Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Звернувшись в лютому 2014 року до суду з позовними вимогами, які були уточнені в ході судового розгляду позивач просила визнати незаконним рішення 22-ї сесії 6-го скликання Малинівської сільської ради Малинського району від 17 червня 2013 року про надання у власність [PERSON] земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2439 га за адресою: [ADDRESS] в частині надання ? частини даної земельної ділянки; просив визнати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 25.06.2013 року видане [PERSON] про право власності на земельну ділянку кадастровий номер 1823485200:03:001:0101 в частині ? частини та визнати за [PERSON] право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,2439 га за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер 1823485200:03:001:0101. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені вимоги, пояснивши, що за період перебування в шлюбі з 19 листопада 2004 року, та який був розірваний рішенням Голосіївського районного суду м. Києва 23 квітня 2012 року [PERSON] та [PERSON] придбали будинковолодіння (садибу) [ADDRESS]. Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 25.12.2013 року визнано за [PERSON] право власності на ? частку зазначеного житлового будинку. Однак земельна ділянка з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2439 га та на якій розташований будинок на підставі рішення 22-ї сесії 6 скликання Малинівської сільської ради Малинського району від 17.06.2013 року та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.06.2013 року належить одноособово відповідачу на праві приватної власності. В зв'язку з тим, що житловий будинок, який розташований на земельній ділянці, був придбаний у період шлюбу, є спільною сумісною власністю сторін, просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] уточнені позовні вимоги визнав повністю, просив визнати за його колишньою дружиною право власності на ? частину земельної ділянки під будинком [ADDRESS]. Представник Малинівської сільської ради Малинського району Шрамек О.О. не заперечувала проти задоволення позовних вимог по суті. Представник Управління Держземагентства у Малинському районі в судове засідання не з'явився, подавши письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність. Вислухавши сторони, дослідивши докази, суд приходить до висновку про те,що поданий позов підлягає задоволенню через наступне: Відповідно до ст.ст. 10, 11, 213, 309 ЦПК України суд вирішує спір на засадах змагальності та диспозитивності, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 2004 року по 23 квітня 2012 року. 03 квітня 2007 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями придбав житловий будинок в [ADDRESS] Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 25 грудня 2013 року, що набрало законної сили 08.01.2014 року визнано за [PERSON] право власності на ? частку житлового будинку [ADDRESS]. Рішенням 22-ї сесії шостого скликання Малинівської сільської ради Малинського району від 17 червня 2013 року про передачу у власність земельної ділянки [PERSON] надана земельна ділянка площею 0,2439 га на якій розташований житловий будинок [ADDRESS] (кадастровий № 1823485200:03:001:0101). Право власності за відповідачем на зазначену земельну ділянку зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.06.2013 року та видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Відповідно до роз'яснень, що викладені в п.18-2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року (з відповідними змінами та доповненнями) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до ст.120 ЗК та ст.377 ЦК. Статтею 377 ЦК України встановлено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, установлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача споруди переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Отже, законодавством визначено, що з виникненням (переходом) права власності на будівлю чи споруду, до власника переходить право власності на частину земельної ділянки пропорційно його частині у вказаній будівлі чи споруді за п.4 ст. 120 ЗК України. Згідно з ч. 3 ст. 415 ЦК України особа, до якої перейшло право власності на будівлі (споруди), набуває право користування земельною ділянкою на тих же умовах і в тому ж обсязі, що й попередній власник будівлі (споруди). Тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню в частині визнання незаконними рішення сесії Малинівської сільської ради Малинського району від 17.06.2013 року, свідоцтва про право власності від 25.06.2013 року, в частині ? частки, що належить [PERSON].

Outcome: approved