Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

Згідно позовної заяви та пояснень позивачки в судовому засіданні, вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них є двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23.05.2007 року, вирішено стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття. Після того, як старша дочка [PERSON] досягла повноліття, розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO] за вищевказаним рішенням суду автоматично зменшився до 1/6 частини. Позивачка зазначила, що на даний час змінилося та погіршилося її матеріальне становище, вона не працює, в травні 2016 року змушена була звільнитися з роботи, її дохід складається лише з пенсії за вислугу років в розмірі 1191 гривня 66 копійок в місяць, а тому цих коштів та аліментів, які стягуються з відповідача, в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, недостатньо для нормального розвитку неповнолітнього сина і його матеріального забезпечення. Зі слів знайомих, їй відомо, що відповідач отримує пенсію приблизно 4600 гривень, інших осіб на утриманні не має, тому може сплачувати аліменти в більшому розмірі. На підставі наведеного, позивачка просить збільшити розмір аліментів та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно і до досягнення ним повноліття. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задоволити, виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.180, ч.3 ст.181, ч.2 ст.182, ч.1 ст.192 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. У разі зміни розміру аліментів вони будуть стягуватися від дня набрання рішенням суду законної сили, а не від дня пред'явлення позову. Згідно розяснень, викладених в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Виходячи з наведеного, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому звязку з погіршенням матеріального становища одержувача аліментів вона може подати до суду заяву про збільшення їх розміру. Судом встановлено, що позивачка та відповідач є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23.05.2007 року, вирішено стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] до виповнення ними повноліття. 18.09.1999 року дочка сторін [PERSON] досягла 18-річного віку. З цього часу на підставі ч.3 ст.183 СК України, розмір аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивачки на утримання сина [PERSON], зменшено до 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача. Згідно довідки № 164 від 21.10.2016 року, виданої державною установою «Хмельницький обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоровя», в період з червня 2015 року по травень 2016 року [PERSON], працюючи на посаді помічника лікаря-епідеміолога, отримала заробітну плату загальний розмір якої, до виплати, склав 35432 гривні 44 копійки. Тобто середньомісячна заробітна плата позивачки в зазначений період складала 2952 гривні 70 копійок. В судовому засіданні встановлено, що на даний час позивачка не працює, перебуває в пошуках роботи з метою належного матеріального забезпечення дітей, лише отримує пенсію. Відповідно до довідки №4338 від 13.10.2016 року, виданої управління Пенсійного фонду України в м.Нетішин Хмельницької області, [PERSON] з 01.05.2016 року отримує пенсію за вислугу років працівникам охорони здоровя в розмірі 1191 гривня 66 копійок. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом об'єктивно встановлено, що після винесення рішення суду про стягнення аліментів матеріальне становище позивачки змінилося, розмір її доходу в порівнянні з 2007 роком значно зменшився, в зв'язку із збільшенням вікових потреб дитини, зростанням цін, витрати, які несе мати на утримання сина значно перевищують розмір сплачуваних відповідачем аліментів, в зв'язку з чим матеріальне становище позивача погіршується. В звязку з припиненням сплати аліментів на утримання дочки [PERSON], відбулась зміна матеріального стану і платника аліментів - зменшилась сума грошового утримання з його доходу, тобто покращився його фінансовий стан, що є підставою для застосування положень ч.1 ст.192 СК України. Крім того, при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне та сімейне становище сторін, а також те, що відповідачем не надано доказів про зміну стану його здоровя, перебування на його утриманні інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що обоє батьків зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття, суд вважає за доцільне збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], 27..11.1999 року народження, з 1/6 до 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення ним повноліття. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 551 гривня 20 копійок.

Outcome: approved