Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

І. Виклад позиції позивача, відповідача. 12 січня 2021 року представник позивача [PERSON] , діючи в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у якому просила скасувати постанову приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Зоріної Н.В. №1262/02-31 від 06.11.2020 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] після смерті двоюрідного дідуся [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що двоюрідному діду позивача [PERSON] на праві спільної часткової приватної власності належить 1/12 частина житлового будинку [ADDRESS] . Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина, що складеться з належної йому частини вищевказаного житлового будинку. Спадкоємцями першої черги за законом після спадкодавця є рідні діти померлого, які у встановлений законом строк для прийняття спадщини не звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, а отже не прийняли спадщину. На момент смерті [PERSON] разом з ним у будинку [ADDRESS] проживав його рідний брат [PERSON] , який є рідним дідом позивача. Оскільки спадкоємці першої черги після смерті [PERSON] не прийняли спадщину, а його рідний брат [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, то, є таким, що прийняв спадщину, як спадкоємець другої черги. Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. У встановлений законом строк для прийняття спадщини до відповідача звернулись спадкоємці першої черги, а саме: позивач за правом представлення (онук померлого сина) та треті особи - за правом представлення (онуки замість померлого сина). 29 жовтня 2020 року спадкоємці отримали свідоцтво про право на спадщину за законом у відповідних частинах, але лише на 1/24 частину житлового будинку, що належала померлому [PERSON] . На спадкове майно у вигляді 1/12 частини житлового будинку [ADDRESS] , яке було прийнято [PERSON] після померлого брата [PERSON] , але не оформлене, позивач та треті особи свідоцтво про право на спадщину не отримали. 05 листопада 2020 року позивач звернувся до відповідача з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно, після померлого двоюрідного дідуся [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1262/02-31 від 06.11.2020 року відповідачем було відмовлено позивачу у видачі зазначеного свідоцтва, оскільки відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового стану про народження було встановлено, що померлий [PERSON] має спадкоємців першої черги, а саме дітей, які мають право звернутись з заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та/або підтвердити, що вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном. Позивач вважає оскаржувану постанову незаконною, виходячи з того, що його рідний дід [PERSON] двадцять три роки тому фактично прийняв спадщину після померлого брата [PERSON] , але не оформив її. На той час він був єдиним спадкоємцем, оскільки був зареєстрований та фактично проживав з померлим братом. Інші спадкоємці [PERSON] , в тому числі і першої черги, за 23 роки не звернулись ні до нотаріуса, ні до суду для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Прийняття спадщини є правом особи, а не обов`язком і якщо спадкоємці [PERSON] не реалізували своє право на прийняття спадщини з власної волі, як спадкоємці першої черги, то відповідно до чинного на той час законодавства дідусь Позивача прийняв спадщину, як спадкоємець другої черги. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи відносно нього, своїм процесуальним правом не скористався, заяв та клопотань в порядку статті 43, 174 ЦПК України не подавав. ІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.01.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 22.02.2021 року. Витребувано докази з Державного нотаріального архіву Херсонської області. У зв`язку з неявкою відповідача та третіх осіб підготовче засідання відкладено на 25.03.2021 року. 23.02.2021 року з Державного нотаріального архіву Херсонської області надійшла інформація щодо витребуваних доказів. У зв`язку з неявкою відповідача та третіх осіб підготовче засідання відкладено на 19.04.2021 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19.04.2021 року підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті на 13.05.2021 року. У зв`язку з неявкою відповідача та третіх осіб судове засідання відкладено на 31.05.2021 року. У судове засідання позивач не з`явився, адвокат Пацалова Т.В. діючи в його інтересах на підставі ордеру подала заяву, у якій просила розгляд справи провести без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Не заперечила проти ухвалення заочного рішення. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідач повторно не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду місцезнаходженням, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, треті особи не з`явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду місцем проживання, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. Як передбачено п. 1 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. ЄСПЛ у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» (№12307/16) визначив, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання, то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб - сторінка суду, а тому право такої особи на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод порушено не було. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідач будучи повідомленим належним чином про розгляд справи відносно нього, відзиву на позов не подав про причини неможливості вчинення процесуальних дій суду не повідомлено. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, враховуючи згоду представника позивача про розгляд справи у його відсутності у заочному порядку із ухваленням рішення при заочному розгляді справи на підставі поданих позивачем документів та повторної неявки у судове засідання належним чином повідомленого про день, час та місце судового розгляду справи відповідача і відсутності будь-яких заяв від нього, суд постановив розглянути справу за відсутності учасників справи із ухваленням заочного рішення, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. На підставі свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння, виданого 23.09.1974 року, 1/3 частина домоволодіння за адресою: [ADDRESS] належить: [PERSON] (1/5); [PERSON] (2/15); [PERSON] (2/15); [PERSON] (2/15); [PERSON] (2/15). 26 липня 1994 року Третьою Херсонською ДНК видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на 1/5 частку у праві власності домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями померлої є: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , про що відділом актів громадянського стану народного комісаріату внутрішніх справ УРСР 03.04.1941 року зроблено актовий запис №641. Батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , про що 28.04.1938 року зроблено актовий запис №949 та 11.02.1953 року Херсонським міськбюро РАГС видано повторне свідоцтво про народження серії [NUMBER] . 16.06.1962 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що міським РАГС м. Херсона 16.06.1962 року зроблено актовий запис №1161 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Прізвище дружини після одруження « [PERSON] ». Батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , про що Херсонським міським відділом РАГС 28.08.1963 року зроблено актовий запис №2538 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , про що Комсомольським відділом РАГС м. Херсона 24.03.1987 року зроблено актовий запис №258 та 25.03.1987 року видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , про що Комсомольським відділом РАГС м. Херсона 04.04.1988 року зроблено актовий запис №329 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , про що Комсомольським відділом РАГС м. Херсона 10.11.1999 року зроблено актовий запис №498 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджено Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті №00027994102 від 30.09.2020 року. [INFO] помер [PERSON] , про що Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області зроблено актовий запис №1471 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . [INFO] помер [PERSON] , про що Корабельним районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області зроблено актовий запис №17 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . 29 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Херсонського МНО Зоріною Н.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , 1938 р.н. на 1/24 частку у праві власності домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями померлого є: дружина [PERSON] , [INFO] (1/3 частка), онуки [PERSON] , [INFO] (1/9 частка); [PERSON] , [INFO] (1/9 частка); [PERSON] , [INFO] (1/9 частка); син [PERSON] , [INFO] (1/3 частка). Згідно довідки №92, виданої 28.10.2020 року квартальним комітетом №23, [PERSON] був зареєстрованим, проживав до дня смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки №92, виданої 16.12.2020 року квартальним комітетом №23, [PERSON] станом на 25.01.1997 року був зареєстрованим, проживав за адресою: [ADDRESS] . За інформацією з домової книги та ВАДР УДМС у Херсонській області за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . 06 листопада 2020 року за вих. №1262/02-31 приватним нотаріусом Херсонського МНО Зоріною Н.В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті двоюрідного дідуся [PERSON] , який помер [INFO] . Підставами відмови зазначено про наявність у померлого спадкоємців першої черги (дітей), які у відповідності до норм ЦК УРСР та ЦК України мають право звернутися з заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та/ або підтвердити, що він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Примірник постанови [PERSON] отримав 06.11.2020 року. ІV. Оцінка Суду. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. Відповідно до статті 1 ЗУ «Про нотаріат» нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 34 ЗУ «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: видають свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 49 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників; в інших випадках, передбачених законом. Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо правомірності винесення 06 листопада 2020 року приватним нотаріусом Херсонського МНО Зоріною Н.В. постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] двоюрідного дідуся [PERSON] . В абз. 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За правилами ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. З матеріалів справи встановлено, що померлим [PERSON] заповіт не складався, а тому спадкування його майна здійснюється в порядку ст. 1223 ЦК України (за законом). Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (зміна черговості спадкування). Статтями 1261-1265 ЦК України визначено п`ять черг спадкування. Так, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України). За правилами ст. 1266 ЦК України двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну. При спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступеня споріднення. Позивач за правом представлення після смерті батька [PERSON] , 1963 р.н. та діда [PERSON] , 1938 р.н. є спадкоємцем другої черги спадкування після смерті [PERSON] , 1941 р.н. За змістом статей 1268-1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена. Так, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За правилами ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Зі змісту оскаржуваної постанови встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася та спадковий договір від його імені не укладався. Відповідно до ст. 63 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Порядок видачі свідоцтв про право на спадщину врегульовано Главою 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 (далі по тексту - Порядок). Відповідно до п. 3.1 Гл. 10 Порядку право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття. За п. 3.3 Гл. 10 Порядку заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. Положення п. 3.13 Гл. 10 Порядку передбачає, що для прийняття спадщини чи відмови від прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно до\~п.\~3.21\~Гл.\~10\~Порядку спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 4.2, 4.12, 4.14, 4.17 гл. 10 Порядку при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва, а також, докази: - родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем (свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин); - при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти; - видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Зі змісту оскаржуваної постанови встановлено, що позивачем для отримання Свідоцтва про право на спадщину подано передбачені Законом та Порядком документи, зокрема: паспорт та Картку фізичної особи-платника податків, Свідоцтво про народження [PERSON] , Свідоцтво про народження [PERSON] , який є батьком [PERSON] , Свідоцтво про смерть [PERSON] , Свідоцтво про народження [PERSON] , який є дідусем [PERSON] , Свідоцтво про смерть [PERSON] , Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті [PERSON] , Архівну копію запису акту про народження [PERSON] , який є рідним братом [PERSON] . Довідку про місце реєстрації і проживання померлого [PERSON] , Свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння та Свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. На підставі викладеного, встановлено, що позивачем для отримання Свідоцтва про право на спадщину подано визначені Порядком докази, інші спадкоємці у період з часу смерті спадкодавця з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не зверталися, та спадкова справа не заводилась, відомості про закликання та виклик інших спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі задля встановлення факту прийняття спадщини, факту про їх проживання зі спадкодавцем на час смерті суду не надані, що у свою чергу свідчить про передчасність прийняття оскаржуваної постанови, з огляду на що суд приходить до висновку, що у приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Зоріної Н.В. були відсутні законні підстави для ухвалення оскаржуваної постанови про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті двоюрідного дідуся [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з чим позовні вимоги є доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VІ. Розподіл судових витрат. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем не заявлено вимогу про стягнення судових витрат з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved