Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

Звернувшись з даним позовом, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня подання позовної заяви і до повноліття. В обґрунтування пред'явлених позовних вимог вказала, що з відповідачем по справі вона перебувала у шлюбу з 24 вересня 2011 року. За рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 03 серпня 2015 року, шлюб було розірвано. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які мешкають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач не надає. Вважає, що відповідач зобов'язаний та у змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дітей у встановленому законом розмірі. Просить позов задовольнити. Позивачка в судове засідання не з'явилась. Подала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, змінила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Судом вживалися заходи щодо його повідомлення про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі- ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] Сторони сімейні відносини припинили, спільне господарство не ведуть. За рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 03 серпня 2015 року, шлюб було розірвано. 20 квітня 2016 року позивачка зареєструвала шлюб та змінила прізвище на «Махмудова». Добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач не надає. Позивачка вважає, що відповідач зобов'язаний та у змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дітей у встановленому законом розмірі. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходів її матері, батька. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів не може бути менший ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач матеріальну допомогу на утримання малолітніх дітей добровільно не надає, є працездатним але не працює, інших неповнолітніх дітей та утриманців не має. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх дітей, від дня пред'явлення позову до досягнення ними повноліття, в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Задовольняючи позов, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved