яке в подальшому скасовано ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 11 квітня 2008 року, було задоволено позов [PERSON] до виконавчого комітету Будьоннівської районної у м. Донецьку ради, і визнано за нею право власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння [ADDRESS]. Ухвалою Будьоннівського районного суду м. Донецька від 13 грудня 2010 року позов [PERSON] до виконавчого комітету Будьоннівської районної у м. Донецьку ради, [PERSON], [PERSON] про поновлення строку для прийняття спадщини та визнання права власності залишено без розгляду. Згідно Свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO], про що відділом РАЦС Будьоннівського РУЮ м. Донецька зроблено запис за № 1300. Як вбачається з Витягу з Єдиного реєстру заповітів від 11 лютого 2014 року відомості про заповіти [PERSON] відсутні. Згідно Договору купівлі-продажу житлового будинку від 11 квітня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 6209, [PERSON] придбала житловий будинок [ADDRESS] у [PERSON]. Рішенням Будьоннівського районного суду м. Донецька від 22 березня 2010 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 08 липня 2010 року, у задоволенні позовних вимог [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Дев'ятої донецької державної нотаріальної контори, третя особа [PERSON] про визнання заповіту недійсним, визнання свідоцтва про право на спадщину, усунення від спадщини, встановлення факту прийняття спадщини - відмовлено. Рішенням Будьонінвського районного суду м. Донецька від 06 квітня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 10 серпня 2012 року у позовних вимогах [PERSON], [PERSON] до РІК Будьоннівського району м. Донецька про визнання права власності на спірне домоволодіння [ADDRESS] - відмовлено. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, рішенням Будьоннівського районного суду міста Донецька від 22 березня 2010 року було встановлено, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася [INFO], на прийняття якої спадкоємцями першої черги були її чоловік [PERSON] та діти [PERSON] та [PERSON], але спадщину за законом на її частку майна прийняв лише її чоловік [PERSON], який на день смерті був зареєстрований у спірному будинку і фактично проживав в ньому, а [PERSON] та [PERSON] вважаються такими, що не прийняли спадщину після смерті своєї матері, оскільки не вчинили жодної дії, передбаченою статтею 549 ЦК України ( в редакції 1963 року), який діяв на час виникнення правовідносин. Цим же рішенням встановлено, що [PERSON] на законних підставах набула права власності на будинок [ADDRESS]. Тому доводи позивачів про те, що їх батько [PERSON] прийняв у спадщину частку спірного домоволодіння після смерті своєї матері [PERSON] і [PERSON] оформила Свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] з порушенням встановленого законом порядку є безпідставними. Також посилання позивачів на те, що їх батько [PERSON] є спадкоємцем на спірний будинок після смерті [PERSON], оскільки за її життя він доглядав за її господарством, яке знаходилось в будинку, був зареєстрований в будинку, тобто проживав з нею однією сім'єю, а також до своєї смерті, понад шість з половиною років, проживав в [ADDRESS] є безпідставними виходячи з наступного. Цивільним кодексом 1963 року, який діяв на час виникнення правовідносин щодо спадкування після смерті [PERSON], було передбачено що спадкоємцями першої черги за законом є діти (в тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого, дитина померлого, яка народилася після його смерті (ст.. 529 ЦК України), у другу чергу спадкують брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (ст.. 530 ЦК України), а також відповідно до ст.. 531 ЦК України до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. Оскільки на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] батько позивачів [PERSON] не був спадкоємцем за законом першої або другої черги відповідно до ЦК України 1963 року, позивачами не доведено, що він був непрацездатний та знаходився на утриманні померлої, проживання однією сім'єю із спадкодавцем не було підставою для спадкування за законом, то [PERSON] не є таким, що успадкував після смерті [PERSON] спірне домоволодіння. У зв'язку з тим, що [PERSON] не успадкував після смерті своєї матері [PERSON] та смерті [PERSON] спірне домоволодіння [ADDRESS], то у суду відсутні підстави вважати, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], їх позовні вимоги є безпідставними і не підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 529, 530, 531 ЦК України (в редакції 1963 року) та

Outcome: dismissed