Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку» (далі ПАТ«ВБР») просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] суму заборгованості за Кредитним договором № МКЕХР2.8075.001 від 26.07.2013 року у розмірі 51754,28 грн., посилаючись на те, що 26 липня 2013 року між ПАТ «ВБР» та [PERSON] укладено Кредитний договір № МКЕХР2.8075.001, згідно із п.п. 1.1 якого Банк надає [PERSON] у тимчасове, платне користування кредит на умовах, визначених договором: Кредит надається в сумі 60000,00 грн. на споживчі цілі; термін користування кредитом до 23 січня 2015 року; процентна ставка за користування кредитом 20,00% річних; згідно п. 1.1.5 Кредитного договору Позичальник сплачує Банку комісію за надання кредитних ресурсів у розмірі 1% від суми кредиту по договору, щомісяця в період сплати. 26 липня 2013 року в якості забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором, між Банком та [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір поруки № РХ029031.134877.002, відповідно до п. 1 якого [PERSON] поручилась перед ПАТ «ВБР» за виконання [PERSON] зобовязань за Кредитним договором. Відповідно до Договору поруки [PERSON] відповідає перед позивачем за виконання зобовязань за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і [PERSON], включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно п. 5 Договору поруки у випадку невиконання [PERSON] будь-якого зобовязання за Кредитним договором, [PERSON], [PERSON] відповідають перед позивачем як солідарні боржники. Банк свої зобовязання за Кредитним договором перед Позичальником виконав, надавши [PERSON] кредит в сумі 60000,00 грн. Проте, [PERSON], в порушення вимог чинного законодавства та умов договору, свої зобовязання за Кредитним договором не виконав. Внаслідок порушення [PERSON] умов Кредитного договору, станом на 12.10.2015 року заборгованість останнього по кредиту складає 51754,28 грн., з яких: -Прострочена заборгованість по тілу кредиту 30407,75 грн.; -Прострочена заборгованість за процентами 9703,91 грн.; -Заборгованість по комісії 10800,00 грн.; -Сума пені 842,62 грн. Представник позивача ПАТ «ВБР» [PERSON] у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про повне підтримання позовних вимог ПАТ «ВБР» та про розгляд справи у його відсутність. В наданій суду заяві представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON], будучи згідно ч.9 ст. 74 ЦПК України належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявились, причини неявки не повідомили, тому суд на підставі ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (ухвалює заочне рішення). Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 26 липня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» та [PERSON] укладено Кредитний договір № МКЕХР2.8075.001 на споживчі цілі, згідно із яким Кредитор надає Позичальнику у тимчасове, платне користування кредит у розмірі 60000,00 грн., на термін користування до 23 січня 2015 року, зі сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 20,00% річних, а також щомісячної комісії за надання кредитних ресурсів у розмірі 1% від суми кредиту (а.с.19-21). Пунктом 2.4 Кредитного договору визначено період сплати кредиту, комісії та відсотків з 1-го по 20-те число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання даного договору. Відповідно до п.2.5 Кредитного договору повернення кредиту здійснюється шляхом здійснення платежу на транзитний рахунок зазначений в п. 1.3 Кредитного договору, згідно Графіку погашення (Додаток № 2), який є невідємною частиною цього Договору. Відповідно до п.п. 4.2.1 Кредитного договору [PERSON] зобовязався здійснювати своєчасне повернення Кредиту, сплачувати нараховані проценти та комісії, виконувати всі свої зобовязання у повному обсязі у строки, передбачені Договором. [PERSON] взяті на себе зобовязання за Кредитним договором не виконав, останній платіж за Кредитним договором здійснив 30.04.2014 року (а.с.4). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із розрахунком заборгованості (а.с.3-18) заборгованість [PERSON] за Кредитним договором станом на 12.10.2015 року становить 51754,28 грн., з яких: -Прострочена заборгованість по тілу кредиту 30407,75 грн.; -Прострочена заборгованість за процентами 9703,91 грн.; -Заборгованість по комісії 10800,00 грн.; -Сума пені 842,62 грн. Проте, суд вважає неправомірним нарахування позивачем за даним Договором неустойки (пені) у розмірі 842,62 грн., оскільки 02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -УП). Відповідно до ст. 2 Закону № 1669-УП на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція (ч.1). Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції (ч.2). Відповідно до ч.1, ч.2 ч.3 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 УП цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. На виконання абзацу 3 п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». 02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Пунктом 1 та 3 вказаного розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053». Як встановлено судом, відповідач зареєстрований у [INFO], яке відповідно до розпорядження КМУ від 02.12.2015 року входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. За таких обставин, суд вважає, що відповідач звільняється від сплати неустойки (пені) у розмірі 842,62 грн. на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитним договором № МКЕХР2.8075.001 від 26.07.2013 року. Таким чином, без врахування нарахованої пені, загальний розмір заборгованості відповідача за договором № МКЕХР2.8075.001 від 26.07.2013 року становить 50911,66 грн., та складається з такого: 30407,75 грн. прострочена заборгованість по тілу кредиту; 9703,91 грн. прострочена заборгованість за процентам; 10800,00 грн. заборгованість по комісії. Тож, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «ВБР» заборгованість за Кредитним договором № МКЕХР2.8075.001 від 26.07.2013 року у розмірі 50911,91 грн. Розглядаючи питання щодо покладення на [PERSON] солідарного обовязку з [PERSON] про сплату заборгованості за Кредитним договором, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 26 липня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» та [PERSON] та [PERSON] укладено Договір поруки № РХ029031.134877.002, відповідно до умов якого [PERSON] поручається перед банком за виконання позичальником зобовязань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, терміни та умови повернення та сплати яких встановлюється кредитним договором № МКЕХР2.8075.001 від 26.07.2013 року та будь-якими додатковими угодами до нього (в т.ч. збільшуючи ми основне зобовязання) (а.с.23). Відповідно до п.п. 4, 5 Договору поруки у разі невиконання зобовязань за кредитним договором поручитель та позичальник відповідають перед банком як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і позичальник, включаючи сплату кредиту, процентів за користування кредитом, комісій, пені, інших платежів, передбачених кредитним договором, відшкодування збитків. Відповідно до п.14 Договору поруки цей Договір набирає чинності з дати його підписання та діє до повного виконання зобовязань за Кредитним договором. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 24 постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснив, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. При цьому сама по собі умова договору поруки про дію поруки до повного виконання позичальником зобовязання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою про подію, яка має неминуче настати. Пунктом 1.1.2 Кредитного договору № МКЕХР2.8075.001 від 26.07.2013 року передбачений кінцевий термін повернення основної заборгованості за даним договором до 23 січня 2015 року. Позивач, протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання вимогу до поручителя не предявив, а тому у відповідності до ч.4 ст. 559 ЦК України Договір поруки № РХ029031.134877.002 від 26.07.2013 року є припиненим. За таких обставин, підстав для покладення на [PERSON] солідарного обовязку з [PERSON] по сплаті заборгованості за Кредитним договором № МКЕХР2.8075.001 від 26.07.2013 року суд не вбачає та вважає необхідним в задоволенні позовних вимог ПАТ «ВБР» до [PERSON] відмовити. Тож, позов слід задовольнити частково. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Outcome: partial