Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом до Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит», [PERSON] просить: -стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 19574,59 грн. -стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08 квітня 2016 року по день ухвалення рішення суду, посилаючись на те, що вона перебувала у трудових правовідносинах з Костянтинівським державним науково-виробничим підприємством «Кварсит» з 4 лютого 2015 року по 07 квітня 2016 року, де працювала бухгалтером. Звільнена з роботи 07 квітня 2016 року на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. В порушення вимог ст. 116 КЗпП України відповідач в день звільнення не здійснив виплату всіх сум, що належали їй від підприємства, зокрема, не виплатив заборгованість із заробітної плати у розмірі, орієнтовано, 19574,59 грн. Заборгованість із заробітної плати не виплачена їй до теперішнього часу, а тому, у відповідності до ст. 117 КЗпП України відповідач повинен сплатити їй середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08 квітня 2016 року по день ухвалення рішення суду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала повністю з підстав, наведених у позовній заяві. Просила позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засідання позовні вимоги [PERSON] визнав, пояснивши, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових правовідносинах з Костянтинівським державним науково-виробничим підприємством «Кварсит», де працювала провідним бухгалтером. Звільнена 07 квітня 2016 року на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.5-6). Відповідно до ч.1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. За вимогами ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. На день звільнення [PERSON] належала до сплати від Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» заборгованість по заробітній платі за період з жовтня 2015 року по квітень 2016 року у загальному розмірі 18574,59 грн., яка станом на 26.10.2016 року [PERSON] не виплачена. Зазначені обставини підтверджені бухгалтерською довідкою відповідача № 3-171 від 26 жовтня 2016 року (а.с.22), яка позивачем у судовому засіданні не оспорювалась. Тож в частині вимог стягнення заборгованості по заробітній платі позов підлягає частковому задоволенню із стягненням з відповідача на користь позивача заборгован6ості із заробітної плати за період з жовтня 2015 року по квітень 2016 року у загальному розмірі 18574,59 грн. Щодо вимог стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пленум Верховного Суду України в п. 25 Постанови №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснив, що непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, якою встановлено, що середня заробітна плата обчисляється виходячи з виплати за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата (абз.3 п.2 постанови); та передбачено, що в розрахунок середньої заробітної плати включаються всі виплати у томі розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки (абз.3 пункту 3 постанови). Відповідно до п.8 вищезазначеної постанови нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні дві місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд провадить шляхом множення середньоденного заробітку позивача, який згідно із бухгалтерською довідкою від 26 жовтня 2016 року дорівнює 235,12 грн. (а.с.22) на число робочих днів за період з 08 квітня 2016 року по 08 листопада 2016 року при п'ятиденному робочому тижні - 146 робочих дні (визначені на підставі листа Мінсоцполітики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік» від 20.07.2015 року № 10846/0/14-15/13). Таким чином, розмір середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні [PERSON] складе: 235,12 грн. х 146 робочих днів = 34327,52 грн. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь [PERSON] середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 08 квітня 2016 року по 08 листопада 2016 року у розмірі 34327,52 грн. Тож, позов слід задовольнити частково. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача судовий збір на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України у розмірі 1378,00 грн.

Outcome: partial