Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

Звернувшись 11.10.2017 р. до суду з позовом, ПАТ «Укрсоцбанк» просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість у розмірі 131422,85 грн., посилаючись на те, що 26.10.2011 р. між сторонами укладено договір кредиту №235АІ20111026001, за яким Банк надав відповідачу у користування грошові кошти в сумі 59616,00 грн. Відповідно до умов Договору, відповідач зобовязується в порядку та на умовах, що визначені Договором, повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Графіком погашення кредиту. У порушення умов Договору позичальник [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 05.09.2017 р. виникла заборгованість за кредитом в розмірі 53701,10 грн., за відсотками 51886,95 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом 5089,48 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками 7965,97 грн. У звязку із систематичним порушенням боржником своїх обовязків зі сплати Кредиту, відповідно до норм чинного законодавства (ст.ст.549,550 ЦК України) та діючого Кредитного договору йому була нарахована неустойка станом на 05.09.2017 р., а саме: пеня за несвоєчасне повернення кредиту 9518,51 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 3260,84 грн. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 26.10.2011 р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 235/042-П, відповідно до умов якого [PERSON], як поручитель, поручається за виконання Позичальником обовязків, що виникли на підставі Основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Відповідно до умов Договору поруки, Поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і Боржник. Відповідно до умов Договору, у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обовязків, встановлених Договором, у тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати виконання зобовязання з повернення Кредиту за Договором. Ухвалою суду від 28.12.2017 р. відкрито спрощене провадження у справі за дійсним позовом з повідомленням сторін. Позивач ПАТ «Укрсоцбанк» явку представника у судове засідання не забезпечив, надавши суду заяву про розгляд справи у відсутність представника та з посиланням на підтримання позову, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі, повідомлені належним чином в порядку ст.128 ЦПК України про дату, час і місце проведення судового засідання для розгляду справи по суті у спрощеному провадженні, у судове засідання не зявилися, причини своєї неявки не повідомили, відзив на позовну заяву суду не надали. Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дістає таких висновків. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 26.10.2011 р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений Договір кредиту №235АІ20111026001, згідно з яким відповідач на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання отримав кредит у розмірі 59616,00 грн. з кінцевим терміном погашення заборгованості до 25 жовтня 2018 року (а.с.5-13). За умовами Договору (п.1.1.) позичальник зобовязався прийняти, використати за цільовим призначенням та повернути (погасити) кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії, неустойки та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Відповідно до п.1.2. Договору кредиту, кредит надавався відповідачу для оплати придбаного автомобіля марки ЗАЗ TF698К, рік випуску 2011, колір чорний,обєм двигуна 1299 куб.см, кузов № [NUMBER], згідно з договором купівлі-продажу №314206-Y02869 від 19.10.2011 р., укладеним з ПАТ «Донецьк-Авто». За п.2.4. Договору, сторони погодили, що розмір процентної ставки за Кредитом є змінним та визначається як сума Базової процентної ставки кредитування та Маржі. Згідно з п.2.4.1.1. розмір базової процентної ставки кредитування фіксується щорічно на підставі оприлюднених офіційних даних Національного банку України. На перший річний період (з 26.10.2011 р. по 25.10.2012 р.) встановлюється процентна ставка за користування кредитом у розмірі 16%. Відповідно до п.2.4.2 Договору, новий розмір Процентної ставки встановлюватиметься 01 жовтня кожного річного періоду, починаючи з другого року від дати укладання цього Договору. 26 жовтня 2011 року в якості забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором було укладено Договір поруки №235/042-П між Банком, Відповідачем [PERSON] та Відповідачем [PERSON] (а.с.14-15), за яким остання зобовязується перед Кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання Позичальником зобовязань щодо повернення суми Кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу) у розмірі, в строки та в порядку, передбачених Договором кредиту №235АІ20111026001 від 26 жовтня 2011 року. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.536 ЦПК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст.553 ЦПК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст.554 ЦПК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Позивач свої зобовязання, визначені п.3.1.1 Договору кредиту, виконав належним чином у повному обсязі, надавши обумовлену Кредитним договором грошову суму, що підтверджено випискою по особовому рахунку [PERSON] (а.с.47). Відповідач [PERSON] умови Договору по погашенню заборгованості за кредитом порушив, не здійснив погашення кредиту із нарахованими відсотками за фактичний час його використання, що підтверджено випискою по його особовому рахунку (а.с.47-379). Таким чином, неналежне виконання взятих на себе зобовязань за Договором кредиту відповідачем [PERSON] та несплата відсотків за користування кредитними коштами призвело до виникнення заборгованості, визначеної позивачем станом на 05.09.2017 р. в розмірі 131422,85 грн. (розрахунок на а.с.22,23) за такими складовими: - сума заборгованості за кредитом 53701,10 грн.; - сума заборгованості за відсотками 51886,95 грн.; - розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 9518,51 грн.; - розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 3260,84 грн.; - розмір інфляційних витрат за кредитом 5089,48 грн.; - розмір інфляційний витрат за відсотками 7965,97 грн. Суд, вирішуючи питання обґрунтованості вимог за наведеним розрахунком виходить з того, що, по-перше, цей розрахунок стороною відповідача не спростований. По-друге, суд вважає неправомірним нарахування позивачем за даним Договором пені, виходячи з такого: 02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -УП). Відповідно до ст.2 Закону № 1669-УП на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція (ч.1). Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції (ч.2). Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 УП цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. На виконання абзацу 3 п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. у № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». 02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Пунктом 1 та 3 вказаного Розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053». Як встановлено судом, останнім відомим місцем проживання [PERSON] та [PERSON] за реєстрацією є м. Костянтинівка Донецької області. Місто Костянтинівка та Костянтинівський район Донецької області відповідно до розпоряджень КМУ від 30.10.2014 р. та від 02.12.2015 р. входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. За наведених підстав суд вважає вимоги стягнення пені необґрунтованими. Загальний розмір заборгованості за Договором кредиту станом на 05.09.2017 р. визначений судом в розмірі 118643,50 грн.: - 53701,10 грн. заборгованість за кредитом, - 51886,95 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, - 5089,48 грн. - інфляційні витрати за кредитом, - 7965,97 грн. - інфляційні витрати за відсотками. Тож позов підлягає частковому задоволенню. У звязку із частковим задоволенням позову суд присуджує позивачеві з відповідачів понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 1779,56 грн. = 118643,50 грн. * 1971,34 грн. / 131422,85 грн. При цьому, зважаючи що чинним законодавством не передбачений солідарний порядок сплати судового збору, вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідачів в рівних частках по 889,78 грн.

Outcome: partial