Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, [PERSON] просить: розірвати шлюб між нею та [PERSON], стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у вигляді 1/3 частки від всіх видів заробітку відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з дня предявлення позову, до моменту досягнення дитиною повноліття, та аліменти на утримання позивача в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно до досягнення дитиною трьох років, посилаючись на те, що 19 листопада 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по міста Ладижину Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 207. Сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства між сторонами припинені з серпня 2017 року з причини невідповідності характерів, поглядів, суджень, що породжувало обопільне невдоволення один одним, загострювало відносини і у кінцевому підсумку призвело до повного відчуження. На даний час їх шлюб носить формальний характер, примирення між ними неможливе. Під час перебування у шлюбі у сторін народилась дитина [PERSON], [INFO], яка за домовленістю між подружжям залишилась проживати разом з матірю та повністю знаходиться на її утриманні, а згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини між сторонами не досягнуто. Відповідач, будучи здоровою, працездатною особою, не маючи на утриманні інших дітей та не працездатних батьків, ухиляється від утримання дочки та дружини, яка не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, і отримує допомогу в розмірі 860 грн., якої недостатньо як для її існування, так і для утримання дитини. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилась, надавши суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за її відсутності, заперечень щодо заочного розгляду справи від позивача не надійшло. Відповідач [PERSON], який про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, тому суд на підставі п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно ч. 2\~ ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що 19 листопада 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по міста Ладижину Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 207. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Спору з приводу виховання та місця проживання дитини між сторонами немає (ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2018 року позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини за клопотанням позивача залишені без розгляду). Спору про майно, що перебуває у спільній власності подружжя між сторонами немає. Шлюбні відносини між сторонами припинені з серпня 2017 року з причини невідповідності характерів, поглядів, суджень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~За рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, утому числі придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що сторони не дійшли згоди щодо визначення розміру аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], враховуючи: стан здоровя та матеріальне положення відповідача, який є працездатним; не надання відповідачем доказів щодо наявності у нього на утриманні інших неповнолітніх дітей та інших утриманців, інші істотні обставини, що підтверджуються письмовими доказами, виходячи з принципу розумності, справедливості, загальних засад цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів малолітньої дитини, суд вважає необхідним визначити міру потреби позивача і міру можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання\~неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідно віку. При цьому, позивачем, незважаючи на наявну можливість, не надано суду достовірних та достатніх доказів в обґрунтування доводів того, що з відповідача слід стягнути аліменти саме у 1/3 частині від усіх видів його заробітку (доходу). За таких підстав позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягають частковому задоволенню. Відповідно до\~ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років (ч. 2). Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4). Статтею 77 СК України передбачені способи надання утримання одному з подружжя, зокрема, за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, в грошовій формі (ч.2). Аліменти сплачуються щомісячно (ч. 3). Відповідно до ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 1). Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд враховує стан здоровя та матеріальне положення відповідача, який є працездатним; не надання відповідачем доказів щодо наявності у нього на утриманні інших неповнолітніх дітей та інших утриманців, та вважає можливим згідно із\~ст. 80 СК України визначити розмір аліментів на утримання позивача в 1/4 частці від заробітку (доходу) до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку. За таких підстав позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку підлягають задоволенню. Згідно до ст. 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 77, 79, 80, 84, 104, 105, 110, 112, 180-182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial