Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Звернувшись до суду у грудні 2013 р. та уточнивши позовні вимоги у лютому 2014 р. позивач просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] Заявлені вимоги мотивував тим, що він є власником 1/2 частини зазначеного будинку, а інша 1/2 частина належить померлій [INFO] р. [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу, тобто будинок знаходиться у спільній частковій власності двох осіб. Спадкоємців після її смерті не має. Разом з цим, він починаючи з дати смерті постійно проживає у спірному будинку, в тому числі на частині, що належить померлій. Тобто, оскільки він впродовж більше 10 років користувався частиною померлої в будинку і добросовісно її набув, просить суд визнати за ним право власності на іншу 1/2 частину спірного будинку. Представник позивача надав заяву про підтримку позову, розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду цивільної справи був повідомлений належним чином, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності та прийняття рішення згідно наданих письмових заперечень. В тексті заперечень зазначив, що враховуючи той факт, що попередня власниця спірного майна, [PERSON], відповідно до свідоцтва про смерть, померла [INFO] р., є необхідним зазначити, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261 - 1265 ЦК України. Враховуючи специфіку спірних правовідносин та необхідність встановлення всіх обставин, що є суттєвими для вирішення спору по суті, вважає доцільним залучити до участі у справі в якості третьої особи виконавчий комітет Тернівської районної у м. Кривому Розі ради. Є необхідність визначити чи не існує на сьогоднішній день інших повноважних власників земельної ділянки, на якій розміщено 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] та спірного майна. Крім того, необхідно звернути увагу на той факт, що до матеріалів справи залучено технічних паспорт на спірне нерухоме майно, виконаний ПП «Землі Півдня» в грудні 2013 р.. При вивчені схематичного плану земельної ділянки під будинком [ADDRESS] вбачається, що на території зазначеного домоволодіння знаходиться цілий ряд об'єктів, на які не оформлені правоустановчі документи, а саме: житловий будинок з тамбуром після перепланування зі зміною призначення кімнат, літня кухня, три сараї та вбиральня. Особливо важливим є питання визначення кола зацікавлених осіб, щоб виключити можливість створення передумов для порушення їх інтересів з приводу прав на спірну нерухомість та земельну ділянку під ним. Отже підтвердженням відповідності спірного майна санітарним, екологічним, протипожежним та будівельним нормам мають бути довідки відповідних організацій. Тобто представник відповідача фактично звів свою позицію на незгоду з позовом, з підстав, що на території домоволодіння є самочинно збудовані споруди, залишивши вирішення питання по позовній вимозі, щодо визнання права власності на 1/2 частину будинку, на розсуд суду. Третя особа явку свого представника в судове засідання не забезпечила, надавши лист про те, що не заперечує проти позову, але при наявності довідок про відповідність спірного майна санітарним, екологічним, протипожежним та будівельним нормам. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню на підставі ст. ст. 344, 346 ЦК України, п. 8 Перехідних положень ЦК України. За вимогами останніх, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність). Право власності припиняється у разі смерті власника. Правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Як убачається з матеріалів справи, позивач та померла є співвласниками будинку [ADDRESS] Будинок належить співвласникам на праві спільної часткової власності на підставі договору купівлі - продажу від 30.01.1969 р. (зареєстровано в реєстрі за № 7). [PERSON] померла [INFO] р.. Після її смерті відкрилася спадщина, але ніхто за її прийняттям не звертався, а спадкоємці невідомі. (а.с. 12-13, 15-16, 17) Наведені обставини підтверджені документально, в тому числі відповідними доказами, ставити під сумніви їх суд не вбачає підстав. Так, незалежно від того, що співвласником спірного домоволодіння була [PERSON], позивач після її смерті володів та відкрито користувався зазначеним майном як власник. Позивач відкрито, добросовісно і безперервно володіє та користується зазначеним нерухомим майном по цей час, а саме на протязі більш ніж десять років. Доводи відповідача та третьої особи викладені в запереченнях і листі не стосуються на пряму позовної вимоги, у якій мова не йде про визнання права власності на самочинні будови або «перебудови» і які не є предметом дослідження судом за цим позовом. Крім цього рішення про «узаконення цих будов», «перебудов» можливо лише після звернення позивача до суду з новим позовом, вже як власника всього домоволодіння, тобто визнання за ним права власності за набувальною давністю. За викладених обставин суд виходить з того, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Позивач у суді достовірно довів факт набуття ним права власності за набувальною давністю, оскільки він добросовісно і відкрито користується нерухомим майном на протязі більше 10 років. Інших осіб, які б заявляли вимоги щодо повернення вказаного нерухомого майна не має, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі і є підстави для визнання права приватної власності за набувальною давністю за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved