Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, позивач просить стягнути з відповідачів аліменти на її утримання: з [PERSON] в розмірі 50000 грн. щомісячно, а з [PERSON] в розмірі 45000 грн. щомісячно, починаючи з 1 листопада 2015 року до зміни матеріального або сімейного стану сторін, посилаючись на те, що відповідачі є її дітьми. Вона є пенсіонеркою, отримує мінімальну пенсію за віком у розмірі 1271 грн. 13 коп., інших джерел доходу не має. З 1978 року вона не перебуває у шлюбі, проживає одна, має нужденне матеріальне становище. Вимушена регулярно витрачати кошти на лікарські засоби. Страждає на гіпертонічну хворобу, хронічний холецистит, захворювання шлунково-кишкового тракту, артрит. Діти мають постійну та високооплачувану роботу, але в добровільному порядку матеріальну допомогу їй не надають, хоча мають можливість надавати таку допомогу. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи в їх відсутність. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що позивач [PERSON] є матір'ю повнолітніх [PERSON] та [PERSON] Позивач є непрацездатною, на час розгляду справи їй виповнилося 68 років. Згідно з довідкою Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська від 20.10.2015 року № 5424, розмір пенсії позивача склав 1271 грн. 31 коп. З довідки про склад сім'ї позивача вбачається, що вона проживає одна, інших членів сім'ї не має. Також з матеріалів справи вбачається, що позивач знаходиться під наглядом сімейного лікаря у зв'язку з атеросклерозом, гіпертонічною хворою, хронічним холециститом, черепно-мозковою травмою. Крім того, позивач знаходилася на стаціонарному лікуванні в психіатричному закладі. За положеннями частини 1 та 3 статті 172 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Такий обов'язок дітей закріплений в статті 51 Конституції України. Згідно зі статтею 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Як розяснено в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів № 3 від 15.05.2006 року, обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. Право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Суд вважає, що позивач за станом свого здоров'я та у звязку з похилим віком потребує матеріальної допомоги, оскільки розмір її пенсії, хоча й відповідає законодавчо встановленому прожитковому мінімуму на одну повнолітню особу, але є явно недостатнім для забезпечення потреб позивача на придбання продуктів харчування, побутових предметів першої необхідності, ліків, витрат на оплату житлово-комунальних послуг. Як вбачається з позовної заяви, діти позивача проживають окремо від неї в місті Києві. Син [PERSON] є приватним підприємцем, одружений, має на утриманні сина, який навчається в вищому навчальному закладі. Дочка [PERSON] також працевлаштована, в шлюбі не перебуває, неповнолітніх дітей не має. Між тим, згідно з наданою відповідачем [PERSON] довідкою про доходи, виданою приватним підприємством «Аптека № 36», її заробітна плата за період з січня 2016 року по серпень 2016 року склала 12086,50 грн. Докази про наявність у відповідача [PERSON] інших доходів суду не надано. Отже, матеріальний стан відповідача [PERSON] є ненабагато кращим за позивача. За таких обставин, з урахуванням матеріального стану відповідача [PERSON], можливості одержання позивачем матеріальної допомоги від сина [PERSON], суд вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів необхідно відмовити. В той же час суд, приймаючи до уваги майновий стан відповідача [PERSON], яким періодично надається матеріальна допомога на утримання матері, відсутність з його боку жодних заперечень проти позову, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з нього аліментів на утримання матері в розмірі 1800 грн. щомісячно, починаючи з 1 листопада 2015 року (в межах заявлених позовних вимог) до зміни матеріального або сімейного стану сторін. На переконання суду, присудження позивачу аліментів у такому розмірі не буде обтяжливим для відповідача та, виходячи з реальних цін на товари та послуги, забезпечить позивачу мінімально необхідну щомісячну суму для задоволення основних потреб. При цьому відповідач не позбавлений можливості надавати добровільно матеріальну допомогу на утримання матері в більшому розмірі. Таким чином, позов [PERSON] необхідно задовольнити частково. У звязку із частковим задоволеннями позову, у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у дохід держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (487,20 грн. х 3,6 %).

Outcome: partial