Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

Згідно з поданим позовом в останньому заявлено вимогу про зобов`язання відповідача визнати кредиторські вимоги [PERSON] в розмірі 31 790,29 грн. та в розмірі сплаченого судового збору в сумі 840,80 грн. і віднести до вимог першої черги проміжного ліквідаційного балансу. Позов обґрунтований тим, що постановою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Гончаренка В.М. від 10.05.2018 р. [PERSON] визнано винною у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП правопорушення за наступних обставин: [PERSON] 25.03.2018 р. о 16 год. 45 хвил., керуючи автомобілем «Тойота» р/н [NUMBER] під час руху заднім ходом в районі буд. №18 по просп. Гагаріна в м. Дніпрі, не переконалась в безпечності свого маневру, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем «ЗАЗ» р/н [NUMBER] , що був припаркований водієм [PERSON] . Своїми діями [PERSON] порушила п. 10.9 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ТДВ «СТ «Домінанта» (поліс АМ/0679181). 29.05.2018 р. позивач звернувся до цього страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, втім, ТДВ «СТ «Домінанта» не повідомила позивача про прийняте рішення та не здійснило виплату страхового відшкодування. Згідно висновку експерта вартість матеріального збитку, спричиненого позивачу, становить 21 704,35 грн.; витрати на проведення експертизи склали 2 000,00 грн. Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування зменшується на суму франшизи. Відповідно до полісу АМ/0679181 розмір франшизи складає 1 000,00 грн. За підрахунком позивача відповідач мав виплатити на користь позивача на підставі ст.ст. 12, 29, 36 зазначеного вище закону страхове відшкодування в розмірі 22 704,35 грн. в строк до 27.08.2018 р. (на протязі 90 днів) з дня надходження до страховика заяви на виплату страхового відшкодування, тобто з 29.05.2018 р. по 27.08.2018 р. включно. Втім, страхове відшкодування не виплачено. З урахуванням вимог п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 625 ЦК України відповідач зобов`язаний компенсувати позивачу пеню, 3% річних та індекс інфляції за період часу, починаючи з 28.08.2018 р. по 12.06.2019 р. включно, при цьому загальний розмір вимог позивача становить 31 790,29 грн. (22 704,35 + 9 085,94). Як зазначається позивачем при зверненні до суду, він з відкритих джерел стало відомо про припинення відповідача шляхом ліквідації на підставі рішення власника, у зв`язку з чим 30.12.2019 р. засобами поштового зв`язку за місцем знаходження відповідача надіслав на адресу відповідача заяву про включення до реєстру кредиторів на суму 31 790,29 грн., втім, даний лист повернувся 16.01.2020 р. з відміткою на конверті про закінчення строку зберігання, що на думку позивача свідчить про ухилення відповідача від свого обов`язку щодо розгляду пред`явленої вимоги. На переконання позивача, ліквідація відповідача, як юридичної особи, відбувається у цивільно-правовому порядку, у зв`язку з чим такий спір з немайновими вимогами до боржника має бути розглянутий місцевим загальним судом. Відповідач не скористався правом брати участь в судових засіданнях, та в силу ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 - 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, встановлено, що постановою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Гончаренка В.М. від 10.05.2018 р. [PERSON] визнано винною у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП правопорушення за наступних обставин: [PERSON] 25.03.2018 р. о 16 год. 45 хвил., керуючи автомобілем «Тойота» р/н [NUMBER] під час руху заднім ходом в районі буд. №18 по просп. Гагаріна в м. Дніпрі, не переконалась в безпечності свого маневру, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем «ЗАЗ» р/н [NUMBER] , що був припаркований водієм [PERSON] . Своїми діями [PERSON] порушила п. 10.9 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам (а.с. 9). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ТДВ «СТ «Домінанта» (поліс АМ/0679181). 29.05.2018 р. позивач звернувся до цього страховика із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 10), втім, ТДВ «СТ «Домінанта» не повідомила позивача про прийняте рішення та не здійснило виплату страхового відшкодування. Відповідно до висновку експерта (а.с. 12-17) вартість матеріального збитку, спричиненого позивачу, становить 21 704,35 грн.; витрати на проведення експертизи склали 2 000,00 грн. 30.12.2019 р. на адресу відповідача позивач надіслав заяву про включення до реєстру кредиторів, що підтверджується відповідною заявою та накладною про фактичне відправлення, втім, поштове відправлення повернуто адресанту з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Страхове відшкодування відповідачем не виплачено. За підрахунком позивача з урахуванням вимог п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 625 ЦК України відповідач зобов`язаний компенсувати позивачу пеню, 3% річних та індекс інфляції за період часу, починаючи з 28.08.2018 р. по 12.06.2019 р. включно, при цьому загальний розмір вимог позивача становить 31 790,29 грн. (22 704,35 + 9 085,94). З 13.06.2019 р. відповідач перебуває у стані припинення, що підтверджується детальною інформацією про юридичну особу; [PERSON] є головою комісії з припинення, місце знаходження юридичної особи м. Дніпро, вул. Василя Макухи, буд. 1. Згідно відомостей про справи про банкрутство (http://www.arbitr.gov.ua/pages/157) публікації про відкриття провадження у справі про банкрутство чи про проведення/початок відповідних судових процедур відносно боржника (відповідача) немає. Спірні правовідносини виникли із захисту майнових прав кредитора у зобов`язанні, яке виникло із виконання обов`язків страховика, який знаходиться у стані припинення. Дослідив докази, надані у порядку ст.ст. 76 - 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, в межах заявлених суду вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Як встановлено судом, спір виник між позивачем, як страхувальником, та відповідачем, як страховиком, з приводу неналежного виконання останнім зобов`язання по виплаті страхового відшкодування, що виникло на підставі договору. Товариство (відповідач) знаходиться у стані припинення, та у правовідносинах сторін ухвалено судове рішення, яке не виконано боржником (відповідачем). Відповідно до ч. 1 ст. 105 ЦК України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов`язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію. Відповідно до ч. 3 та ч. 5 ст. 105 ЦК України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи. Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи. Частиною 6 ст. 105 ЦК України визначено, що кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора. Порядок ліквідації юридичної особи визначений ст. 111 ЦК України. Виконання обов`язків, передбачених ст. 111 ЦК України, покладено на ліквідатора. Як встановлено судом, 30.12.2019р. на адресу відповідача позивач надіслав заяву про включення до реєстру кредиторів, що підтверджується відповідною заявою та накладною про фактичне відправлення, втім, поштове відправлення повернуто адресанту з відміткою «за закінченням терміну зберігання», у зв`язку з чим суд погоджується із слушністю доводів позивача щодо недотримання ліквідаційною комісією товариства (відповідачем) вимог цивільного законодавства щодо добровільної ліквідації юридичної особи. Щодо черговості задоволення вимог кредитора, то згідно з ч. 1 ст. 112 ЦК України у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи вимоги її кредиторів задовольняються у такій черговості: 1) у першу чергу задовольняються вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом; 2) у другу чергу задовольняються вимоги працівників, пов`язані з трудовими відносинами, вимоги автора про плату за використання результату його інтелектуальної, творчої діяльності; 3) у третю чергу задовольняються вимоги щодо податків, зборів (обов`язкових платежів); 4) у четверту чергу задовольняються всі інші вимоги. Вимоги однієї черги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належать кожному кредитору цієї черги. Частиною 3 ст. 112 ЦК України встановлено, що у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи. В той же час, щодо ліквідації страховика, то за законом визначені певні особливості: за ст. 43 Закону України «Про страхування», то при ліквідації страховика у разі, коли учасники страховика прийняли таке рішення і страховик не має зобов`язань перед страхувальниками, Уповноважений орган приймає рішення про виключення страховика з Єдиного державного реєстру страховиків (перестраховиків). Ліквідація страховика-резидента, що має зобов`язання перед страхувальниками, у разі визнання його банкрутом здійснюється у порядку, визначеному законом. При ліквідації платоспроможного страховика вимоги страхувальників за договорами страхування відносяться до вимог першої черги. Як встановлено судом, позивач при зверненні до суду посилається на приписи ЦК України та ст. 43 Закону України «Про страхування» в частині ліквідації саме платоспроможного страховика: виходячи з вимог ст. 43 Закону України «Про страхування» вимоги страхувальників за договорами страхування відносяться до вимог першої черги за умови ліквідації платоспроможного страховика. Позивач, розпорядившись своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, не надав суду доказів в порядку ст.ст. 76-80, ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України на підтвердження наявності обставин, що обґрунтовують позовні вимоги, та інших обставини, що мають значення для справи, зокрема, ліквідації саме платоспроможного страховика. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Встановлення платоспроможності страховика по даній справі є тією обставиною, яка потребує доказуванню, виходячи з підстав поданого позову. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ч. 2 ст. 13 ЦПК України). Підстави для збирання судом доказів в даній справі відсутні (ч. 2 ст. 13 ЦПК України). За наведених вище обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають. Доводи позивача не спростовують висновків суду, зазначених вище. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати підлягають віднесенню на рахунок позивача.

Outcome: dismissed