Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Знам'янський дитячий будинок - інтернат ІІІ-ІV профілю звернувся до суду з заявою, у якій просить визнати недієздатною [PERSON], [INFO] та встановити над нею опіку, призначивши опікуном директора Знам'янського дитячого будинку - інтернату ІІІ-ІV профілю [PERSON] Вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] проживає у Знам'янському дитячому будинку - інтернаті ІІІ-ІV профілю з 04 червня 2002 року, є інвалідом дитинства І «А» групи загального захворювання, в зв'язку з наявністю ДЦП, спастичної тетраплегії, глибокої розумової відсталості. Через хворобу остання самостійно не пересувається, не розуміє звернену до неї мову, не читає, не пише, не розуміє значення своїх дій, не може керувати ними, не може самостійно здійснювати свої права та обслугувати себе у побуті, постійно потребує стороннього догляду. Представник заявника в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглядати справу за її відсутності. Представник заінтересованої особи до суду також не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно ст. 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до частини 1 статті 237 ЦПК України, заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи може бути подана членами її сім'ї, органом опіки та піклування, наркологічним або психіатричним закладом. Частиною 4 ст. 234 ЦПК України передбачено, що розгляд справ про визнання фізичної особи недієздатною проводиться судом у складі одного судді і двох народних засідателів. Разом з цим, 02 червня 2016 року Верховна Рада України прийняла закони України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя), які набрали чинності з 30 вересня 2016 року. Положення вказаних законів містять низку новел для українського законодавства у сфері судоустрою, зокрема, в них не передбачено інституту народних засідателів, а закріплено, що справи в судах розглядаються суддею одноособово, а у випадках, визначених процесуальним законом,- колегією суддів, а також за участю присяжних (ч.1 ст.15 вказаного Закону). Тобто з 30 вересня 2016 року створилася прогалина у законодавстві. Згідно з пунктом 1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України закони та інші нормативні акти, прийняті до набуття чинності цією Конституцією, є чинним в частині, що не суперечать Конституції України. Це саме стосується і набуття чинності законом про внесення змін до Конституції України. Таким чином, положення ч.2 ст.18 та ч.4 ст.234 ЦПК України на сьогодні є фактично не чинним в частині розгляду справи відповідної категорії у складі не лише одного судді, а й двох народних засідателів. Отже, розгляд даної справи проводився суддею одноособово. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до паспорту та свідоцтва про народження, [PERSON], народилася [INFO] (а.с.2,3). З 04 червня 2002 року і по теперішній час перебуває в Знам'янському дитячому будинку - інтернаті (а.с.14). У зв'язку з вадами фізичного і розумового розвитку, психічними розладами та досягненням вісімнадцятирічного віку переведена до молодіжного відділення інтернату (а.с.15). Довідка до акту огляду МСЕК серії 12 ААА №173590, свідчить про те, що [PERSON] є інвалідом з дитинства, і їй встановлено безтерміново І «А» групу інвалідності (а.с.5). З витягу з історії хвороби вбачається, що [PERSON] встановлено діагноз: ДЦП, спастична диплегія. Епісиндром. Глибока розумова відсталість. (а.с.7). Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи, проведеної 03 лютого 2017 року за №53, [PERSON] на даний час страждає хронічним психічним захворюванням у формі глибокої розумової відсталості. За своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій і розумно керувати ними. Потребує накладання опіки. Згідно з довідкою опікунської ради виконавчого комітету Знам'янської міської ради, директор Знам'янського дитячого будинку - інтернату [PERSON], на підставі Правил опіки та піклування, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України від 17 червня 1999 року за №387/3680, є опікуном всіх підопічних інтернату (а.с.8). Наявність обставин, які виключають можливість призначення директора інтернату [PERSON] опікуном судом не встановлено. Відповідно до ч.1 ст. 39 ЦК України суд може визнати особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно з положенням ч.1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що [PERSON] страждає глибокою розумовою відсталістю, внаслідок якої не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суд вважає за необхідне визнати її недієздатною особою та встановити над нею опіку, призначивши директора Знам'янського дитячого будинку - інтернату [PERSON] опікуном. На підставі викладеного, ст.ст. 39, 58, 60, 64 ЦК України і

Outcome: approved