Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Згідно позовної заяви та заяви про зменшення і уточнення позовних вимог від 23.03.2017 року, усних пояснень представника позивача у судовому засіданні, позивач просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловою кімнатою [NUMBER], що знаходиться у [ADDRESS], стягнути з неї на свою користь витрати за комунальні послуги в сумі 5077,30 грн., а також судові витрати у справі. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01.12.1998 року на сім'ю у складі трьох осіб ним отримано ордер на жилу площу в гуртожитку [ADDRESS], кімната [NUMBER] у м.Нетішин Хмельницької області. 17.06.2003 року позивач одружився з відповідачкою, від шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO]. 15.04.2013 року шлюб між позивачем та відповідачкою розрізано за рішенням Нетішинського міського суду. У травні 2012 року відповідачка висилилася із спірної кімнати та в добровільному порядку вибула на постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS] що також встановлено рішенням Нетішинського міського суду від 15.04.2013 року про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що основним наймачем спірної кімнати є він, за весь час реєстрації відповідачки у кімнаті [NUMBER], що у буд.№1 по пр.Курчатова в м.Нетішин, остання участі в оплаті за житло та комунальні послуги не приймала. Будь-яких перешкод в користуванні нею житлом ні позивач, ні інші члени сім'ї наймача не чинили, а тому позивач вважає, що [PERSON] з моменту її добровільного вибуття з спірної кімнати втратила право користування вищевказаною житловою площею. Крім того, відповідачка з квітня 2013 року ухиляється від участі в оплаті комунальних послуг, що надаються комунальним підприємством Нетішинської міської ради «Житлово-комунальне об'єднання» (далі за текстом - КП НМР «ЖКО») та ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом», обґрунтовуючи це тим, що вона із донькою не проживають у спірній кімнаті. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити, посилаючись на докази наведені в ньому. Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що позивач просто хоче її висилити. Водночас [PERSON] визнала, що не проживає в кімнаті [ADDRESS] та нічого не оплачує близько 3 років. Представник третьої особи - КП НМР «ЖКО» в судовому засіданні позов підтримала та просила його задоволити. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконань, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Стаття 41 Конституції України гарантує право володіти і користуватися своєю власністю, а також вказує на те, що право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка [PERSON] є зареєстрованою в кімнаті [NUMBER], що знаходиться у [ADDRESS], що підтверджується довідкою №5618 від 28.07.2016 року, виданою виконавчим комітетом Нетішинської міської ради та відповіддю на запит суду від 05.09.2016 року №31/01-18-3414/2016. В даному житлі остання не проживає близько 3 років і не оплачує витрати за нього, що підтверджено самою відповідачкою у судовому засіданні, а також актом обстеження житлових умов від 23.05.2016 року, а також рішенням Нетішинського міського суду від 15.04.2013 року яким встановлено, що [PERSON] з [PERSON] припинили шлюбні стосунки, разом не проживають та не ведуть спільне господарство з травня 2012 року. Відповідно до даних банківських квитанцій та усних пояснень сторін в судовому засіданні, за комунальні та інші платежі за користування житлом оплату здійснює позивач. Так, за період з вересня 2013 року до 01 березня 2017 року позивачем сплачено за комунальні послуги надані КП НМР «ЖКО» 5990,37 грн., за комунальні послуги надані КП ВП ХАЕС НАЕК «Енергоатом» - 9241,55 грн., а всього - 15231,92 грн. Оскільки у спірному житловому приміщенні на час виникнення спірних правовідносин було зареєстровано четверо осіб, одна з яких є неповнолітньою, то суд вважає, що з відповідачки на користь позивача підлягає до відшкодування 1/3 сплачених останнім коштів за комунальні послуги, а саме - 5077,30 грн. На думку суду, відповідачка не навела переконливих аргументів та доказів для суду, з яких вбачалися б підстави для відмови в позові [PERSON] За таких вимог закону та встановлених обставин, суд вважає, що [PERSON] втратила інтерес до спірного житла як до свого постійного місця проживання з травня 2012 року, що є підставою для визнання останньої втратившою право на користування спірним житловим приміщенням. Згідно ч.1, п.2 ч.3 ст.79, ч.ч.1, 2 ст.84, ч.1 ст.88 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема: витрат на правову допомогу. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно роз'яснень викладених в п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п.2 ч.3 ст.79, ст.ст.84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1102,40 грн. та 3600 грн. витрат понесених за надання йому правової допомоги, що підтверджується договором про надання послуг у сфері права від 17.11.2015 року, укладеним між позивачем [PERSON] та фізичною особою-підприємцем з надання послуг у сфері права [PERSON], приходним касовим ордером №42/17 від 20.11.2017 року, актом приймання виконаних робіт (надання правової допомоги) від 20.11.2017 року. Вищевказані витрати на правову допомогу сплачені позивачем з дотриманням вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». На підставі наведеного,

Outcome: approved