Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

З позовної заяви [PERSON] та [PERSON] вбачається, що 26.12.2014 року померла їх мати [PERSON], останнім місцем проживання та реєстрації якої було с. Кротівщина, Великобагачанського району Полтавської області. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. До складу спадкового майна увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,76 га, яка знаходиться на території Кротівщинської сільської ради. На земельну ділянку був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серія IVПЛ №035034. Однак, в даний час у позивачів у справі оригінал вищевказаного Державного акту відсутній, тому позивачі, як вказують, звернулися до відділу Держгеокадастру у Великобагачанському районі Полтавської області із проханням видати дублікат документу, але позивачам було повідомлено. Як вказують позивачі, Державний акт на право приватної власності на землю серія IV ПЛ №035034 за життя видавався їх матері [PERSON], про що в книзі державних актів за №366 від 16.05.2002 року зроблено відповідний запис, але в даний час дублікат видати не можливо, оскільки на сьогодні такого поняття як Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку як правовстановлюючий документ є дійсним тільки в тому разі, якщо він у громадянина є в наявності та занесений в НКС, а з 01.01.2013 року правовстановлюючим документом на земельну ділянку є Витяг з Єдиного реєстру нерухомого майна, при цьому, на померлих неможливо отримати жодних документів. Позивачі стверджують, що на сьогодні у них державний акт відсутній, відповідно, вони не можуть надати його нотаріусу для оформлення спадкових прав на свої частки після смерті їх матері, тому змушені звернутися до суду з даним позовом (а.с.а.с.3-4). В судовому засіданні 19.01.2017 року позивачі [PERSON] та [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали і просили суд їх задовольнити. З повідомлення та довідки Кротівщинської сільської ради Великобагачанського району від 16.12.2016 року вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрована на проживання за адресою: [INFO] (а.с.а.с.55-56). З поштового повідомлення вбачається, що відповідач [PERSON] за місцем своєї реєстрації не отримує судові повістки, з поштових повідомлень вбачається, що вона за вказаною адресою місця реєстрації відсутня, однак, в силу ч.5 ст.74 ЦПК України вона вважається такою, що належним чином сповіщена про день і час розгляду справи, оскільки в силу цих положень ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою місця реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка фізичним особам, які не мають статусу підприємців надсилається за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON] направлялись копія позовної заяви з доданими до неї документами та судові повістки про виклик даного відповідача до суду, однак, з поштових повідомлень вбачається, що відповідач [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання в [INFO] відсутня (а.с.а.с.43-44,60-61,68-69). Так, в судове засідання 12.12.2016 року відповідач [PERSON] не зявилася (а.с.47), з поштової кореспонденції вбачається, що даний відповідач за зареєстрованим місцем свого проживання в [INFO] відсутня (а.с.а.с.60-61); 19.01.2017 року відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявилася, про час і місце розгляду справи відповідач у встановленому законом порядку повідомлялася рекомендованим листом з повідомлення за зареєстрованим місцем свого проживання, з поштової кореспонденції вбачається, що даний відповідач за зареєстрованим місцем свого проживання в [INFO] відсутня (а.с.а.с.68-69). Отже, в силу положень ч.5 ст.74 ЦПК України відповідач [PERSON] вважається такою, що належним чином повідомлена про день і час розгляду справи, тому є підстави для вирішення питання про можливість постановлення у справі заочного рішення, виходячи з положень ч.4 ст.169 ЦПК України. Судом в порядку ст.224 ЦПК України постановлена ухвала про проведення заочного розгляду вищевказаної цивільної справи. В судове засідання не зявилися представники третіх осіб у справі Відділу Держгеокадастру у Великобагачанському районі та Кротівщинської сільської ради, від даної сільської ради до суду надійшов лист про не заперечення вищевказаного позову та про розгляд справи у відсутність представника Кротівщинської сільської ради (а.с.а.с.57,67). Суд, заслухавши пояснення позивачів [PERSON] та [PERSON], вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] та [PERSON] до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору відділ Держгеокадастру у Великобагачанському районі Полтавської області та Кротівщинська сільська рада Великобагачанського району Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України). Судом встановлено, що мати позивачів у справі: [PERSON] (дошлюбне прізвище Забара) [PERSON] та [PERSON] (а.с.а.с.9-10,12-17) - [PERSON], останнім місцем проживання та реєстрації якої було с. Кротівщина Великобагачанського району Полтавської області, померла 26.12.2014 року, про що виконавчим комітетом Кротівщинської сільської ради Великобагачанського району видано свідоцтво про смерть (а.с.5). З довідки виконкому Кротівщинської сільської ради Великобагачанського району від 15.07.2016 року №265 вбачається, що [PERSON], [INFO] на день смерті 26.12.2014 року була зареєстрована та проживала в [INFO] разом з дочкою [PERSON], [INFO] (а.с.6). З фотокопії Державного акта на право приватної власності на землю серія ІV-ПЛ №035034 вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,76 га, що розташована на території Кротівщинської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; підстава - рішення 16 сесії 23 скликання Кротівщинської сільської ради народних депутатів від 23.03.2001 року (а.с.7). З листа начальника Відділу Держгеокадастру у Великобагачанському районі Полтавської області від 17.08.2016 року вбачається, що за життя [PERSON] видавався Державний акт на право приватної власності на землю серія ІV-ПЛ №035034, що зареєстрований в Книзі записів державних актів за №366 від 16.05.2002 року на земельну ділянку площею 3,76 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.8). Приватний нотаріус Великобагачанського районного нотаріального округу [PERSON] постановою від 11.08.2016 року відмовила [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом на спадкові частки земельної ділянки площею 3,76 га у звязку з відсутністю у даних осіб правовстановлюючих документів на дану спадкову земельну ділянку (а.с.11). З повідомлення приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу [PERSON] №2062/01-16 від 01 грудня 2016 року, Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) вбачається, що після смерті 26.12.2014 року [PERSON], [INFO], останнє місце проживання якої було: село Кротівщина, провулок Садовий, 5 Великобагачанського району Полтавської області заяву про прийняття спадщини по закону подали [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Інших заяв про прийняття/відмову від прийняття спадщини не надходило та відсутні претензії кредиторів; заповіт [PERSON], [INFO] в реєстрі заповітів відсутній; свідоцтва не видавалися (а.с.а.с.35-40). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України). Згідно положень ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема, діти спадкодавця. У відповідності до вимог ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 цієї статті). Отже, з досліджених матеріалів справи вбачається, що спадкоємцями першої черги за законом після померлої 26.12.2014 року [PERSON], є її дочки: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які прийняли спадщину у встановленому порядку та є спадкоємцями її майна за законом, однак в даний час, з урахуванням підстав відмови нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину (у звязку з відсутністю у позивачів у справі правовстановлюючих документів на земельну ділянку), позивачі у справі не можуть оформити своє право на спадкове майно (по 1/3 частці кожен з позивачів, при цьому, інша 1/3 частка належить [PERSON]Г.). Зі змісту п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та того, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 10.02.2016 року у справі №6-2124цс15, оскільки відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон повязує виникнення у особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст.392 цього Кодексу. Також, у постанові від 23.12.2014 року у справі №3-199гс14 Верховний Суд України зазначив, що за змістом ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інший спосіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правоустановчого документу. При цьому, передумовою для застосування положень ст.392 ЦК України є відсутність іншого, крім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права. Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, виходячи з підстав, які викладені нотаріусом у постанові про відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії, з урахуванням принципу юридичної визначеності та враховуючи вищевказану практику Верховного Суду України щодо права власності, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору відділ Держгеокадастру у Великобагачанському районі Полтавської області та Кротівщинська сільська рада Великобагачанського району Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, в межах заявлених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved