Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

Згідно з поданим позовом 01.02.2018 року, на перехресті вул. Янтарної та вул. Калинової м. Дніпро, сталося зіткнення автомобіля ПЕЖО-407 р/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] (власник - [PERSON] ) з автобусом Мерседес-Бенц-412Д р/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] (власник автобуса - [PERSON] ) та з автобусом Мерседес- Бенц-416 р/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] (власник [PERSON] ), в результаті якої вказаним транспортним засобам були спричинені значні механічні пошкодження, а пасажиру автобуса Мерседес-Бенц-412Д р/н [NUMBER] [PERSON] було спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості. За фактом даної дорожньо-транспортної пригоди 01.02.2018 р. були внесені дані до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та під час досудового розслідування було проведено судово-автотехнічну експертизу та було встановлено, що дії водія [PERSON] , який грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3, 16.1 1 та дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху України, знаходяться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. Дії [PERSON] кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як такі, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій [PERSON] середньої тяжкості тілесні ушкодження. Після закінчення досудового розслідування кримінальне провадження було направлено для прийняття подальшого рішення до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 199/2088/18 від 27 квітня 2018 року водія автомобіля ПЕЖО-407 реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] було визнано винним у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди, та вказаною ухвалою кримінальне провадження відносно [PERSON] було закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, а його було звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілою. [PERSON] є власником а/м Мерседес-Бенц-412Д р/н [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію [NUMBER] від 24.11.2012 р., якій внаслідок винних дій відповідача завдано майнову шкоду в розмірі 262 487 грн. 50 коп., яка до теперішнього часу не відшкодована. Цивільно-правову відповідальність водія [PERSON] було застраховано у ПрАТ «Київській страховий дім», про що свідчить поліс серії AM № 1790097, виданий 28.08.2017 р. та яким встановлено ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 100 000,00 грн., розмір франшизи становить 1 000,00 грн. Позивач зверталась до ПрАТ «Київський страховий дім» із заявою про виплату страхового відшкодування, про свідчить копія її заяви, у якій вказано номер страхової справи - 12968, втім, у визначений законом строк виплати страхового відшкодування позивачу проведено не було, її письмові звернення до страхової компанії залишились без відповіді. Позивач також зверталась із скаргами до МТСБУ та Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринку фінансових послуг, але, впливу на виплату їй страхового відшкодування це не дало: згідно відповіді МТСБУ позивачу стало відомо, що з 05.07.2018 року членство ПрАТ «Київський страховий дім» у МТСБУ припинено. Також позивачу стало відомо, що загальними зборами акціонерів ПрАТ «Київський страховий дім» від 10.08.2018 р. прийнято рішення про припинення ПрАТ «Київський страховий дім» шляхом ліквідації у добровільному порядку за рішенням загальних зборів акціонерів ПрАТ «Київський страховий дім». Предмет позову становить вимоги про стягнення на користь позивача з відповідача - 1 [PERSON] 163 487 грн. 50 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, про стягнення з відповідача - 2 на користь позивача 99 000,00 грн. страхового відшкодування, про розподіл судових витрат тощо. Відповідач не скористався правом брати участь в судових засіданнях, та в силу ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Як встановлено судом на підставі доказів, наданих суду у порядку ст. 76 - 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, позивач є власником а/м Мерседес-Бенц-412Д р/н [NUMBER] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.04.2018 р. у кримінальному провадженні за обвинуваченням [PERSON] кримінальне провадження закрито у зв`язку з примиренням з потерпілою. Згідно з вказаною ухвалою 01.02.2018 року приблизно об 11.30 год. водій [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем «Peugeot» р/н [NUMBER] , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] належить [PERSON] , рухався по проїзній частині вул. Янтарної у м. Дніпро, з боку вул. Підгороднянської у напрямку вул. Софії Ковалевської у м. Дніпро. У ході руху по вул. Янтарній водій автомобіля «Peugeot 407» реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , проявляючи злочинну недбалість, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру, перетинаючи перехрестя нерівнозначних доріг вул. Янтарної та вул. Калинової, виїжджаючи з другорядної дороги на головну не надав перевагу у русі автобусу «Mercedes-Benz 412 D», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автобусу «Mercedes-Benz 416 CDI», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що рухалися по головній дорозі, допустив зіткнення передньою лівою частиною керованого ним автомобіля із передньою частиною автобусу «Mercedes-Benz 412 D», реєстраційний номер [NUMBER] , в салоні якого знаходились пасажири, та після цього за інерційним пересуванням автобус «Mercedes-Benz 412 D», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] змістився вліво та зіткнувся лівою бічною частиною з передньою правою частиною автобусу «Mercedes-Benz 416 CDI», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , після чого сталося перекидання автобусу «Mercedes-Benz 412 D», реєстраційний номер [NUMBER] на правий бік, внаслідок чого [PERSON] були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження. Своїми діями водій [PERSON] , грубо порушив вимоги п. п. 1.3, 1.5, 2.3 16.11 та дорожнього знаку 2.1 правил дорожнього руху України, що підтверджується відповідною ухвалою суду від 27.04.2018. Відповідно до висновку №5566 від 04.06.2018 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Mercedes-Benz 412 D» р/н [NUMBER] , становить 258 387,50 грн., що підтверджується відповідним висновком експерта - автотоварознавця Крутінь В.Г. Ц ивільно-правову відповідальність водія [PERSON] було застраховано у ПрАТ «Київській страховий дім», про що свідчить поліс серії AM № 1790097, виданий 28.08.2017 р. та яким встановлено ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 100 000,00 грн., розмір франшизи становить 1 000,00 грн. Позивач зверталась до ПрАТ « Київській страховий дім» із заявою про виплату страхового відшкодування, про свідчить копія її заяви, втім, страхове відшкодування на користь позивача не було виплачено. Правовідносини виникли між учасниками справи із відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Розв`язуючи позовну вимогу, суд керується наступним. За ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 6. ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до положень ч.ч.1 та 2 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст.11 цього кодексу. За загальним правилом, відповідальність несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст.1187 ЦК). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 11.07.2004 №1961-IV. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст. 3), який визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 закону №1961-IV). Згідно зі ст. 6 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст.ст. 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Як передбачено ст. 1194 ЦК України у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на вищенаведене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок щодо страхового відшкодування. Відповідно до ст.511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, установлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з ч.ч.1 та 4 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене право потерпілого на відшкодування за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування в деліктному зобов`язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування, або шляхом звернення до страховика, в якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст.1194 ЦК підстав. Позивач скористалася своїм правом, звернувшись із вказаним позовом як до страховика в межах суми страхового відшкодування (99 000,00 грн.), так й до особи, з вини якої завдано майнову шкоду ( [PERSON] ), оскільки розміру страхового відшкодування недостатньо для відшкодування завданої [PERSON] майнової шкоди. Оскільки вина відповідача [PERSON] у завданні шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу встановлена ухвалою суду від 27.04.2018 р., то наявні підстави для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] ( на відшкодування майнової шкоди, спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, 163 487 (сто шістдесят три тисячі чотириста вісімдесят сім) грн. 50 (п`ятдесят) коп. Щодо позовної вимоги до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», то за ч. 5 ст. 104 ЦК України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. За ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Вимоги щодо належності, допустимості, достовірності та достатності доказів встановлені ст. 77 - 80 ЦПК України. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 7 ст. 81 ЦПК України). Оскільки суду не було надано доказів про припинення юридичної особи - відповідача - 2, позов підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved