Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

З даним позовом до суду від імені позивача звернувся адвокат Карягін А.Н., який обґрунтовуючи вимогу позивача вказав, що той був членом КСП ім. Калініна с Бараниківка Біловодського району Луганської області, та був внесений під номером 246 до списку громадян - членів КСП згідно з «Проектом роздержавлення і приватизації земель колгоспу імені Калініна Біловодського району Луганської області», та додатку до Державного акту на право колективної власності на землю серія ІІ-ЛГ №3020000005 від 13.07.1994, реєстраційний № 0005. У 1995 році позивач вибув із членів КСП ім. Калініна у зв`язку з переходом на іншу роботу та не отримав сертифікат на право на земельну частку пай із земель даного КСП. Позивач набув право на земельну частку (пай) з часу отримання КСП ім. Калініна Біловодського району Луганської області Державного акту на право колективної власності на землю, що відбулося 13.07.1994. На даний час позивачу відмовляють у видачі належного йому земельного паю, у зв`язку з чим він був вимушений звернутись до суду. Ухвалою від 27 березня 2020 року у справі було відкрите провадження та в ній було призначене підготовче судове засідання. Сторонам визначені строки для подання заяв по суті справи з необхідними доказами. До початку підготовчого судового засідання від представника позивача - адвоката Карягіна А.Н. надійшла заява, в якій він просив розглянути справу за його відсутністю, позов підтримав. У встановлений судом строк від неуповноваженого представника відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Луганській області надійшов відзив на позов, в якому останній позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, вказуючи, що позивачем пропущений строк позовної давності та орган Держгеокадастру є неналежним відповідачем у справі. Від представника відповідача - Біловодської селищної ради Біловодського району Луганської області Іванко С.Б. у підготовчому провадженні надійшла заява, в якій вона просила розглядати справу за її відсутності, заперечень проти позову не мала. Ухвалою від 03.11.2020 було закінчене підготовче провадження та справа призначена до розгляду. З огляду на те, що учасники справи про її розгляд були сповіщені належним чином, від представників позивача та Біловодської селищної ради малися заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, суд вважав можливим розглянути справу за відсутності її учасників за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним зазначити таке. Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист своїх цивільних прав та інтересів, в тому числі в судовому порядку. Частиною другою статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадинами, юридичними особами, та державою виключно відповідно до Закону. Згідно положень частин дев`ятої, десятої статті 5 ЗК України 1990 року, кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомого статті 6 цього Кодексу. Відповідно до частин шостої, сьомої статті 6 ЗК України 1990 року, при обчисленні розміру середньої земельної частки, що обчислюється сільською, селищною, міською Радою народних депутатів враховуються сільськогосподарські угіддя (у тому числі рілля), якими користуються підприємства, установи, організації та громадяни у межах території даної Ради, крім тих підприємств, установ, організацій, землі яких не підлягають приватизації. Загальний розмір обчисленої площі поділяється на кількість осіб, які працюють у сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають в сільській місцевості, а також осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі. Частина друга статті 23 ЗК України 1990 року визначала, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству) із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Пунктом І Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі - Указ № 720/95) встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до п. 2 Указу № 720/95 право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно статті 9 ЦК Української PCP здатність мати цивільні права і обов`язки (цивільна правоздатність) визнається в однаковій мірі за всіма громадянами Української PCP та інших союзних республік. Правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється зі смертю. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання, відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 ( 720/95 ) «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Трудовою книжкою, додатком № 1 до Державного акту на право колективної власності на землю серія ІІ-ЛГ №3020000005 від 13.07.1994, реєстраційний № 0005, підтверджується факт, що позивач був членом КСП ім. Калініна та внесеним до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, які мають право на отримання земельної частки (паю), під № 248. Інформаційною довідкою про земельну частку (пай) від 11.03.2020 № 31-12-0.17-107/101-20, виданою відділом у Біловодському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, підтверджується розмір і вартість земельної частки (паю) КСП ім. Калініна, які станом на 01.07.1995 відповідно складали 9,06 умовних кадастрових гектарів, загальною вартістю 23296,07 грн. Сертифікат на право на земельну частку (пай) позивач не отримував, що також підтверджується відповіддю Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 10.02.2020 № 31-12-03-950/2-20. Відповідач - Біловодська селищна рада не заперечувала, що позивач дійсно має право на отримання земельної частки (паю) за рахунок земель колишнього КСП ім. Калініна, яке на цей час ліквідоване (ЄДРПОУ не містить інформації про дане підприємство). За таких обставин, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні дані стосовно того, що позивач на момент розпаювання земель виходив з членів КСП ім. Калініна, суд не бачить підстав для незадоволення вимоги позивача щодо визнання за ним права на отримання земельної частки (паю), яке гарантоване наведеними вище документами. Водночас суд вважає необґрунтованим позов в частині пред`явлення вказаної вимоги до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, оскільки згідно діючого на цей час законодавства даний державний орган не є розпорядником земель, розташованих на території Біловодської селищної ради - колишніх земель КСП ім. Калініна, що також відповідає п. 24 згаданої вище постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», де вказано, що відповідачами у вказаних справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Отже, виходячи з наведеного, єдиним відповідачем у цій справі є Біловодська селищна рада Біловодського району Луганської області, тому пред`явлений позов підлягає частковому задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: partial