Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Згідно позовної заяви та пояснень представника позивача в судовому засіданні, відповідач працював водієм-експедитором ТЗОВ «Камаз-Транс-Сервіс». 25.05.2015 року між ТЗОВ «Камаз-Транс-Сервіс» та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу позику в розмірі 7000 гривень на строк 36 місяців. Відповідач взяв на себе зобовязання повністю повернути суму позики у терміни визначенні договором, а у разі звільнення погасити борг до моменту звільнення. Позикодавець умови договору позики від 25.05.2015 року виконав повністю та надав позичальнику кошти в розмірі 7000 гривень, що підтверджується видатковим касовим ордером №642 від 28.05.2015 року, записами в касовій книзі за 28.05.2015 року, даними оборотно-сальдової відомості по рахунку 301 «каса у національній валюті» за травень 2015 року та картки рахунку 301 за 28.05.2015 року. Однак, згідно наказу № 27 від 20.04.2016 року відповідача звільнено із займаної посади на підставі п.4 ст.40 КЗпП України. У встановлений договором строк до моменту звільнення [PERSON] борг не повернув. Станом на день розгляду справи свої зобовязання за договором позики від 25.05.2015 року відповідач не виконав, що є порушенням прав та законних інтересів позивача. На даний час за [PERSON] рахується заборгованість перед ТЗОВ «Камаз-Транс-Сервіс» за договором позики від 25.05.2015 року в розмірі 7000 гривень. На підставі наведеного, представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь ТЗОВ «Камаз-Транс-Сервіс» суму боргу за договором позики від 25.05.2015 року в розмірі 7000 гривень та судовий збір в розмірі 1378 гривень. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування заперечень пояснив, що [PERSON] дійсно укладав з позивачем договір позики від 25.05.2015 року, власноруч підписував його та видатковий касовий ордер №642 від 28.05.2015 року на видачу готівки, однак будь-яких коштів за вказаним договором позики не отримував. Відповідач укладав вказаний договір позики на вимогу керівництва ТЗОВ «Камаз-Транс-Сервіс», як гарантію того, що він не звільниться з роботи протягом 36 місяців. Після звільнення [PERSON] дійсно не повертав позивачу жодних коштів за договором позики, оскільки фактично їх не отримував. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Як вбачається зі ст.ст.1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Судом встановлено, що 25.05.2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю госпрозрахункова фірма «Камаз-Транс-Сервіс» та [PERSON] було укладено договір позики, згідно умов якого позивач зобовязався надати відповідачу безпроцентну позику в розмірі 7000 гривень протягом 3 днів з моменту підписання цього договору. В свою чергу [PERSON] зобовязався повністю повернути суму позики протягом 36 місяців, а в разі звільнення, відповідно до п.5.4 договору, погасити борг до моменту звільнення. Позивач свої зобовязання за договором позики від 25.05.2015 року виконав повністю, надавши відповідачу кошти в розмірі 7000 гривень, що підтверджується видатковим касовим ордером № 642 від 28.05.2015 року, в якому наявний підпис відповідача про отримання суми позики. Факт отримання вказаних коштів [PERSON] підтверджується також записами в касовій книзі за 28.05.2015 року, даними оборотно-сальдової відомості по рахунку 301 «каса у національній валюті» за травень 2015 року та картки рахунку 301 за 28.05.2015 року. Представник відповідача в судовому засіданні підтвердив, що [PERSON] власноруч підписав договір позики від 25.05.2015 року та видатковий касовий ордер № 642 від 28.05.2015 року. Відповідач та його представник не надали суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що [PERSON] не отримував від ТЗОВ «Камаз-Транс-Сервіс» позику в розмірі 7000 гривень. Крім того, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Вказана правова позиція викладена в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 18.09.2013 року у справі № 6-63цс13. При наявності таких доказів суд вважає доведеним отримання відповідачем від позивача грошових коштів в розмірі 7000 гривень за договором позики від 25.05.2015 року. Відповідно до виписки з наказу по особовому складу №27 від 20.04.2016 року, [PERSON], водія - експедитора ТЗОВ «Камаз-Транс-Сервіс» 20.04.2016 року звільнено з роботи за прогули без поважних причин п.4 ст40 КЗпП України. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Заборгованість за договором позики відповідачем не погашена, що не заперечується його представником в судовому засіданні. Так як відповідач договірні зобовязання щодо повернення позивачу грошових коштів у встановлені строки не виконав - це є порушенням зобовязання. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] зобов'язання за договором позики від 25.05.2015 року не виконав і отримані кошти в розмірі 7000 гривень ТЗОВ «Камаз-Транс-Сервіс» не повернув. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути борг за договором позики від 25.05.2015 року в розмірі 7000 гривень. Згідно вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 1378 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved