Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Згідно рішення Краматорського міського суду Донецької області від 26.02.2019р. (справа 234/18873/18) за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування на житловий будинок [ADDRESS] . Рішення набрало законної сили 29.03.2019р. 11.04.2019р. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності внесений запис № 31194447 про власника житлового будинку [ADDRESS] - [PERSON] . Згідно Інформації в Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.10.2018р. власником замельної ділянки кадастровий номер 1412900000:00:010:2045, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1503006114129 є відповідач по справі [PERSON] на підставі рішення суду по справі 234/4903/17 від 18.05.2017р. Однак, вказане рішення суду по справі 234/4903/17 від 18.05.2017р. скасовано та ухвалою суду від 27.12.2018р. позов [PERSON] залишений без розгляду. Таким чином, право власності на спірну земельну ділянку [ADDRESS] до теперешнього часу зареєстровано за відповідачем [PERSON] на підставі рішення суду, яке скасовано та немає юридичної сили. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч.1 ст.377 Цивільного кодексу України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ч. 1 ст.120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст.141 Земельного кодексу України однією з підстав припинення права користування земельною ділянку є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. У постанові Верховного суду України від 12 жовтня 2016 року по справі № 6-2225цс16 сказано, що при застосуванні положень ст.120 ЗК в поєднанні з нормою ст.125 ЗК слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на ній об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. За таких умов, враховуючи, що [PERSON] на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] , суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за нею право власності на зазначену земельну ділянку з наведених вище підстав. На підставі викладеного,

Outcome: approved