overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Згідно позовних вимог позивач [PERSON] є власником будинку за адресою вул. 3 Інтернаціоналу, 107 в м. Краматорську на підставі свідоцтва про право власності, виданого [PERSON] ГКХ 10.07.1989 року згідно рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради № 606 від 03.09.1984р. У звязку з тим, що оригінал свідоцтва про право власності на будинок не зберігся позивач не може підтвердити право власності на будинок перед державними органами які відмовляють у реєстрації в спірному будинку його сина. Просив визнати за ним право власності на будинок за адресою вул. 3 Інтернаціоналу, 107 в м. Краматорську. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився надав заяву в якій просив справу слухати без його участі та не заперечував проти позову. Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно архівної виписки з рішення № 211 від 07.06.1989 виконавчого комітету [PERSON] міської ради народних депутатів будинок за адресою вул..3 Інтернаціоналу, 107 був прийнятий в експлуатацію на імя [PERSON] Як вбачається з листа БТІ [PERSON] міської ради на імя [PERSON] зареєстрований житловий будинок за адресою вул. 3 Інтернаціоналу, 107 в м. Краматорську на підставі свідоцтва про право власності яке було видане [PERSON] ГКХ 10.07.1989 відповідно до рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради № 606 від 03.09.1984 та зареєстроване за № 8764. Виходячи з наведеного, позивач [PERSON] є законним власником будинку за адресою вул. 3 Інтернаціоналу, 107 в м. Краматорську але не маючи правовстановлюючого документа (свідоцтва про право власності) не може підтвердити своє право на вказане майно. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, тому суд, вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] міської ради про визнання права власності підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Згідно позовної заяви, 02.06.2015 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нетішинського міського управління юстиції Хмельницького області, актовий запис №101. Від шлюбу в них є донька [PERSON] [INFO]. Вказує, що подружні стосунки з відповідачем не склалися через різні погляди на сімейне життя та обов'язки, між ними постійно виникали сварки, свідком яких нерідко була їх спільна донька. Як наслідок сторони припинили подружні стосунки, не ведуть спільне господарство. Позивачка переконана, що подальше спільне сімейне життя, збереження шлюбу та примирення між ними неможливе, суперечитиме їх інтересам, тому просить шлюб розірвати. Сторони надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачка в поданій заяві свої позовні вимоги підтримала, відповідач такі вимоги визнав, згідний на розірвання шлюбу, обоє просили суд строк на примирення не надавати. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог не встановлено. Згідно свідоцтва про одруження серії І-БВ №137133, сторони по справі зареєстрували шлюб 02.06.2015 року в відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нетішинського міського управління юстиції Хмельницького області, актовий запис №101. Від шлюбу останні мають малолітню доньку [PERSON] [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії І-БВ №252663 від 10.09.2015 року. В силу вимог ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Стаття 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачає, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, оскільки встановлено факт припинення між ними сімейних стосунків, відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння, тому їхній шлюб є формальністю, яку зберігати не доцільно. Таким чином, суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно, відновити її вже неможливо і тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Згідно позовної заяви, 03.06.2000 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем у Нетішинському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Хмельницького області, актовий запис № 58. Від шлюбу в них є донька [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що подружні відносини між ними не склалися через різні погляди на сімейне життя та обовязки. Відповідач нехтує сімейними цінностями, через що в сімї постійні непорозуміння, з приводу яких виникають постійні сварки. Як наслідок кілька років тому сторони припинили подружні стосунки, не ведуть спільне господарство, шлюб став носити формальний характер. Позивачка переконана, що подальше спільне сімейне життя, збереження шлюбу та примирення між ними неможливе, суперечитиме їх інтересам, тому просить шлюб розірвати. Сторони надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачка в поданій заяві свої позовні вимоги підтримала, відповідач такі вимоги визнав, згідний на розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог не встановлено. Згідно свідоцтва про одруження серії І-БВ № 033605, сторони по справі зареєстрували шлюб 03.06.2000 року у Нетішинському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Хмельницького області, актовий запис № 58. Від шлюбу останні мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії І-БВ № 123636 від 05.06.2002 року. В силу вимог ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Стаття 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачає, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд встановив, що сторони по справі не бажають зберегти шлюб, наполягають на його розірванні. Шлюбні відносини між сторонами припинені, а тому суд, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України, приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами, оскільки встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. За період часу, наданого судом для примирення, позивачка та відповідач не примирились. Відповідно до ст.ст. 105, 109, 110, 88, 112-114 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81,141, 206, 259, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

Згідно позовної заяви, 04.02.2017 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем у Острозькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №15. Від шлюбу дітей сторони не мають і практично не планують мати оскільки з червня 2017 року відповідач проживає з іншою жінкою, яка народила дитину, батьком якої являється відповідач. Однак, розривати шлюб в органах РАЦС відповідач не бажає. Позивачка переконана, що збереження шлюбу та примирення між ними неможливе, поновлювати з відповідачем шлюбні відносини не бажає, тому просить шлюб розірвати. Позивачка надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судові засідання неодноразово не з'являвся. Згідно з вимогами ст.280 ЦПК України судом ухвалено заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER], сторони по справі зареєстрували шлюб 04.02.2017 року у Острозькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №15. В силу вимог ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст.109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Стаття 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачає, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, оскільки встановлено факт припинення між ними сімейних стосунків, відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння, тому їхній шлюб є формальністю, яку зберігати не доцільно. Таким чином, суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно, відновити її вже неможливо і тому шлюб необхідно розірвати. Крім того, у відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

Згідно позовної заяви, 04.08.2007 року сторони уклали шлюб. У шлюбі, [INFO], у них народилася дочка [PERSON], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні та утриманні батьків позивачки. Відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дитини з червня 2013 року не надає, гроші витрачає на власні потреби, вона самостійно не спроможна належним чином утримувати дитину. Враховуючи вищевикладене позивачка в позовній заяві просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дочки [PERSON] аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно до повноліття дочки. Позивачка в судове засідання не з'явилась, згідно поданої до суду заяви змінила позовні вимоги, просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу, розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що змінені позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], [PERSON] є її батьком. Встановлено, що позивачка та відповідач на даний час проживають окремо, неповнолітня дитина проживає з матір'ю [PERSON] Батько дитини належної матеріальної допомогу на її утримання не надає, таке [PERSON] не оспорив, що є невиконанням з його боку вищезазначених вимог закону щодо утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. З урахуванням наведеного, майнового стану сторін, стану здоров'я дитини та платника аліментів, визначений законом розмір аліментів, що можуть утримуватись з платника відповідно до норм СК України, суд вважає, що вимоги позивачки слід задоволити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави підлягають 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

Згідно позовної заяви, 04.09.2013 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницького області, актовий запис №161. Від шлюбу в них є донька [PERSON] [INFO]. Вказує, що подружні стосунки з відповідачем припинилися після народження доньки, а саме з 15.01.2014 року, з цього часу вони припинили будь-яке спілкування, разом не проживають, не ведуть спільне господарство. Позивачка переконана, що подальше спільне сімейне життя, збереження шлюбу та примирення між ними неможливе, поновлювати з відповідачем шлюбні відносини не бажає, тому просить шлюб розірвати. Сторони надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачка в поданій заяві свої позовні вимоги підтримала, відповідач такі вимоги визнав, згідний на розірвання шлюбу, обоє просили суд строк на примирення не надавати. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог не встановлено. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER], сторони по справі зареєстрували шлюб 04.09.2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницького області, актовий запис №161. Від шлюбу останні мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.01.2014 року. В силу вимог ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст.109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Стаття 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачає, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, оскільки встановлено факт припинення між ними сімейних стосунків, відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння, тому їхній шлюб є формальністю, яку зберігати не доцільно. Таким чином, суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно, відновити її вже неможливо і тому шлюб необхідно розірвати. Крім того, у відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Згідно позовної заяви 04.11.2003 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у відділі реєстрації актів громадянського стану Нетішинського міського управління юстиці Хмельницької області, актовий запис № 303. Від шлюбу є син [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства і виховання дитини. У звязку з наведеними обставинами у позивачки постійно відбувалися непорозуміння, сварки та конфлікти, які негативно впливали на її психологічний стан та на психологіяний стан здоровя їхнього сина. Шість місяців тому шлюбні стосунки позивача та відповідача остаточно припинилися. Позивачка з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Син [PERSON] знаходиться на утриманні позивачки, якого вона виховує сама. Із врахуванням вище викладеного вирішила розірвати шлюб, оскільки вважає, що спільне проживання з відповідачем є неможливим та суперечить її інтересам та інтересам їх сина. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не зявилася, однак надала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, однак надав до суду заяву, в якій просить справу сухати у його відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.3, 4 ст. 56 СК України). Згідно з вимогами ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. 04.11.2003 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у відділі реєстрації актів громадянського стану Нетішинського міського управління юстиці Хмельницької області, актовий запис № 303. Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина Дмитра, [INFO]. Судом встановлено, що позивачка не бажає продовжувати подружні відносини з відповідачем, сім'я фактично розпалась, відсутність взаєморозуміння між подружжям. За таких обставин справи, встановлених судом взаємовідносин сторін, з урахуванням вищеназваних норм Сімейного кодексу і з огляду на те, що сторонам по справі надавався строк для примирення, однак таке не настало, відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме як інтересам позивачки так і відповідача, вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають 243,60 грн. витрат понесених на оплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Згідно позовної заяви, 07.11.2001 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів громадянського стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницького області, актовий запис № 233. Від шлюбу в них є дочка [PERSON] [INFO]. Вказує, що подружні стосунки з відповідачем не склалися через різні погляди на сімейне життя та обов'язки. Як наслідок сторони припинили подружні стосунки, не ведуть спільне господарство. Позивачка переконана, що подальше спільне сімейне життя, збереження шлюбу та примирення між ними неможливе, суперечитиме їх інтересам, тому просить шлюб розірвати. Сторони надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачка в поданій заяві свої позовні вимоги підтримала, відповідач такі вимоги визнав, згідний на розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог не встановлено. Згідно свідоцтва про одруження серії І-БК №151691, сторони по справі зареєстрували шлюб 07.11.2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницького області, актовий запис № 233. Від шлюбу останні мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії І-БВ № 133784 від 24.09.2002 року. В силу вимог ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Стаття 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачає, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд встановив, що сторони по справі не бажають зберегти шлюб, наполягають на його розірванні. Шлюбні відносини між сторонами припинені, а тому суд, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України, приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами, оскільки встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. За період часу, наданого судом для примирення, позивач та відповідачка не примирились. Відповідно до ст.ст. 105, 109, 110, 88, 112-114 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 174, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved