Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Згідно з уточненою позовною заявою позивач звернулась до суду, в якій просила зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити премії відповідно до наказу НБУ від 12.05.2014р. №724-к «Про преміювання працівників Національного банку України за виконання на належному рівні заввдань і функцій Національного банку України та у зв'язку зі святкуванням Дня банківських працівників» та наказу НБУ від 27.06.2014р. №1089-к «Про преміювання працівників Національного банку України за виконання на належному рівні заввдань і функцій Національного банку України та у зв'язку зі святкуванням Дня Конституції України». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що до 31.07.2014р. працювала на посаді фахівця 2-ї категорії по роботі з персоналом в інституті, який є структурним підрозділом Університету банківської справи Національного банку України. 31.07.2014р. наказом ректора університету її було звільнено з займаної посади на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з зупиненням діяльності інституту. Відповідно до наказів НБУ №724-к від 12.05.2014р. та №1089-к від 27.06.2014р. їй не нараховано та не виплачено премії, які були встановлені цими наказами. У судове засідання позивач та її представник не з'явились, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач надала суду заяву, яка надійшла до суду 19.01.2015р., в якій просила розглянути справу без її участі (а.с. 45). До початку судового засідання представник відповідача Полухіна О.Л. надала суду заяву про розгляд справи без її участі, при цьому просила відмовити у задоволенні позову (а.с. 168). Також ректор університету подала до суду заперечення, в яких просила відмовити у задоволенні позову, оскільки вимоги позивача є незаконними та необґрунтованими та містять неправдиву інформацію. Зазначила, що вказані позивачем премії не могли їй бути виплачені, тому що не були нараховані (а.с. 46-52). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. У зв'язку з внесеними змінами до структур навчальних закладів НБУ Севастопольський інститут банківської справи Української академії банківської справи НБУ перейменовано в Севастопольський інститут банківської справи Університету банківської справи НБУ. Як вбачається з трудової книжки [PERSON] у період з 08.04.2013 року по 31.07.2014 року працювала в Севастопольському інституті банківської справи Університету банківської справи НБУ на посаді фахівця 2-ї категорії та звільнена у зв'язку зі скороченням штату працівників по п.1 ст.40 КЗпП України (а.с. 8-14). 31.07.2014р. позивача звільнено на підставі наказу №138-к від 24.07.2014р. з посади фахівця 2-ї категорії у зв'язку із скороченням штату працівників згідно з п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.5-6). Як вбачається з пункту 4.5. колективного договору на 2013-2015 р.р., укладеного між адміністрацією Університету банківської справи НБУ та трудовим колективом його працівників і затвердженим протоколом №11 Конференції трудового колективу від 24.10.2013 року, ним передбачено, що для стимулювання ефективного виконання функцій і завдань, та з метою матеріального заохочення працівників застосовується система преміювання працівників Університету відповідно до Положення про преміювання працівників навчальних закладів Національного банку України (Додаток 8). (а.с.53-78). Згідно з п.2.8, 2.9 Порядку преміювання працівників Університету банківської справи НБУ (м. Київ) ПР СУЯ 7.6-07.01-2014 від 18.02.2014р. рішення про не преміювання або преміювання частково оформляється наказом ректора Університету (директора Інституту) на підставі протоколу комісії з розгляду питань про преміювання працівників Університету (Інституту). Рішення про преміювання та конкретний розмір премії працівникам оформляється наказом ректора Університету ( директора Інституту) після отримання наказу Національного банку України про преміювання керівника Університету на підставі протоколу комісії з розгляду питань про преміювання та списків працівників Університету (Інституту), які преміюються, не преміюються або преміюються частково (а.с.79-86). Як зазначила в запереченнях представник відповідача преміювання працівників НБУ регламентуються Колективним договором Університету банківської справи НБУ, Положенням про преміювання працівників навчальних закладів НБУ від 27.06.2000р. № 263 зі змінами, Порядком преміювання працівників Університету банківської справи НБУ від 18.02.2014р. Судом встановлено, що нарахування та виплата премії не є обов'язковими і залежать від рішення колегіального органу. Наказом ректора Університету банківської справи НБУ №78-К від 13.05.2014 року, у відповідності з Наказом НБУ № №724-к від 12.05.2014 року, передбачено преміювати, в тому числі, керівника Севастопольського інституту банківської справи Університету банківської справи НБУ (м.Київ) - [PERSON] та працівників Інституту (а.с.112). На підставі протоколу № 9 засідання комісії з розгляду питань про преміювання працівників Університету банківської справи НБУ (м. Київ) від 11.06.2014 року (а.с.119-121) наказом в.о. ректора Університету банківської справи НБУ №101-К від 12.06.2014 року внесено зміни до наказу ректора Університету банківської справи НБУ №78-К від 13.05.2014 року, а саме: в п.1 виключено слова «Севастопольського ([PERSON]); п.2 визначено не преміювати всіх працівників Севастопольського інституту банківської справи Університету банківської справи НБУ (м. Київ) у зв'язку зі святкуванням Дня банківських працівників (а.с.113). Зі списку працівників Севастопольського інституту банківської справи Університету банківської справи НБУ (м. Київ), які не преміюються у зв'язку зі святкуванням Дня банківських працівників, вбачається, що до таких працівників належить і [PERSON] (а.с. 117-118). На підставі протоколу № 14 засідання комісії з розгляду питань про преміювання працівників Університету банківської справи НБУ (м. Київ) від 25.06.2014 року (а.с.131-132) наказом ректора Університету банківської справи НБУ №139-К від 25.07.2014 року, передбачено не преміювати працівників Севастопольського інституту банківської справи Університету банківської справи НБУ (м. Київ) у зв'язку зі святкуванням Дня Конституції України у зв'язку з неможливістю належного здійснення Університетом банківської справи НБУ управління та контролю за роботою Севастопольського інституту банківської справи, що викликане тимчасовою окупацією АР Крим та м. Севастополя (а.с.128). Зі списку працівників Севастопольського інституту банківської справи Університету банківської справи НБУ (м. Київ), які не преміюються у зв'язку зі святкуванням Дня Конституції України, вбачається, що до таких працівників належить і [PERSON] (а.с. 129-130). Причиною спору між сторонами стала відмова відповідача нарахувати та виплатити позивачу премії. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Кодексу законів про працю України, Законом України «Про оплату праці». Відповідно до ч. 1 ст. 116, ст. 117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, яка складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці ( норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов»язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов»язані з виконанням виробничих завдань та функцій. До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагороди за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які проводяться понад встановлені зазначеними актами нормами. Отже, судом достовірно встановлено, що будь-які інші накази ректора, які б давали підстави для нарахування і виплати премій [PERSON] на момент звільнення не існували. [PERSON] в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надала суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про обгрунтованість її вимог. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача не грунтуються на чинному законодавстві та безпідставні, а тому задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed