Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

Звернувшись до суду з цією заявою, [PERSON] зазначила, що з 18.03.2016 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Вони проживали за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство. 13.05.1997 року вона звільнилася з роботи і більш ніде не працювала. [PERSON] до дня своєї смерті працював лікарем. З часу звільнення з роботи і до дня смерті [PERSON] вона, заявник, перебувала на утриманні останнього. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про переведення на його пенсію, але їй було відмовлено у зв`язку з тим, що довідка про місце проживання була з помилками (невірно зазначено її ім`я та по батькові, відсутня печатка). У зв`язку тим, що вона фактично перебувала на утриманні [PERSON] за час його життя, просила встановити зазначений факт, оскільки це дозволяє перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. В судовому засіданні заявник підтримала заяву та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи ГУ ПФУ в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 46). Із наданих на адресу суду пояснень ГУ ПФУ в Дніпропетровській області вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку як отримувач пенсії за віком. З метою переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, заявником було надано до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області довідку від ОСББ «Петра Калнишевського,17» про спільне проживання з померлим чоловіком, котра видана з порушенням вимог п.п.2.11. пункту 11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) та виплати пенсій та ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (а.с.32,33). З`ясувавши всі обставини справи і перевіривши їх докзами, суд дійшов висновку про задоволення заяви [PERSON] з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 18.03.2016 року, що зареєстрований Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції. Останні проживали за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер (а.с.8,9,11,12). Судом також встановлено, що заявник [PERSON] з 13.05.1997 року не працює, з березня 2016 року є пенсіонером. Розмір її пенсії на березень 2016 року становив 1188,99 грн.; на день смерті [PERSON] розмір пенсії заявника становив 1827,44 грн. Також встановлено, що за час життя і до смерті [PERSON] працював лікарем в Комунальному підприємстві «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова «Дніпровської обласної ради; на грудень 2020 року його заробітна плата становила 11963,46 грн. Також [PERSON] отримував пенсію за віком, розмір котрої на березень 2016 року становив 2153,98 грн., а на грудень 2020 року - 7959,53 грн. Зазначене свідчить, що дохід чоловіка заявника (пенсія і заробітна плата) був значно вищим ніж розмір отримуваної пенсії [PERSON] , що дає суду підстави вважати, що допомога, що надавалась [PERSON] була для [PERSON] фактично постійним і основним джерелом засобів до існування. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по 3 групі інвалідності. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування до існування. Відповідно до частини 2 ст.36 цього Закону непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:!) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для призначення пенсії, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. З урахуванням встановлених судом обставин можна дійти висновку, що заявник [PERSON] фактично перебувала на утриманні у [PERSON] за час життя останнього та його пенсія і заробітна плата були єдиним джерелом для існування заявника. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України суд встановлює факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Для заявника [PERSON] встановлення факту перебування на утриманні має юридичне значення, оскільки дозволяє їй перейти на пенсію чоловіка [PERSON] у зв`язку із втратою годувальника. Оскільки факт перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] , 23.12.2020 року, знайшов підтвердження в судовому засіданні, зазначений факт може бути встановлений судом.

Outcome: approved