Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції сторін, викладені у письмових заявах по суті спору. 09.11.2020 року [PERSON] звернулася до суду з наданим позовом /а.с.3-4/, мотивуючи тим, що перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого мають спільних дітей [PERSON] та [PERSON] . Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом з батьком, який заборонив їй будь-яке спілкування з дітьми. Розпорядженням Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області № 30-р від 22.02.2019 року було визначено місце проживання дітей разом з батьком в с. Кінецьпіль Первомайського району Миколаївської області. [PERSON] не дає можливості бачитися з дітьми та піклуватись про їх життя та здоров`я, чим порушує її права як матері. Вона неодноразово зверталась до відповідача із проханням надати можливість побачити дітей, приїжджала до садочка та школи, які відвідують діти, проте їй не дозволяють бачити дітей. Просить суд зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод у її спілкуванні з дітьми та визначити спосіб участі у вихованні дітей, а саме: перша та третя субота місяця з 09:00 до 16:00 години у присутності батька за місцем його проживання; друга, четверта неділя місяця з 09:00 до 16:00 години у присутності батька за місцем проживання матері; вихідні та святкові дні з 08:00 до 16:00 години у присутності батька за місцем їх проживання, навчання та виховання. Відповідач надав відзив на позов /а.с.18-19/, в якому зазначив, що не заперечує проти спілкування дітей з матір`ю, проте вважає, що зустрічі дітей мають проходити на нейтральній території: в парках, скверах, дитячих майданчиках тощо, оскільки мати не створила належних умов для дітей, а зустрічі в його будинку неможливі через неадекватну поведінку позивачки, яка має психічну хворобу і не завжди може себе контролювати. Вказав, що позивачка не заперечувала, щоб діти після розлучення залишилися з ним. Він їй пропонував брати дітей на вихідні, але вона не виявляла такого бажання, не цікавилась їх життям та інтересами. Позивачка почала активно шукати способи для спілкування з дітьми, коли він подав до суду позов про стягнення аліментів на утримання дітей, оскільки її обурив факт звернення до суду. Просить визначити спосіб участі матері у вихованні дітей, а саме: за попередньою домовленістю між батьками в телефонному режимі напередодні (в п`ятницю) вихідних (суботи та неділі) проводити зустрічі з дітьми у присутності батька, а у разі його відсутності (перебування на роботі) у присутності його дружини [PERSON] на нетральній території. Відповіді на відзив позивачкою не надано. [PERSON] надала письмові пояснення у справі /а.с.73/, в яких вказала, що вона з 2019 року проживає з відповідачем разом з його синами від першого шлюбу. Вона з дітьми має гарні відносини, піклується про них, виховує їх разом з чоловіком; відводить дітей до садочка та школи, коли чоловік на роботі та проводить з ними вихідні дні у разі його зайнятості на роботі. За весь час, що діти проживають разом з ними, мати дітей лише декілька разів їх бачила, не просила взяти дітей до себе. Підтримала запропонований відповідачем спосіб участі матері у вихованні дітей. Орган опіки та піклування надав письмові пояснення та висновок /а.с.193-194/, в якому висловився щодо участі матері у вихованні дітей. Вважає, що буде доцільним та таким, що відповідатиме інтересам дітей такий порядок: перша, третя субота місяця та друга, четверта неділя місяця з 09:00 до 16:00 години у місцях суспільного користування с. Кінецьпіль та м. Первомайська у присутності батька; спілкування матері з дітьми через скайп, вайбер чи інші засоби програмного забезпечення телекомукаційного призначення кожного вівторка та четверга з 18:00 до 18:30 години. Сторонами до початку розгляду справи не подано будь-яких заяв, клопотань тощо. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 10.11.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження /а.с.1/. Ухвалою суду від 22.01.2021 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено [PERSON] /а.с.61/. Ухвалою суду від 15.02.2021 року у справі замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Службу у справах дітей Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області на Орган опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області /а.с.81/. Ухвалою суду від 26.02.2021 року зупинено провадження в наданій справі до набрання законної сили рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області у справі № 484/4554/20 про визначення місця проживання дітей /а.с.143/. Ухвалою суду від 29.06.2021 року поновлено провадження у справі /а.с.151/. Ухвалою суду від 04.08.2021 року закрите підготовче провадження в наданій справі та призначено справу до судового розгляду по суті /а.с.174/. Ухвалою суду від 27.09.2021 року витребувано з медичних установ інформацію про стан здоров`я [PERSON] . Стислий виклад позицій учасників справи. Станом на день розгляду справи учасники справи належним чином повідомлені про розгляд справи, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення, проте позивачка та відповідач в судове засідання не з`явились. Сторони жодного разу в судове засідання не з`являлися; участь у розгляді справи приймали їх представники, що позбавило суд можливості вислухати позицію кожного із батьків, оцінити їх особистості та дійсні наміри безпосередньо та узгодити порядок побачень матері з дітьми з урахуванням інтересів дітей, зайнятості батьків, розподілу їх часу тощо. Представник позивачки позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з наведених в позові підстав. Пояснив, що позивачка живе разом з донькою в будинку, в якому створено належні умови для проживання. Вона офіційно не працює, але має стабільний дохід від заробітків. Сплачує аліменти на утримання дітей. Відповідач не дає їй можливості бачитись з дітьми через упереджену поведінку до неї, хоча діти бажають бачитись з матір`ю. Представник відповідачки просила позов задовольнити частково з підстав, викладених у відзиві. Зазначила, що відповідач не створює перешкод у спілкуванні матері з дітьми, однак побоюється залишати дітей з нею на самоті через агресивну поведінку позивачки. Позивачка приїздить до будинку відповідача без попередження, провокує конфлікти і починає проводити відеозйомку, у зв`язку із чим діти переживають. З часу проживання дітей з батьком до 2020 року мати не проявляла цікавості до дітей і не намагалась із ними зустрітися. [PERSON] в судовому засіданні розповіла про виховання дітей, їх спосіб та режим життя; як вони разом з чоловіком турбуються про дітей. Пояснила, що вона не заперечує щодо побачень дітей з матір`ю, навпаки, тій пропонували брати дітей до себе, однак вона не виявляє бажання. Обіцяла [PERSON] взяти на літо до себе, проте не зробила цього, через що дитина образилась. Позивачка активно почала телефонувати дітям лише під час перебування справи в суді, хоча при розмові з дітьми не цікавиться їх досягненнями та успіхами, а розпитує про життя відповідача разом з нею. Позивачка про побачення з дітьми ставить перед фактом напередодні у ввечері перед приїздом, і не цікавиться тим, які плани у дітей і їх сім`ї, хоча її просили завчасно повідомляти про спільну зустріч з дітьми. Чоловік часто працює і більшість часу вона приділяє дітям. Менший син [PERSON] називає її мамою, що не подобається позивачці. В неї нема неприязних відносин до позивачки, вона не створює перешкод у спілкуванні дітей з матір`ю, натомість сама позивачка створює конфліктні ситуації та при телефонних розмовах з`ясовує особисті відносини з чоловіком. Представник органу опіки та піклування пояснила, що за час перебування справи в суді телефонували позивачці та запрошували на співбесіду щодо вирішення спору та визначення способу участі у спілкуванні та вихованні дітей, але вона жодного разу не з`явилася. Батько дітей був на комісії разом з дружиною та не заперечував проти спілкування дітей з матір`ю, проте на нейтральній території через неадекватну поведінку позивачки, яка може пошкодити його майно в будинку. Зазначила, що мати нічого не робить для побачень з дітьми. Діти давно не бачили матір і не знають її. З урахуванням інтересів дітей просить встановити порядок, запропонований органом опіки та піклування. Фактичні обставини, встановлені судом. Норми права, що регулюють спірні правовідносини та висновки суду. Сторони з 15.09.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.11.2018 року у справі № 484/4739/18 розірвано /а.с.6/. За час сумісного проживання у них народилась діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 13.03.2013 року /а.с.7/ та № [NUMBER] від 24.05.2016 року /а.с.8/. Спільні діти після розірвання шлюбу залишились проживати з батьком. Розпорядженням Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області № 30-р від 22.02.2019 року визначено місце проживання малолітніх дітей з батьком в с. Кінецьпіль Первомайського району Миколаївської області /а.с.9/. Таке рішення не скасоване, діти проживають з батьком. Позивачка не заперечує проти того, щоб діти проживали разом з батьком, однак проживання дітей разом з батьком не має перешкоджати її спілкуванню та вихованню спільних дітей. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач не заперечує проти спілкування дітей з матір`ю, однак через неадекватну поведінку позивачки побоюється залишати дітей наодинці з матір`ю, через що фактично перешкоджає такому спілкуванню. При вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей матір`ю з дітьми, суд передусім має врахувати інтереси дітей, які полягають зокрема в забезпеченні їх розвитку у стійкому емоційному середовищі. Згідно із частиною восьмою ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до частин 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386(ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Відповідно до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Конвенція про права дитини в пункті 3 статті 9 закріпила принцип, за яким держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до частин 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до частин 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Таким чином, як мати, так і батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей. Проживання дітей окремо від матері не повинно впливати на обмеження її прав та обов`язків щодо виховання та спілкування з дітьми. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. Позивачка, як матір дітей, має такі самі права як і відповідач, з яким діти проживають, і має право на особисте спілкування з дітьми. Мирно дійти згоди щодо періодів та форми участі матері у вихованні дітей та спілкуванні з ними сторони не можуть. Відповідно до частини 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Судом встановлено, що позивачка має постійне місце проживання в с. Троянка Голованівського району Кіровоградської області, де проживає разом з донькою від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] , в будинку покійного батька, що підтверджується довідкою № 107 від 03.12.2020 року, виданою виконавчим комітетом Троянської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області /а.с.104/. В будинку чисто, охайно; є спальні місця для дітей, місце для виконання домашніх завдань; наявні книжки та іграшки, тобто створено умови для виховання та розвитку дітей, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 25.11.2020 року, складеним комісією Служби у справах дітей РДА /а.с.106/. Таким чином, матір`ю створено належні умови для перебування спільних дітей разом з нею. Позивачка офіційно не працює, проте має певний дохід. Вона не перебуває на обліку у лікарів з приводу алкоголізму або наркоманії, що не оспорюється відповідачем і підтверджується довідкою сільради № 107 від 03.12.2020 року /а.с.104/. З медичних довідок /а.с.211,215,217,219/ вбачається, що [PERSON] психічними захворюваннями не страждає, а інших даних про стан здоров`я позивачки, які б перешкоджали її спілкуванню наодинці з дітьми, не надано і судом не встановлено, тож твердження відповідача з даного приводу не заслуговує на увагу. Суд вважає, що позивачка здатна проводити дозвілля з дітьми наодинці, без присутності інших осіб. Згідно педагогічної характеристики вихованця І молодшої групи ЗДО «Струмочок» [PERSON] з 29.08.2018 року позивачка цікавилась життям та здоров`ям дитини [PERSON] , приходила на батьківськи збори, консультувалась з педагогами; завжди приводила та забирала дитину вчасно. З грудня 2018 року дитину забирали та приводили тато, періодично бабуся з дідусем, хоча у цей час мати все одно навідувала [PERSON] та його старшого брата, приносила гостинці. Такі обставини свідчать про зацікавленість матері у вихованні та спілкуванні з дітьми. Відповідач разом з дружиною [PERSON] та спільними дітьми сторін проживають в с. Кінецьпіль Первомайського району Миколаївської області. Батько опікується дітьми, створює належні умови для їх проживання. Він обіймає посаду водія на умовах ненормованого робочого дня, що підтверджується довідкою № 1 від 20.11.2020 року ФОП [PERSON] . У робочий час відповідача вихованням дітей замається його дружина [PERSON] . Суд не бере до уваги надані позивачкою відомості про звернення нею до органів поліції щодо вчинення відповідачем відносно неї кримінальних правопорушень, оскільки не надано результатів перевірок по даному факту, тому не можливо встановити доказове значення такої інформації. Вказані факти не підтвердженні. Звернення до поліції може бути зумовлене розглядом наданої справи. В судовому засіданні досліджено аудіозаписи розмов позивачки з відповідачем, дітьми, які зроблені позивачкою під час розгляду справи в суді, без попередження про запис. Аналізуючи розмови позивачки з відповідачем судом встановлено, що вона не цікавиться дітьми (станом здоров`я, інтересами, захопленнями, дозвіллям тощо), а лише звинувачує відповідача в неналежному виконанні батьківських обов`язків по відношенню до дітей, порівнюючи себе, як матір, і його, як батька, вказуючи, що вона краща. Під час розмови мають місце суперечки з приводу теперішньої дружини відповідача; їх способу життя та життя відповідача разом з нею. Коли мова зайшла про дітей, і відповідач запитав, чому вона не забрала дітей до себе, та відповіла, що хотіла забрати обох дітей, бо їх не можна розлучати і вони повинні бути завжди разом. Позивачка звинувачувала відповідача в тому, що той постійно працює і діти поза його увагою, тому порадила звільнитись із роботи. Також позивачка в розмові використовує слова типу: «розкажи правду, чого ти мовчиш, розкажи як було насправді» тощо, чим, на думку суду, провокує відповідача на агресію, знаючи про те, що записує розмову, і така реакція відповідача може йому зашкодити. Розмови закінчуються на підвищених тонах, зазвичай відповідач кидає слухавку. Батьками під час розмови не вирішувались питання стосовно виховання, навчання, розвитку дітей. Такі аудіозаписи суд вважає недопустимими доказами, оскільки вони створені в результаті провокації з боку позивачки. Записані розмови свідчать не про бажання матері бачитись з дітьми, а про намір створити негативну репутацію відповідачу. При розмові з сином [PERSON] позивачка каже, що ніколи поганого ні батьку, ні [PERSON] не бажала, навпаки, це вони так себе ведуть, не дають бачитися з ним, а при розмові з [PERSON] виправдовується, що вона краща мати, а батько створює перешкоди в їх побаченнях. Суд розцінює наданий доказ аналогічно попередньому і зауважує, що такими розмовами позивачка шкодить психічному здоров`ю дітей, створює напруження в сім`ї. Судом досліджено відеозапис, на якому зображено позивачку, яка знаходилась біля будинку відповідача, а невідома особа за кадром коментувала, що мати приїхала до дітей, а відповідача разом із сім`єю не має вдома, тому вона позбавлена можливості побачити дітей, хоча напередодні ввечері вона повідомляла, що приїде. На думку суду, відео не свідчить про те, що відповідач перешкоджає матері спілкуватись із дітьми, оскільки доказів домовленості судом не встановлено. Вказаний доказ також є недопустимим, тому що створений штучно самою позивачкою для представлення суду. Таким чином, сторони мають майже рівні умови проживання, достатку, характеристики тощо. Як встановлено судом, усі спірні питання виникають між сторонами лише через неприязні відносини між ними; небажання стати до діалогу і без емоцій вирішувати питання щодо дітей. Будь-яке спілкування батька та матері призводить до сварок через ревнощі позивачки. На думку суду неприязні відносини між батьками негативно впливають на емоційний стан дітей. Незалежно від того, що батьки проживають окремо, кожен із них має прикладати зусилля для забезпечення інтересів дітей. Діти повинні відчувати себе захищеними, улюбленими, потрібними та безмежно щасливими, незважаючи на відносини між батьками. Батькам слід забути про власний егоїзм та з`ясування відносин між собою та створити емоційно-стабільне середовище дітям. Суд не взмозі узгодити зі сторонами побачення матері з дітьми в святкові та вихідні дні, в дні народження дітей, у день народження матері тощо, оскільки ані мати, ані батько в судові засідання не з`являлись. Жоден із батьків не висловився з приводу того, як саме та де мають відбуватись такі зустрічі. Суд не зміг достовірно встановити і відношення дітей до матері. Суд вважає, що присутність батьків разом негативно вплине на психічний стан дітей, тому недоцільно проводити зустрічі матері з дітьми у присутності батька. Діти достатньо дорослі, а мати за станом свого здоров`я цілком здатна піклуватись про дітей, тому суд вважає, що вона може спілкуватись із дітьми у відсутність батька. У даному випадку буде створено комфортну обстановку для психіки дітей. Мати зможе приділяти увагу дітям, а не з`ясуванню стосунків з батьком. Враховуючи нормальний стан здоров`я матері (іншого не встановлено), задовільні умови її проживання, позитивні характеристики, беручи до уваги холод в зимовий період часу, спеку у літній період часу, враховуючи, що батьки живуть у різних населених пунктах, з урахуванням обмежень, які існують через поширення на території України гострої респіраторної хвороби, обмеженням роботи дитячих та розважальних закладів, суд вважає за необхідне захистити права матері і визначити такий спосіб участі її у вихованні дітей шляхом періодичних побачень та спілкування з дітьми: побачення з дітьми щомісяця першої та третьої суботи з 09:00 до 20:00 години у визначеному матір`ю місці, крім місця проживання батька дітей, без присутності батька; спілкування телефоном чи іншими засобами інтернет-зв`язку без обмежень, з дотриманням режиму дня дітей, у їх вільний час. Батька дітей слід зобов`язати не перешкоджати спілкуванню матері з синами, а у разі неможливості побачення у визначений час з поважних причин (хвороба, виїзд на відпочинок тощо) заздалегідь повідомити про це матір і перенести побачення на інший день. Крім того, у разі, якщо діти будуть позитивно сприймати спілкування з матір`ю, по мірі зростання дітей, зміни їх розкладу, потреб, стану здоров`я тощо, таке питання може бути переглянуте судом за заявою будь-кого з батьків, як і інші питання участі матері у спілкуванні з дітьми, адже неможливо наперед передбачити всі зміни, які відбудуться з дітьми до повноліття, так само як і зміни, що відбудуться в житті батьків. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, коли наявні підстави для звільнення від доказування. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За наведених обставин, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до статті 141 ЦПК України понесені позивачкою судові витрати зі сплати судового збору підлягають відшкодуванню з відповідача.

Outcome: partial