Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

Звертаючись до суду, позивачка в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що вона народилась 23 квітня 1953 року, її вік складає повних 64 роки. Вона є пенсіонером за віком. Єдиним доходом в неї є пенсія за віком, яка станом на травень 2017 рік складає 1674,22 грн. Вона отримує пенсію у розмірі 1674,22 грн., інших джерел доходу в неї немає. Вона є самотньою літньою жінкою, чоловіка або іншої близької людини, яка може допомагати та підтримувати її матеріально немає. Положеннями ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено з 1 травня 2017 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність в розрахунку на місяць - 1312 гри. Сам по собі факт отримання нею пенсії, що перевищує встановлений державою прожитковий мінімум для осіб, що втратили працездатність, не звільняє повнолітніх дітей від обовязку утримувати непрацездатну матір, оскільки фактор потреб непрацездатної особи має встановлюватись судом залежно від конкретних обставин справи. Проживає вона одна, в квартирі [ADDRESS]. Пенсія, яку вона отримує, не забезпечує їй необхідного мінімуму проживання - частину вона відразу після отримання віддає на оплату комунальних послуг, в опалювальний сезон ці витрати складають 900 гривень щомісячно. Сума, яка залишається є меншою ніж мінімальний прожитковий мінімум і її ледь вистачає на харчування. Крім цього, вона є хворою людиною та потребує постійного лікування, що потребує чимало коштів. Вона страждає на ішемічну хворобу серця, подагру, погано пересувається. Щомісяця вона витрачає значну суму на ліки. Враховуючи вищевикладені фактичні обставини справи, а саме: її непрацездатність, скрутне матеріальне становище та необхідність лікування; відсутність інших джерел доходу, крім пенсії, позивачка просить суд: стягувати з [PERSON], [INFO], аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі, обґрунтувавши їх доказами, викладеними в позовній заяві, просить позов задовольнити. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги позивачки не визнав у повному обсязі. Суду пояснив, що він є пенсіонером, не працює, на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей та дружина, яка перебуває у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до досягнення нею пятирічного віку, так як його син [PERSON] потребує домашнього догляду. Окрім цього, свого житла він не має, тому вимушений винаймати для себе та своєї родини квартиру. Просив у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі. Представник відповідача позовні вимоги позивачки не визнав у повному обсязі частково. Суду пояснив, що позивачка користується субсидією, а відповідач вимушений сплачувати сам за оренду квартири 2000, 00грн. на місяць та ще й комунальні послуги. Окрім цього, пенсія, яку отримує відповідач є єдиним доходом його сімї на всіх чотирьох осіб, тобто на самого відповідача, його дружину, яка знаходиться у декретній відпустці на двох його неповнолітніх дітей. Просив у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі. Суд, вислухавши позивача, відповідача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, оцінивши кожний доказ окремо, а також докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків: Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом досліджені всі докази надані сторонами, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. У судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] народилася 23 квітня 1953 року, що підтверджується копією паспорту позивачки (ар.с.5), Відповідно до копії акту про одруження, 01 вересня 1989 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище з «Бєляйцева» на «Блохіна» (ар.с.10). Згідно з свідоцтвом про народження відповідач [PERSON], [INFO] є сином позивачки [PERSON] (ар.с.9) на даний час, яка має прізвище [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч. 1\~ст. 202 СК України\~повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними відповідно віку визнаються жінки, які досягли 55 років, тобто пенсіонери. Отримання непрацездатними батьками пенсій чи іншого доходу не можуть звільняти повнолітніх дочку, сина від обовязків утримувати непрацездатних батьків. Критерієм призначення аліментів є те, що отримувані батьками пенсія, інший дохід не забезпечують їхніх потреб на харчування, лікування, на придбання одягу, ліків. Відповідно до довідки наданої Камянським обєднаним Управлінням Пенсійного Фонду України, позивачка [PERSON] отримує пенсію за віком в сумі 1674,22 гривні щомісячно (ар.с.20). Пенсія за віком є єдиним доходом позивача. Відповідач матеріальну допомогу позивачці не надає. Крім цього, позивачка є хворою людиною та потребує постійного лікування, що потребує чимало коштів, страждає на ішемічну хворобу серця, подагру, погано пересувається, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарно хворого (ар.с.16-19). Згідно\~ст. 205 СК України\~суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку\~(доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено ч. 1\~ст. 204 СК України. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. При вирішення спору слід врахувати роз'яснення, викладені в п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 березня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно з ч. 2 ст. 205 СК України при визначення розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. Так, відповідно до копії свідоцтва про смерть чоловік позивачки - [PERSON] помер 13 листопада 2005 року (ар.с.11), відповідно до копії свідоцтва про смерть дочка позивачки [PERSON] померла 15 вересня 2015 року (ар.с.12). Крім того слід зазначити, що отримання непрацездатними батьками пенсій чи іншого доходу, не можуть звільняти повнолітніх дочку, сина від обовязків утримувати непрацездатних батьків. Критерієм призначення аліментів є те, що отримувані батьками пенсія, інший дохід не забезпечують їхніх потреб на харчування, лікування, на придбання одягу, ліків. Положеннями\~ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік»\~встановлено з 1 травня 2017 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність в розрахунку на місяць - 1312 грн. На думку суду, сам по собі факт отримання позивачем пенсії, що перевищує встановлений державою прожитковий мінімум для осіб, що втратили працездатність, не звільняє повнолітнього відповідача від обовязків утримувати непрацездатну матір, оскільки фактор потреб непрацездатної особи має встановлюватись судом залежно від конкретних обставин справи. Разом з цим у судовому засіданні також було встановлено, що відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з громадянкою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КИ №000373 від 12 березня 2005 року (ар.с.62). Відповідач є батьком двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (ар.с.60-61). Дружина відповідача [PERSON] не працює, так як перебуває у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до досягнення нею віку 5-ти років, так як дитина потребує домашнього догляду, що підтверджується копією витягу з наказу Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області №203 о/с від 19.06.2017 року (ар.с.59). Таким чином на утриманні відповідача перебуває ще три особи, а саме дружина та двоє неповнолітніх дітей. Також у судовому засіданні було встановлено, що відповідач не працює, є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням відповідача (ар.с.63) і його пенсія на місяць складає 5873,28грн. (ар.с.66), яка складається з основаного розміру пенсії в розмірі 4561,28грн. та виплат на дітей сина [PERSON] в розмірі 656,00грн. та доньку [PERSON] в розмірі 656,00грн., які відповідач отримує, так як не працює. Таким чином, якщо поділити щомісячний дохід відповідача, який він отримує у вигляді пенсії на всіх членів його сімї, то виходить, що на кожного члена сімї відповідача приходиться 1468, 32грн. (5873,28грн. : 4 = 1468,32грн.), в той час як позивачка отримує щомісячно пенсію в розмірі 1674, 22 грн. А отже дохід самої позивачки навіть перевищує дохід кожного члена сімї відповідача. Також суд приймає до уваги ще й той факт, що позивачка мешкає у власній квартирі №126, що знаходиться в будинку №39 по вул.Дунайська в м.Камянське, що не заперечувалось самою позивачкою у судовому засіданні, а також підтверджується договором купівлі-продажу даної квартири (ар.с.6) та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (ар.с.7). Окрім того, згідно з відповіддю Управління соціального захисту населення Адміністрації Південного району Камянської міської ради №2/3343 від 02.08.2017 року, за адресою [ADDRESS] нараховується субсидія на оплату житлово-комунальних послуг з січня 2016 року по теперішній час (ар.с.58). Що стосується відповідача, то він хоча і зареєстрований в квартирі позивачки, але там не мешкає з 10.02.2015 року, що підтверджується довідкою житлово-будівельного кооперативу №31 (ар.с.64) та вимушений винаймати собі жило, за яке сплачує щомісячно 2000,00грн., що підтверджується договором оренди квартири (ар.с.67-69). Виходячи з встановлених в судовому засіданні обставин справи, з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню частково та стягненню з відповідача підлягають аліменти в розмірі 250грн.00грн. на місяць Судовий збір в сумі 640 гривень відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial