Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

Звертаючись до суду, позивачі в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначили, що в 1986 році їхній сім'ї була надана житлова площа для проживання - квартира [ADDRESS]. Квартира не приватизована. В квартирі зареєстровані: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] - її донька; [PERSON], [INFO] - син [PERSON]; [PERSON], [INFO] - донька [PERSON] В серпні 2007 року [PERSON] уклав шлюб. Після укладення шлюбу [PERSON] з даної квартири вибув та став проживати за іншими адресами. Його речі в квартирі відсутні. Перешкод в користуванні квартирою йому ніхто не чинить. Причина його відсутності пов'язана з його особистим життям. Факт не проживання в квартирі підтверджується актом КП КМР «УКОЖФ» №1932 від 08.12.2017 року Відповідач послуг за користування квартирою не сплачує. Всі оплати здійснюються за їхній рахунок, в тому числі і за відповідача. Відповідач не мешкає за вказаною адресою більше 10 років, претензій на житло не заявляє та квартирою не цікавиться, поштової кореспонденції за місцем реєстрації не отримує, тобто ніяким чином не намагається використати своє право на житло. Вважають, що в зв'язку з відсутністю без поважних причин в спірній квартирі, [PERSON] втратив право користування нею. На підставі зазначеного позивачі просили: визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]; усунути перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS], шляхом зняття з реєстрації [PERSON], [INFO] в квартирі [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що її син [PERSON] не проживає в квартирі більше 10 років, з тих пір, як одружився, його особистих речей в квартирі взагалі немає, перешкод у користуванні квартири вона йому ніколи не чинила. Позовні просила задовольнити. Свідок [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача [PERSON] та проживає в квартирі [ADDRESS]. Вона добре знає позивачку [PERSON] та її дітей, син позивачки [PERSON] з матір'ю не проживає, вона не бачила його вже багато років, його речей в квартирі позивачів вона також не бачила, їй відомо, що [PERSON] одружився і почав проживати разом з дружиною. Підтверджує той факт, що в квартирі [ADDRESS] відповідач [PERSON] не проживає більше 10 років. У судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він отримав квартиру [ADDRESS] у 1979 році, приблизно у 1990 роках [PERSON] отримала квартиру, в якій зараз вона і мешкає. Син позивачки [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] більше 10 років, його особистих речей в квартирі позивачки немає, він навіть не приходить у гості до матері, пішов з квартири коли одружився і більше не повертався. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку та винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Заяву про слухання справи за його відсутністю не надав. Про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином - у відповідності до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7, ч. 11 ст. 128, ч. 9, 10 ст. 130 ЦПК України, судовими повістками про виклик та через оголошення на сайті. Відповідно до ст.280 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позивачі проти заочного розгляду справи не заперечували. Враховуючи вищенаведене і прийняття судом ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач не надав ні відзиву, ні заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними. Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що в 1986 році родині позивачів була надана житлова площа для проживання - квартира [ADDRESS]. Квартира не приватизована. (ар.с.12). Відповідно до довідки № 2/33077 від 08.12.2017 виданої ТОВ «ЄРЦ КП» в квартирі [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] - її донька; [PERSON], [INFO] - син [PERSON]; [PERSON], [INFO] - донька [PERSON] (ар.с.10). Факт реєстрації відповідача в квартирі [ADDRESS] підтверджено довідкою з адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС Дніпропетровської області від 28.12.2017 року (ар.с.16). Відповідно до акту про непроживання № 1932 від 08.12.2017 р., виданого КП КМР «УКОЖФ» відповідач [PERSON], [INFO] в квартирі [ADDRESS] фактично не проживає з 2007 року (ар.с.11). Відповідно до статті 163 Житлового кодексу України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення. Згідно з ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігаються жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно з ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За таких обставин, слід вважати доведеними факти, на які посилаються позивачі, як на підставу своїх вимог, у тому числі факт не проживання відповідача у вказаній житловій площі понад шести місяців при відсутності поважної причини. Тому, в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом позов підлягає задоволенню. Однак вимоги позивача щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню, так як вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням згідно з нормами житлового і цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК України; стаття 405 ЦК України). Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи викладене, за наявності рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням окремого рішення суду щодо зняття особи з реєстрації місця проживання не потребується. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial