Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, [PERSON] просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що на підставі договору дарування ВВМ № 074125 від 02.11.2004р. їй на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS], право власності на який зареєстровано в КП БТІ 22.11.2004 року. Крім неї, в будинку зареєстрований її повнолітній син [PERSON], [INFO]. З серпня 2011 року по теперішній час її син в будинку не проживав і не проживає. Вважає, що відповідач чинить їй перешкоди у здійсненні права власності, оскільки вона змушена сплачувати комунальні витрати за відсутнього відповідача, який житлом не користується, комунальні платежі не сплачує, у витратах на ремонт та утримання житла участі не приймає, тому відповідача слід визнати особою, що втратила право користування спірним жилим будинком. Позивач [PERSON] у судовому засіданні пред'явлені позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи належним чином, за правилами ч.3 ст.76 ЦПК України, повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, заперечень проти позову не надав, причини неявки не повідомив, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних і доказів, у заочному порядку. Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що пред'явлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] на підставі Договору дарування від 02.11.2004 року, посвідченого Першою артемівською державною нотаріальною конторою за реєстром № 1-7488, є власником жилого будинку по [ADDRESS], право власності [PERSON] на житлове приміщення зареєстровано в КП «Бюро технічної інвентаризації м. Артемівськ» 22.11.2004 року. Тож спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються Главою 6 ЖК України та ст. 405 ЦК України. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. За копією домової книги, в будинку [ADDRESS] зареєстрований, окрім власника, [PERSON], [INFO]. Свідок [PERSON], допитана у судовому засіданні, підтвердила той факт, що [PERSON] у спірному житловому приміщенні не проживає більше двох років. Судом не встановлено жодної поважної причини непроживання відповідача [PERSON] з серпня 2011 року у спірному житловому будинку, будь-якої домовленості між позивачем та відповідачем з приводу користування житлом не існує, тому відповідача [PERSON] слід визнати особою, що втратила право користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS] Донецької області.

Outcome: approved