Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

Зміст позовних вимог, пояснення сторін. 05 серпня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 05 серпня 2000 року Ізюмським міським відділом реєстрації актів громадянського Харківської області, актовий запис № 146. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сім`я фактично розпалася в січні 2017 року, через відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння подружжя. Позивач [PERSON] надала до суду заяву, де просила справу розглядати без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти розірвання шлюбу. Фактичні обставини справи встановлені судом. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 05 серпня 2000 року Ізюмським міським відділом реєстрації актів громадянського Харківської області, актовий запис № 146, зареєстровано шлюб між сторонами у справі. (а.с.6) У період шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .(а.с.4,5). Позивач в позовній заяві вказує, що розірвання шлюбу пов`язано з відсутністю взаємоповаги та взаєморозуміння подружжя. Шлюбні стосунки припинені у січні 2017 року. Норми права, що регулюють правовідносини під час розгляду справи. У відповідності до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу позивачка побажала залишити шлюбне прізвище [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved