Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Звернувшись до суду з позовом, [PERSON] просить скасувати наказ [PERSON] управління Держгеокадастру у Донецькій області від 29 січня 2016 року № 23-СГ в частині включення до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги, земельних ділянок кадастровий номер 1420386600:01:002:0383, кадастровий номер 1420386600:01:002:0388; кадастровий номер 1420386600:01:002:0405; кадастровий номер 1420386600:01:002:0406, кадастровий номер 1420386600:01:002:0407; кадастровий номер 1420386600:01:002:0408; кадастровий номер 1420386600:01:002:0409; кадастровий номер 1420386600:01:002:0410, посилаючись на те що, розпорядженням голови Олександрівської райдержадміністрації їй надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 195,58 га для ведення фермерського господарства. Під час розробки проектів землеустрою необхідним було проведення державної реєстрації земельних ділянок (як того вимагає ч.1 ст. 15 ЗУ « Про Державний земельний кадастр»). Реєстрація здійснюються за заявою особи, якій надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельних ділянок (ч.ч.1,3 ст. 24 ЗУ « Про Державний земельний кадастр»). Після формування земельних ділянок та проведеної реєстрації, вісім земельних ділянок, на які вона претендує, мають цільове призначення «для ведення фермерського господарства», наступну площу та кадастрові номери: -площа 25,0315 га (кадастровий номер 1420386600:01:002:0383); -площа 35,5568 га ( кадастровий номер 1420386600:01:002:0388); -площа 5,1270 га (кадастровий номер 1420386600:01:002:0405); -площа 48,1206 га ( кадастровий номер 1420386600:01:002:0406); -площа 20,6000 га (кадастровий номер 1420386600:01:002:0407); -площа 13,3580 га (кадастровий номер 1420386600:01:002:0408); -площа 23,6800 га ( кадастровий номер 1420386600:01:002:0409); -площа 12,5500 га ( кадастровий номер 1420386600:01:002:0410). Всі проекти землеустрою після розробки погоджені висновками відділу Держгеокадастру в Олександрівському районі Донецької області Донецької області, що вказує на відповідність проектів вимогам законів та прийнятих відповідно до нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації (ч.6 ст. 186-1 ЗК України). Рішенням Олександрівської районної ради від 20 квітня 2016 року № 7/6-71 затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки вказаних земельних ділянок. З метою затвердження проектів землеустрою вона звернулась до [PERSON] управління Держгеокадастру у Донецькій області із відповідним клопотанням про затвердження проектів змелеустрою та прийняття рішення про надання земельних ділянок в оренду ( ст. 123 ЗК України). Приписами ч.10 ст. 123 ЗК України закріплено, що рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення, зокрема, здійснюються затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Листами [PERSON] управління Держгеокадастру у Донецькій області від 06 червня 2016 року їй було відмовлено у затверджені восьми проектів землеустрою. Підставою для відмови у затверджені проектів землеустрою відповідач зазначив те, що земельні ділянки включено до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставлені на земельні торги (Наказ № 23-СГ). Не погоджуючись із відмовами відповідача від 06 червня 2016 року вона звернулась до суду із вісьмома відповідними позовними заявами (щодо кожної ділянки окремо), в яких просила суд визнати протиправними відмови відповідача у передачі їй в оренду відповідних земельних ділянок та зобовязати відповідача повторно розглянути її клопотання про затвердження проектів землеустрою та надати відповідні земельні ділянки в оренду. Зазначені позови судом були задоволені в повному обсязі. Наказом відповідача від 29 січня 2016 року № 23-СГ про визначення переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги, вирішено включити зазначені вище земельні ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляться на земельні торги, згідно із додатком № 1. У Додатку 1 до вказаного наказу визначено перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги, у якому, крім інших, зазначені такі земельні ділянки: - площа 25,0315 га (кадастровий номер 1420386600:01:002:0383); -площа 35,5568 га ( кадастровий номер 1420386600:01:002:0388); -площа 5,1270 га (кадастровий номер 1420386600:01:002:0405); -площа 48,1206 га ( кадастровий номер 1420386600:01:002:0406); -площа 20,6000 га (кадастровий номер 1420386600:01:002:0407); -площа 13,3580 га (кадастровий номер 1420386600:01:002:0408); -площа 23,6800 га ( кадастровий номер 1420386600:01:002:0409); -площа 12,5500 га ( кадастровий номер 1420386600:01:002:0410). Як вбачається із відмов у затверджені проектів землеустрою, що також встановлено у вісьмох постановах по зазначеним справам, саме спірний наказ № 23-СГ вступав в якості підстави для відмови їй у затвердженні проектів землеустрою. Постановами Донецького окружного адміністративного суду визнано протиправними відмови відповідача у затверджені проектів землеустрою відповідних земельних ділянок та зобовязано відповідача повторно розглянути її клопотання про затвердження проектів землеустрою. Тож, на теперішній час, вона має право звернутись до відповідача з клопотанням про затвердження проектів землеустрою. Поте, включаючи земельні ділянки до Наказу №23- СГ, відповідач фактично прийняв рішення, яке виключило можливість позитивного вирішення її клопотань про затвердження проектів землеустрою. Враховуючи, що їй відмовлено у затверджені проектів землеустрою у звязку із існуванням Наказу № 23-СГ, цей наказ порушує її право на отримання земельних ділянок в оренду. Статтею 7 Закону України «Про фермерське господарство» вказано, що надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється у порядку, передбаченому Земельним кодексом України. Згідно з абз.16 ч.2 ст.134 ЗК України (у редакції, що діяла станом на час виникнення правовідносин), не підлягають продажу на земельних торгах земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі, зокрема, передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства. Законом України «Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо проведення земельних торгів» від 18 лютого 2016 року № 1021-УШ (який набрав законної сили 03 квітня 2016 року) внесені зміни у Земельний кодекс України та, зокрема, змінено абз. 16 ч.2 ст. 134 Земельного кодексу України. Проте, прикінцевими та перехідними положеннями вказаного Закону врегульовано питання щодо права осіб на отримання земельних ділянок для ведення фермерського господарства у разі отримання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення таких ділянок до набрання чинності Законом № 1012-УШ. Так, у п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до земельного кодексу України щодо проведення земельних торгів» закріплено, що фізичні та юридичні особи, які до дня набрання чинності цим Законом одержали в установленому порядку дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для передачі у власність або користування земельних ділянок державної та комунальної власності, мають право на отримання таких земельних ділянок без проведення земельних торгів у випадках, визначених положеннями частини другої статті 134 ЗК України, що виключаються цим Законом. Отже, особи, які до 03 квітня 2016 року до набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо проведення земельних торгів» від 18 лютого 2016 року № 1012-УШ одержали в установленому порядку дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства (такий дозвіл нею отримано 13 вересня 2011 року), мають право на отримання таких земельних ділянок в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу, без проведення земельних торгів. Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування як станом на час отримання нею дозволу на розробку проекту землеустрою, так і на теперішній час, врегульовано ст. 123 ЗК України, відповідно до приписів якої така процедура полягала та полягає у наступних етапах: отримання дозволу на розробку проекту землеустрою; розробка проекту землеустрою; погодження такого проекту; прийняття субєктом владних повноважень рішення про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення. Отримання земельної ділянки у порядку, встановленому цією статтею, виключає обовязковість отримання прав на такі земельні ділянки шляхом участі у земельних торгах. Отже, отримавши 13 вересня 2011 року дозвіл на розробку проекту землеустрою, нею правомірно розпочато провадження дій, спрямованих на отримання у користування земельної ділянки, права на які, станом на час отримання нею дозволу на розробку проекту землеустрою взагалі не підлягали продажу на конкурентних засадах. Таким чином, вважає, що відповідач не мав законного права витребувані нею земельні ділянки включати 29 січня 2016 року Наказом № 23-СГ до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, наведених у позовні заяві. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав у повному обсязі, підтримав письмові заперечення на позов, пояснивши, що відповідач діє на підставі Положення про Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, затвердженого наказом Держгеокадастру від 17.11.2016 року № 308, в своїй роботі керується Конституцією України, Земельним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами та здійснює свої функції безпосередньо, а також через свої структурні підрозділи, та в порядку визначених повноважень розпоряджається землями сільськогосподарського призначення державної власності на території Донецької області з 2013 року. Відповідно до п. 8 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, відповідач в межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру. [PERSON] управління можуть бути скасовані Головою Держгеокадастру повністю чи в окремій частині. Розпорядженням голови Олександрівської РДА в Донецькій області від 13.09.2011 року № 302 позивачеві надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 195,5800 га за межами населеного пункту Петровської Другої сільської ради в довгострокові оренду для ведення фермерського господарства строком на 50 років. В даному випадку розпорядженням Олександрівською РДА лише надано право позивачу розробляти проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Надання дозволу на розроблення проекту землеустрою жодних прав (власності чи оренди) не породжує. Позивачеві було повідомлено щодо включення вказаних земельних ділянок до наказу [PERSON] управління Держгеокадастру у Донецькій області від 29.01.2016 року № 23-СГ до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які можуть бути виставлені на земельні торги. Наказ [PERSON] управління від 29.01.2016 року № 23-СГ «Про проведення земельних торгів у формі аукціону» відповідно до вимог п. 9 Положення про Головне управління не скасований ні повністю, ні в окремій його частині Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру. Наказом [PERSON] управління Держгеокадастру у Донецькій області від 27.02.2017 року №44 земельні ділянки за кадастровими номерами 1420386600:01:002:0406 та 1420386600:01:002:0383 виключені земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які можуть бути виставлені на земельні торги. Відповідно до ст. 28 ЗУ «Про землеустрій» розробник зобовязаний виконувати документацію із землеустрою у строк, що не перевищує 6 місяців з моменту укладання договору. Договір на виконання землевпорядкованої документації між позивачем та розробником документації ПП «Землевпорядник» було укладено 05.10.2011 року, максимальний термін виконання робіт сплив 05.04.2012 року. Також не можна вважати проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства [PERSON] дійсним у звязку з тим, що розробником договір не виконано вчасно. Також звертає увагу, що надання дозволу на розробку документації із землеустрою не встановлює набуття заявником прав на таку земельну ділянку. У позивача відсутнє будь-яке рішення компетентного органу про передачу майнових прав на вказані земельні ділянки. Вказаний факт відповідно до ст. 124 ЗК України лише доводить факт відсутності у позивача будь- яких прав на земельні ділянки. Відсутність очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, оскільки, а ні в ч.2 ст. 134 ЗК України на яку безпідставно посилається позивач (в редакції, яка діяла на час прийняття наказу ГУ № 23-СГ), а ні в інших нормативно - правових актах не зазначено заборону на внесення до переліку земельних ділянок. Той факт, що позивач фактично ще у 2011 році отримала дозвіл на розробку документації із землеустрою та усіляко затягувала процес набуття майнових прав на ці ділянки, при цьому самовільно використовувала землю під посіви не сплачуючи кошти державі. Скасування дії наказу [PERSON] управління Держгеокадастру № 23-СГ завдає шкоди майновим інтересам держави, яка недоотримала всі ці роки платежі за користування землею від позивача. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Представник третьої особи ТОВ «Агромакспром» [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав у повному обсязі, підтримав заперечення надані в письмовій формі, пояснивши, що у даному випадку у позивача взагалі не виникало прав, котрі, на його думку, порушені та які треба захищати. Відповідно до ст. 122 ЗК України з 2013 року розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на території Донецької області передано ГУ Держгеокадастру у Донецькій області. Після внесення змін до ЗК України в частині визнання повноважень розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності з 01.01.2013 року, ГУ Держгеокадастру у Донецькій області дозволи на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для відведення фермерського господарства позивачеві не надавались. Звернення позивача до відповідача щодо затвердження проекту землеустрою відбулося вже після внесення вищезазначених змін до законодавства України. Відповідно до Закону України № 497-УІІІ від 02 червня 2015 року прийняті і не виконанні дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо створення нових та впорядкування існуючих землеволодінь і землекористувань зберігають чинність протягом двох років з дня набрання чинності цим Законом, а розроблені відповідно до цих рішень проекти підлягають затвердженню органам який їх видав. З урахуванням зазначено термін дії дозволів сплинув в червні 2017 року, а позивач звернувся до суду тільки у серпні. У разі якщо проекти були розроблені, то позивач повинен звертатися щодо їх затвердження до Олександрівської РДА Донецької області, яка їх видала. Крім того, позивачу було достовірно відомо про включення вказаних земельних ділянок до наказу ГУ Держгеокадастру у Донецькій області від 29.01.2016 року № 23-СГ до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які можуть бути виставлені на земельні торги. Позивачу також було відомо і про наказ відповідача від 20.10.2016 року № 2213-СГ «Про проведення земельних торгів у формі аукціону», проте позивач не забажав приймати участь в аукціоні та придбати право оренди земельних ділянок в встановленому законом порядку. Твердження позивача про те, що ним нібито, проводився комплекс дій у відповідності з чинним законодавством для укладення договорів оренди не відповідає дійсності, оскільки відповідно до ст. 28 ЗУ «Про землеустрій» розробник зобовязаний виконувати документацію із землеустрою у строк, що не перевищує 6 місяців з моменту укладення договору. Такий договір між позивачем та розробником документації ПП « Землевпорядник» було укладено 05.10.2011 року, тобто термін сплинув 05.04.2012 року. Таким чином неможливо вважати проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства [PERSON] дійсним через те, що розробником договорів було порушено вимоги ст. 28 ЗУ «Про землеустрій» та ст. 66 ЗУ «Про землеустрій», оскільки працівник ПП «Землевпорядник» землевпорядник [PERSON], не була включена до Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників як окремий розробник-фізична особа-підприємець, а отже вона не мала права розробляти документацію із землеустрою. Також зазначив, що на підставі наказу відповідача від 29.01.2016 року № 23-СГ, який оскаржує позивач, вже проведено торги з продажу прав на земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності та укладено відповідні договори оренди землі з ТОВ «Агромакспром». Предметом спору у даній справі позивач визначила виключно законність вказаного наказу ГУ Держгеокадастру у Донецькій області, тобто ненормативного акта, який застосовано одноразово, виконано на підставі якого виникли інші правовідносини. Разом з тим, спір з приводу законності рішення субєкта владних повноважень може розглядатися цивільним або господарським судом, тільки одночасно оспорюється цивільне речове право, яке виникло в результаті та після реалізації такого рішення. У разі прийняття субєктом владних повноважень ненормативного акта, який застосовується одноразово і після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, позов, предметом якого є спірні рішення органів державної влади, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту. Просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Представник третьої особи Товарної біржі «Мегаполіс» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належний чином, надав заяву до суду про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 1 ЗК України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ст. 80 ЗК України, суб'єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності. Згідно із ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Частиною 4 статті 122 ЗК України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Відповідно до ч. 1 ст. 123 ЗК України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання). Відповідно до частини 2 ст. 123 ЗК України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. Судом встановлено, що розпорядженням голови Олександрівської райдержадміністрації від 13 вересня 2011 року № 302 зі змінами, внесеними розпорядженням голови Олександрівської райдержадміністрації від 27 вересня 2012 року \~№ 34, [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 195,58 га, розташованих за межами населених пунктів Петровської Другої сільської ради в довгострокову оренду строком на 50 років для ведення фермерського господарства (т.1 а.с. 9-10). Рішенням Олександрівської районної ради Донецької області від 20.04.2016 року № 7/6-71 затверджено Технічну документацію з нормативно грошової оцінки земельних ділянок державної власності сільського господарського призначення (запасу) для ведення фермерського господарства, розташованих на території Петрівської Другої сільської ради Олександрівського району Донецької області (за межами населених пунктів): площею 25,0315 га, кадастровий номер земельної ділянки 1420386600:01:002:0383; площею 35,5568 га, кадастровий номер земельної ділянки 1420386600:01:002:0388; площею 5,1270 га, кадастровий номер земельної ділянки 1420386600:01:002:0405; площею 48,1206 га, кадастровий номер земельної ділянки 1420386600:01:002:0406; площею 20,6000 га, кадастровий номер земельної ділянки 1420386600:01:002:0407; площею 13,3580 га, кадастровий номер земельної ділянки 1420386600:01:002:0408; площею 23,6800 га, кадастровий номер земельної ділянки 1420386600:01:002:0409; площею 12,5500 га, кадастровий номер земельної ділянки 1420386600:01:002:0410 (т.1 а.с. 14-15). На звернення позивача з приводу затвердження проектів землеустрою щодо відведення вищезазначених замельних ділянок, Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області листами від 06 червня 2016 року № Т-1811/0-1436/6-16, № Т-1811/0-1438/6-16, № Т-1811/0-1440/6-16, № Т-1811/0-1434/6-16, № Т-1811/0-1437/6-16, № Т-1811/0-1439/6-16, № Т-1811/0-1435/6-16,№ Т-1811/0-1433/6-16 повідомило позивача про те, що відповідно до наказу Держземагенства України від 22 листопада 2014 року № 343 «Про методичні рекомендації щодо підготовки територіальними органами Держземагенства до продажу на земельних торгах прав на земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності за рахунок коштів виконавців земельних торгів», витребувані земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які можуть бути виставлені на земельні торги. У звязку з чим, передати позивачу в оренду земельну ділянку не представляється можливим (т.1 а.с.16-31). Постановами Донецького окружного адміністративного суду по справам № 805/2346/16-а; 805/3441/16-а; 805/3442/16-а; 805/3443/16-а; 805/3444/16-а; 805/3445/16-а; 805/3446/16-а; 805/3447/16-а які набрали законної сили, визнано протиправними відмови [PERSON] управління Держгеокадастру у Донецькій області у передачі позивачу в оренду відповідних земельних ділянок та зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області повторно розглянути клопотання позивача про затвердження проектів землеустрою (т.2 а.с. 31-80). У всіх вищевказаних постановах суд дійшов висновку про протиправність виставлення на торги спірних земельних ділянок, через що суд визнав відмови відповідача у затвердженні проектів землеустрою протиправними, оскільки, у зазначених вище листах відповідач не робить посилання на невідповідність проектів землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно правових актів, що є єдиною законною підставою для відмови, а саме не відповідність частини тринадцятої статті 123 ЗК України. Єдиною підставою для відмови у передачі позивачу в оренду земельних ділянок відповідач зазначив, що відповідно до наказу Держземагенства України від 22 листопада 2014 року № 343 «Про методичні рекомендації щодо підготовки територіальними органами Держземагенства до продажу на земельних торгах прав на земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності за рахунок коштів виконавців земельних торгів», витребувані земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які можуть бути виставлені на земельні торги. У вищезазначених постановах суд зазначив, що методичні рекомендації за своєю правовою природою не є нормативно правовим актом, вони не містять правових норм, проте можуть нести виключне рекомендаційний, розяснювальний та інформаційний характер. Крім того, станом на час судового розгляду вищезазначених справ адміністративної юрисдикції наказ Держземагентства України від 22 жовтня 2014 року № 343 «Про методичні рекомендації щодо підготовки територіальними органами Держземагентства до продажу на земельних торгах прав на земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності за рахунок коштів виконавців земельних торгів» втратив чинність на підставі наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 23 червня 2016 року № 178. Також, рішеннями Донецького окружного адміністративного суду по справам № 805/2346/16-а, 805/3441/16-а; 805/3442/16-а; 805/3443/16-а; 805/3444/16-а; 805/3445/16-а; 805/3446/16-а; 805/3447/16-а встановлено, що оскаржуваний наказ [PERSON] управління Держгеокадастру у Донецькій області № 23-СГ від 29 січня 2016 року не може впливати на встановлені Законом України від 18 лютого 2016 року № 1012-VIII права позивача на отримання земельної ділянки в оренду без проведення земельних торгів. Крім того, відповідач не був позбавлений можливості вносити зміни до відповідного наказу. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. За приписами ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Частиною 2 ст. 124 ЗК України встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 134 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі, зокрема, передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства, тощо. Виходячи з контексту вищазазначених норм права, суд приходить до висновку, що при наданні (передачі) в оренду громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства, права оренди на такі земельні ділянки не підлягають продажу на земельних торгах. Вказаний висновок підтверджується п. 2 прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо проведення земельних торгів» від 18.02.2016 № 1012-VIII де визначено, що фізичні та юридичні особи, які до дня набрання чинності цим Законом (набрав чинності 03 квітня 2016 року) одержали в установленому порядку дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для передачі у власність або користування земельних ділянок державної та комунальної власності, мають право на отримання таких земельних ділянок без проведення земельних торгів у випадках, визначених положеннями частини другої ст. 134 Земельного кодексу України, що виключаються цим Законом. Отже, виходячи з наведених норм ст.ст.124, 134, 135 ЗК України та з огляду на положення ст.ст. 22, 31, 93 ЗК України - землі сільськогосподарського призначення можуть надаватися громадянам для ведення фермерського господарства та використовуватися цим господарством, зокрема, на умовах оренди. При цьому в даному випадку при передачі позивачу земельних ділянок для ведення фермерського господарства земельні торги не повинні проводитися, а передача земельних ділянок здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 136 ЗК України, організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення. У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, їх цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу. Відповідно до ч. 2 ст. 136 ЗК України, добір земельних ділянок державної чи комунальної власності, у тому числі разом з розташованими на них об'єктами нерухомого майна (будівлями, спорудами) державної чи комунальної власності, які або права на які виставляються на земельні торги, здійснюється з урахуванням затверджених містобудівної документації та документації із землеустрою, а також маркетингових досліджень, інвестиційної привабливості, звернень громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови. Відповідно до п. 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області визначено, зокрема, що Головне управління відповідно до покладених на нього завдань: розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, на території Донецької області; вносить у встановленому порядку пропозиції щодо розпорядження землями державної та комунальної власності, встановлення меж області, району, міста, району в місті, села і селища, регулювання земельних відносин; бере участь у розроблені та виконанні галузевих, регіональних та місцевих програм з питання регулювання земельних відносин, раціонального використання земель, їх відтворення та охорони, встановлення меж області, району, міста, району в місті, села і селища, у проведенні моніторингу земель, територіальному плануванні. Отже, Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області може включати земельні ділянки до переліку земельних ділянок, права на які виставляються на земельні торги, не на власний розсуд, а лише на підставі та в порядку встановленими ч.1, ч. 2 ст. 136 ЗК України. Як вже зазначалось раніше, відпвідно до ч. 1 ст. 136 ЗК України, організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу. Частиною 4 статті 136 ЗК України передбачено, що підготовку лотів до проведення земельних торгів забезпечує організатор земельних торгів. Підготовка лотів до проведення земельних торгів включає: виготовлення, погодження та затвердження в установленому законодавством порядку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі зміни цільового призначення земельної ділянки та у разі, якщо межі земельної ділянки не встановлені в натурі (на місцевості); державну реєстрацію земельної ділянки; державну реєстрацію речового права на земельну ділянку; отримання витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки відповідно до Закону України «Про оцінку земель» у разі продажу на земельних торгах права оренди на неї; проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки відповідно до Закону України «Про оцінку земель», крім випадків продажу на земельних торгах права оренди на неї; встановлення стартової ціни продажу земельної ділянки, яка щодо земель державної та комунальної власності не може бути нижчою за експертну грошову оцінку земельної ділянки; встановлення стартового розміру річної орендної плати, який щодо земель державної та комунальної власності не може бути меншим розміру орендної плати, визначеного Податковим кодексом України; встановлення стартової ціни продажу прав емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки, яка щодо земель державної чи комунальної власності не може бути нижчою за ринкову вартість відповідного права, визначену шляхом проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок; визначення виконавця земельних торгів, дати та місця проведення земельних торгів. Як вбачається із спірного наказу відповідача, перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності права на які виставляються на земельні торги, містить дані про місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, площу, а також те, що деякі земельні ділянки мають кадастровий номер (а.с.11-13). Проте, у вказаному переліку, що є додатком до наказу [PERSON] управління Держгеокадастру у Донецькій області від 29 січня 2016 року №23-сг, як і у самому наказі, відсутні обовязкові в силу вимог абз. 2 ч. 1 ст. 136 ЗК України дані, а саме: умови продажу земельних ділянок та кадастрови номери земельних ділянок площею, зокрема, 48,1206 га; 13,3580 га, 12,5500 га, 5,1270 га, 23,6800 га, 20,600 га. Крім того, передумовою та підставою для включення земельних ділянок до переліку земельних ділянок, права на які виставляються на земельні торги, в силу вимог ч.2 ст. 136 ЗК України є проведення маркетингових досліджень, оцінка їх інвестиційної привабливості та наявність звернень громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови. Будь-яких доказів щодо виконання вимог ч.2 ст. 136 ЗК України в частині проведення маркетингових досліджень, оцінки їх інвестиційної привабливості, які обумовлювали доцільність та необхідністю включення вказаних земельних ділянок до наведеного переліку представником відповідача не надано та про наявність таких доказів не заявлено. За таких обставин, з огляду на недоведеність стороною відповідача правомірності своїх дій, суд вважає, що наказ [PERSON] управління Держгеокадастру у Донецькій області від 29 січня 2016 року № 23-СГ про визначення переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги в частині включення земельних ділянок: площа 35,5568 га (кадастровий номер 1420386600:01:002:0388); площа\~\~5,1270 га (кадастровий номер 1420386600:01:002:0405); площа 20,6000 га (кадастровий номер 1420386600:01:002:0407); площа 13,3580 га (кадастровий номер 1420386600:01:002:0408); площа 23,6800 га (кадастровий номер 1420386600:01:002:0409); площа 12,5500 га (кадастровий номер 1420386600:01:002:0410) до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги є протиправним та таким, що суперечить чинному законодавству, а отже, підлягає скасуванню. Різом з тим, суд не вбачає підстав для визнання протиправни та скасування спірного наказу в частині включення земельних ділянок: площею 25,0315 га (кадастровий номер 1420386600:01:002:0383); площа 48,102 га (кадастровий номер 1420386600:01:002:0406), оскільки наказом [PERSON] управлення Держгеокадастру у Донецькій області від 27 лютого 2017 року № 44, зазначені земельні ділянки виключені з переліку земельних ділянок сільськогосподарствого призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги (т. 1 а.с. 169-171). При цьому, суд зазначає, що в порушення вимог ст. 124 Конституції України, відповідач без урахування висновків суду у судових рішеннях у справах № 805/2346/16-а, 805/3441/16-а; 805/3442/16-а; 805/3443/16-а; 805/3444/16-а; 805/3445/16-а; 805/3446/16-а; 805/3447/16-а, які набрали законної сили, не скористався своїм правом внести інші зміни до спірного наказу, або перенести дату проведення даних земельних торгів до виконання судових рішень та вирішення питання щодо повторного розгляду клопотань позивача щодо спірних земельних ділянок та прийняття відповідного рішення. Одночасно, суд не приймає до уваги заперечення відповідача проти позову та вважає їх безпідставними з огляду на недоведеність відповідачем правомірності своїх дій при прийнятті оскаржуваного наказу. Твердження відповідачем про те, що позивач, отримавши у теперішній час в користування земельні ділянки площею 25,0315 га (кадастровий номер 1420386600:01:002:0383); площа 48,102 га (кадастровий номер 1420386600:01:002:0406) може отримувати додатково земельні ділянки лише на конкурентних засадах через участь у торгах, значення для вирішення даної справи не мають, оскільки ці обставини не існували на час прийняття відповідачем оспорюваного наказу та не могли впливати на його прийняття. Суд також не приймає до уваги доводи представник третьої особи про те, що зазначений спір з приводу законності рішення субєкта владних повноважень мже розглядатися тільки якщо одночасно оспорюється цивільне річове право особи ( зокрема, й право користування землею), яке виникло в результаті та після реалізації такого рішення, та вважає їх безпідставними, з огляду на те, що в провадження Краматорського міського суду Донецької області перебуває цивільна справа № 234/18286/16-ц, в якій [PERSON] оспорює право оренди ТОВ «Агромакспром», яке виникло в результаті реалізації, в т.ч. спірного наказу (т.1 а.с.185-193). Інші доводи представника третьої особи не стосуються предмету доказування в даній справі (правомірність оспорюваного наказу), а тому до уваги судом не приймаються. За таких обставин, позов слід задовольнити частково. Згідно із ст.141 ЦПК України, суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial