Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, представник позивача [PERSON] , яка діє в інтересах позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , просить: 1)Визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на ј частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 63,95 кв.м., житловою площею 45,65 кв.м. 2)Визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на ј частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 63,95 кв.м., житловою площею 45,65 кв.м, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . 3)Визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на ј частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 63,95 кв.м., житловою площею 45,65 кв.м. 4)Визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на ј частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 63,95 кв.м., житловою площею 45,65 кв.м. В обґрунтування позовних вимог представник позивачів посилається на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 12 січня 1999 року в смт. Миронівський, м. Дебальцеве, орган приватизації - Миронівська ТЕС ДАЕК «Донецькобленерго», власниками квартири [ADDRESS] з часткою у праві спільної часткової власності по ј частині за кожним є фізичні особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді ј частини належної їй квартири [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її чоловік [PERSON] , який на день смерті проживав разом зі спадкодавцем. Інші спадкоємці спадщину не прийняли, із заявою про прийняття спадщини не зверталися. 11 лютого 2015 року в результаті артилерійського обстрілу смт. Миронівський у будинок позивачів влучив снаряд, наслідком чого стало руйнування стін будинку та виникла пожежа. Документи на право власності на квартиру також були знищені в результаті виниклої пожежі. Вдалось лише знайти ксерокопії документів та виготовити новий технічний паспорт в КП «Бахмутське БТІ». 08 вересня 2020 року набула чинності Постанова Кабінету міністрів України № 767 «Питання виплати грошової компенсації постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації», якою було затверджено форму акту обстеження житла, зруйнованого (пошкодженого) внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації, а також форму довідки постраждалої особи. Окрім іншого, Постановою КМУ № 767 встановлено порядок виплати компенсації та матеріальної допомоги за зруйноване/пошкоджене житло. Постановою КМУ № 767 встановлено певний перелік документів, які необхідно подати до комісії обласної адміністрації для вирішення питання про надання компенсації, серед яких є також нотаріально засвідчена копія правовстановлюючого документа. В даному випадку, правовстановлюючим документом є свідоцтво про право власності на житло та відповідно свідоцтво про право на спадщину за законом на ј частину. Позивач [PERSON] з метою отримати свідоцтво про право на спадщину звернувся до Другої бахмутської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 05 серпня 2021 року нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документа на будинок, а саме свідоцтва про право власності на житло. Отримати дублікат документа неможливо через те, що дублікат зберігається в БТІ м. Дебальцеве, яке знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території. Оскільки свідоцтво про право на спадщину видавалося в одному екземплярі, інші позивачі - [PERSON] та [PERSON] , також не можуть підтвердити своє право власності на частку квартири і тим самим не мають можливості подати документи для отримання компенсації за зруйноване житло. Таким чином, позивачі просили визнати за ними право власності через об`єктивну неможливість відновити документи на спадкове майно. Ухвалою суду від 21 вересня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 21 жовтня 2021 року на 09 годину 30 хвилин. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та представник позивачів [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце підготовчого засідання, у підготовче засідання не з`явилися. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи без їх участі. Відповідач Миронівська селищна рада, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце підготовчого засідання, участь свого представника у підготовче засідання не забезпечила. Від заступника селищного голови Васильєвої Н. надійшла заява про визнання позовних вимог та розгляд справи без участі їх представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги, наслідки визнання позову йому зрозумілі, визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, відповідно до ст. 206 ЦПК України, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову у підготовчому засіданні. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 12 січня 1999 року, виданого в смт. Миронівський м. Дебальцеве органом приватизації - Миронівською ТЕС ДАЕК «Донецькобленерго», власниками квартири [ADDRESS] з часткою у праві спільної часткової власності по ј частині за кожним є фізичні особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Загальна площа квартири - 63,95 кв. м. (а.с. 15). Право власності на вказану квартиру за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровано в Бюро технічної інвентаризації м. Дебальцеве 12 січня 1999 року за № 604 (а.с. 15 звророт). Згідно з довідкою від 25 січня 1999 року, житлова площа квартири [ADDRESS] за даними інвентаризації складає 45,65 кв. м. На підставі свідоцтва № 370 від 12 січня 1999 року квартира знаходиться у користуванні: [PERSON] - ј частина, [PERSON] - ј частина, [PERSON] - ј частина та [PERSON] - ј частина (а.с. 16). На підставі правовстановлюючих документів позивачу [PERSON] 14 березня 2016 року було видано технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] , в якому зазначено, що власниками квартири є: [PERSON] - ј частина, [PERSON] - ј частина, [PERSON] - ј частина та [PERSON] - ј частина. Загальна площа трикімнатної квартири - 63,95 кв. м., житлова площа - 45,65 кв. м. (а.с. 14). [INFO] померла співвласник квартири [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12 грудня 2014 року (а.с. 12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді ј частини належної їй квартири [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її чоловік [PERSON] , який на день смерті проживав разом зі спадкодавцем (а.с. 22-23). Інші спадкоємці спадщину не прийняли, із заявою про прийняття спадщини не зверталися. 11 лютого 2015 року в результаті артилерійського обстрілу смт. Миронівський у будинок позивачів влучив снаряд, внаслідок чого відбулося руйнування стін будинку, перекриття, підлоги, покрівлі, вікон, дверей, водопостачання, каналізації, електрозабезпечення, газопостачання, опалення, та виникла пожежа. Встановлено, що будинок [ADDRESS] став не придатним для проживання. Зазначене підтверджується актом про пожежу від 16 лютого 2015 року (а.с. 30-31), актом обстеження нерухомого майна, зруйнованого внаслідок бойових дій, від 15 квітня 2015 року (а.с. 29) та витягом з кримінального провадження № 12015050150002638 від 18 серпня 2015 року (а.с. 28). Згідно з копією домової книги для реєстрації громадян, які проживають у квартирі [ADDRESS] , власниками цієї квартири зазначені: [PERSON] - ј частина, [PERSON] - ј частина, [PERSON] - ј частина та [PERSON] - ј частина. При цьому, у домовій книзі зазначено, що вона була відновлена 26 січня 2016 року у зв`язку із пожежею (а.с. 32-35). У судовому засіданні встановлено, що документи на право власності на квартиру також були знищені в результаті виниклої пожежі. 23 вересня 2021 року від представника позивачів [PERSON] надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме: відповіді на адвокатський запит № 19-25/27 від 09 вересня 2021 року, доданої до неї довідки ВРТЕП Миронівської ТЕС № 19-25/26 від 09 вересня 2021 року та копій листів з журналу реєстрації. У клопотанні представник позивачів зазначила, що вказані докази підтверджують факт приватизації позивачами у 1992 році квартири [ADDRESS] . Так, у відповіді начальника ВРТЕП ТОВ «Миронівська теплова електроцентраль» № 19-25/27 від 09 вересня 2021 року на адвокатський запит [PERSON] зазначено, що пакет документів щодо приватизації - передачі у власність квартири [ADDRESS] у складі: свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , розпорядження органу приватизації про передачу квартири у спільну часткову (на чотирьох осіб по ј частині) власність, довідки про склад сім`ї, технічного паспорту на квартиру, договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території було виконано у двох примірниках та передано один - для власника житла, а другий - для архівного збереження до архіву Єнакіївського Бюро технічної інвентаризації (дільниця в м. Дебальцеве). Передача матеріалів, на підставі яких приватизовано квартиру, здійснювалася згідно з наказом Держжитлокомунгоспу України № 56 від 15 вересня 1992 року. Надати копії вищевказаних документів вони не мають можливості. У зв`язку із цим, ВРТЕП ТОВ «Миронівська теплова електроцентраль» надано довідку про приватизовану квартиру № 19-25/26 від 09 вересня 2021 року на підставі даних Журналу обліку реєстрації видачі свідоцтва про право власності, згідно з якою квартира [ADDRESS] була приватизована у 1999 році [PERSON] (1/4 частина) та членами його родини у кількості чотирьох осіб на праві спільної часткової власності. Свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] видане органом приватизації - Миронівська ТЕС ДАЕК «Донецькобленерго» 12 січня 1999 року. Згідно з рішенням Миронівської селищної ради від 03 грудня 2015 року «Про перейменування вулиць смт. Миронівський Артемівського району Донецької області, назви яких містять символіку комуністичного режиму», вулицю Леніна перейменовано на вулицю Мира (а.с. 27). Постановою КМУ № 767 встановлено певний перелік документів, які необхідно подати до комісії обласної адміністрації для вирішення питання про надання компенсації, серед яких є також інформаційна довідка (витяг) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про припинення права власності на житло у зв`язку з його знищенням, яка видається в установленому порядку на підставі акта обстеження житла. У даному випадку, правовстановлюючим документом є свідоцтво про право власності на житло та відповідно свідоцтво про право на спадщину за законом на ј частину. Статтею 316 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді ј частини квартири [ADDRESS] , загальною площею 63,95 кв.м., житловою площею 45,65 кв.м., що належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 12 січня 1999 року. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті дружини [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її чоловік [PERSON] , який на день смерті проживав разом зі спадкодавцем. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Згідно з ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України, визначено що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення ії померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач [PERSON] з метою отримати свідоцтво про право на спадщину звернувся до Другої бахмутської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак 05 серпня 2021 року державним нотаріусом Другої бахмутської державної нотаріальної контори Балицькою Л.А. була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документа на квартиру, а саме свідоцтва про право власності на житло (а.с. 11). Отримати дублікат документа неможливо через те, що дублікат зберігається в БТІ м. Дебальцеве, яке знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території. Направити запит, відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV до БТІ м. Дебальцеве неможливо у зв`язку з дією Розпорядження КМУ № 1085-р від 07 листопада 2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення». Листом № 1125/01-16 від 28 вересня 2021 року завідувач Другої бахмутської державної нотаріальної контори Балицька Л.А. повідомила, що за даними Спадкового реєстру після померлої [INFO] [PERSON] спадкова справа не відкривалася, тому свідоцтва про право на спадщину не видавалися, про що також надала інформаційну довідку за Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 66622670 від 28 вересня 2021 року. Статтею 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно ст. 10 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно з ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України). Відповідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, шляхом визнання права власності. Відповідно ст. 4 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України визначено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Аналіз наведених доказів дозволяє суду зробити висновок, що позовна заява є обґрунтованою, позивачі об`єктивно не можуть у позасудовому порядку відновити правовстановлюючі документи та документи на спадкове майно, тому позовна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved