Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Звертаючись до суду, позивач в обґрунтування заявлених позовних зазначила, що вона перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах з липня 2008 року. Із зазначеного часу вони стали проживати однією родиною в [ADDRESS], а пізніше з січня 2009 року до листопада 2009 року в [ADDRESS] - за місцем її реєстрації. З даного часу вони мешкали однією сім'єю, мали спільний бюджет, вели спільне господарство та мали спільні придбання. 19.08.2009 року ними була придбана квартира [ADDRESS], яка була оформлена на ім'я відповідача на підставі договору купівлі-продажу. В період з 19.08.2009 року до листопада 2009 року в квартирі було зроблено повний ремонт - встановлені підвісні стелі та поклеєні шпалери в усіх кімнатах, проведена заміна сантехніки, встановлені ванна та унітаз, гідробокс, у ванній стіни і підлогу встелено плиткою, замінено старі вікна на пластикові, встановлені міжкімнатні двері, вбудовані меблі на кухні. Після закінчення ремонту, вони з відповідачем переїхали та стали мешкати в зазначеній квартирі. 30.04.2010 року вони з відповідачем офіційно зареєстрували шлюб. [INFO] у них народився син [PERSON]. На момент зачаття дитини вони відповідно підтримували фактичні шлюбні стосунки. [INFO] у них з відповідачем народився другий син [PERSON]. Також позивачка зазначила, що вони сумісно проводили з відповідачем відпочинок у 2008 та 2009 роках в Криму. Вона має реєстрацію в квартирі з 21.04.2010р., а відповідач мав в квартирі реєстрацію незначний період часу з 24.09.2009р. по 05.01.2010 рік, коли знявся з реєстрації, та з 08.01.2010р. зареєструвався в [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що відповідач не визнає її право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], стало необхідним її звернення до суду з даним позовом. На підставі зазначеного позивач просила встановити факт постійного сумісного проживання однією родиною її та [PERSON] з липня 2008 року по 30.04.2010р.; визнати квартиру [ADDRESS] - спільною сумісною власністю її та [PERSON]; визнати за нею та [PERSON] право власності за кожним по 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає у повному обсязі. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав у повному обсязі, обґрунтувавши їх доказами викладеними в позовній заяві Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав у повному обсязі, надав суду письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту постійного сумісного проживання однією родиною його та позивачки з липня 2008 року по 30.04.2010р., про визнання квартири [ADDRESS] їх з позивачкою сумісною власністю та про визнання за кожним з них права власності по 1/2 частини квартири [ADDRESS] визнає у повному обсязі. Відповідно до ст.31 ЦПК України відповідач вправі визнати позов протягом усього часу розгляду справи. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Ніким не заперечується та відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України судом вважається доведеним, що: - З липня 2008 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. - 19.08.2009 року сторонами була придбана квартира квартири [ADDRESS], договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 19.08.2009 року було оформлено на відповідача по справі [PERSON] (ар.с.8-10). Що також підтверджується витягом з державного реєстру правочинів (ар.с.11) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (ар.с.12). - Офіційний шлюб сторін було зареєстровано 30.04.2010. відділом реєстрації актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції Луганської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (ар.с.5). - [INFO] у сторін народився син [PERSON] (ар.с.7). - [INFO] у сторін народився другий син [PERSON] (ар.с.6). Позивач має реєстрацію в квартирі [ADDRESS] з 21.04.2010р. (ар.с.17), а відповідач мав в зазначеній квартирі реєстрацію з 24.09.2009р. по 05.01.2010 рік, коли знявся з реєстрації, та з 08.01.2010р. зареєструвався в [ADDRESS], що підтверджується копіями паспортів сторін. Відповідно до ч.1, 2 ст.74 Сімейного|родинного| Кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.60 Сімейного|родинного| Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.2 ст.60 Сімейного|родинного| Кодексу України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.61 Сімейного|родинного| Кодексу України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч.1, 2 ст. 69 Сімейного Кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно до ст. 70 Сімейного Кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.1 ст. 71 Сімейного Кодексу України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до ст.392 Цивільного Кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Оскільки відповідач у справі позов визнав, а також те, що підстав вважати, що визнанням позову будуть порушені чиїсь інтереси, або він суперечить закону, не встановлено, його можна прийняти, та позов задовольнити.

Outcome: approved