Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

Згідно позовної заяви [PERSON], що надійшла до суду 07 листопада 2016 року, рідна баба позивача [PERSON] померла 02 квітня 2006 року, після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку розміром 1,92 га, належну їй на підставі Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серія Р2 №876158 від 22 жовтня 2002 року, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Требуховецької сільської ради Летичівського району. За життя [PERSON] заповіт не складала, позивач є спадкоємцем за законом, інші спадкоємці відсутні, оскільки батько позивача (син спадкодавця) [PERSON] помер 23 серпня 2001 року, а брат позивача [PERSON] помер 28 червня 2011 року. Для оформлення спадщини позивач звернулася в нотаріальну контору, однак у вчиненні нотаріальних дій їй було відмовлено, оскільки правовстановлюючий документ було втрачено, їй рекомендовано звернутись до суду. У звязку із зазначеними обставинами позивач просить визнати за нею [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 1,92 га, яка розташована на території Требуховецької сільської ради Летичівського району Хмельницької області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, як на спадкове майно по закону, після смерті 02 квітня 2006 року баби [PERSON] В назване судове засідання позивач не зявилася, згідно поданої заяви представника позивача просить справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять такі задовольнити, судові витрати залишають за собою. Представник Меджибізької селищної ради Летичівського району Хмельницької області в судове засідання не зявився, згідно поданої заяви просить справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги визнають. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно змісту ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1223, 1225, 1233, 1261, 1268, 1269, 1273 ЦК України: спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу; право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення; заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті; у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки; спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини; спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81, п. «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України: громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини; захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Так, [PERSON] (дошлюбне [PERSON]) народилася 10 жовтня 1971 року, її батьками є [PERSON] (народився 25 квітня 1950 року, його батьками є [PERSON], [PERSON]), який помер 23 серпня 2001 року, [PERSON]. Із копії державного акта на право приватної власності на землю серія Р2 №876158, виданого 22 жовтня 2002 року вбачається, що [PERSON] на підставі рішення сесії Требуховецької сільської ради №1 від 27 березня 2002 року є власником земельної ділянки площею 1,92 га, яка розташована на території Требуховецької сільської ради і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла 02 квітня 2006 року у віці 86 років в с. Требухівці Летичівського району. Згідно довідки від 12 вересня 2016 року старости села Требухівці на території Меджибізької селищної ради об'єднаної територіальної громади Летичівського району Хмельницької області, померла 02 квітня 2006 року [PERSON] на день смерті проживала і була зареєстрована в 1/2 житлового будинку по вул. Гагаріна, 11 с. Требухівці Летичівського району. Фактично в управління і володіння спадковим майном після смерті [PERSON] вступила її внучка [PERSON], яка проживала разом з покійною [PERSON] до дня її смерті в одному будинку і доглядала її до смерті. 27 вересня 2016 року державним нотаріусом повідомлено [PERSON], що вона не може оформити спадщину на земельну ділянку №876158, яка знаходиться на території Требуховецької сільської ради та належала [PERSON], що померла 02 квітня 2006 року, в звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи, рекомендовано звернутись до суду для визнання права власності на це майно. Відповідно до довідки Відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі Хмельницької області від 29 вересня 2016 року земельна ділянка площею 1,92 га знаходиться за межами населених пунктів на території Требуховецької сільської ради Летичівського району, належить [PERSON] згідно державного акту серія Р2 №876158. Технічна документація з нормативної грошової оцінки вказаної земельної ділянки відсутня. В [PERSON] газеті за 07 жовтня 2016 року наявне повідомлення про те, що втрачений державний акт на право власності на земельну ділянку серія Р2 №876158 від 22 жовтня 2002 року на імя [PERSON] вважати недійсним. Згідно висновку про експертну грошову оцінку земельної ділянки, станом на 19 жовтня 2016 року ринкова вартість земельної ділянки площею 1,92 га, яка розташована на території Требуховецької сільської ради Летичівського району, власником якої є [PERSON], становить 41215 грн. [PERSON] державної нотаріальної контори та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) підтверджується, що після смерті [PERSON], яка померла 02 квітня 2006 року, спадкова справа не відкривалась. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог [PERSON], а також те, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає таке визнання і за вказаних обставин вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку, як на спадкове майно, після смерті баби [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому судом враховується, що досліджені докази вказують на те, що спадкодавець дійсно була власником земельної ділянки, однак через втрату оригіналу державного акта її внучка, як спадкоємець, немає можливості оформити спадщину, тому її права підлягають захисту шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved