Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

Згідно позову, позивачка [PERSON], [INFO], є донькою відповідача [PERSON] Шлюб між батьками позивачки було розірвано 07 листопада 2000 року і відповідач мешкає окремо від позивачки та її матері [PERSON] На цей час позивачка досягла повноліття, є студенткою денного відділення факультеті психології Дніпропетровського національного університету ім. Олеся Гончара, навчається платно за договором, у зв'язку з чим вона потребує матеріальної допомоги, яку відповідач їй надавати може, оскільки отримує пенсію на пільгових умовах та регресні виплати у розмірі 14925,26 грн. щомісячно. Мати позивачки [PERSON] надавати їй допомогу не може, оскільки перебуває у відпустці по догляду за малолітньою дитиною і не працює. Єдиним доходом сім'ї був дохід вітчима, але з 14 квітня 2015 року його звільнено з роботи. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, щомісяця починаючи з 30 січня 2015 року на період її навчання до 30 червня 2018 року. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримав в повному обсязі вимоги за позовною заявою та підтвердив фактичні обставини на яких вони ґрунтуються. Представник відповідача [PERSON] в суді позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що відповідач згоден сплачувати аліменти на утримання позивачки у розмірі 1/14 частки його доходу і тільки за період власне навчального процесу за виключенням періоду канікул. Просить суд враховувати той факт, що відповідач є інвалідом і його дохід складається з пенсії та регресних виплат. На утриманні відповідачка знаходяться двоє малолітніх дітей та непрацездатна дружина. Дохід відповідача на цей час зменшився, оскільки з його пенсії почали утримувати податок. [PERSON], залучена ухвалою суду від 16 червня 2015 року до участі у розгляді справи у якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. За ухвалою суду справа розглянута у її відсутність. На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини. Згідно копії свідоцтва про народження (а.с. 5), [PERSON] народилася [INFO] року від матері [PERSON] (в подальшому змінила прізвище на [PERSON]) та батька [PERSON]. З копії договору про надання освітніх послуг за №1577-14(1) від 05 лютого 2015 року (а.с. 7) вбачається, що [PERSON] навчається в Дніпропетровському національному університеті ім. Олеся Гончара за денною формою навчання за рахунок власних коштів. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Вирішуючи питання про те, чи потребує позивачка матеріальної допомоги, суд враховує, що позивачка навчається за денною формою навчання, самостійно оплачує вартість навчання, стипендію у зв'язку з цим не отримує, що практично обмежує її в можливості отримання заробітку. За таких обставин позивачка є такою, що потребує матеріальної допомоги. Наявність об'єктивних перешкод з боку відповідача у наданні утримання позивачці дослідженими судом доказами не встановлені. Більше того, наявні докази щодо розміру щомісячного доходу відповідача (пенсія 6004,99 грн. на місяць (а.с. 50) та страхові виплати у розмірі 9012,09 грн. на місяць (а.с. 53)) підтверджують можливість відповідач надавати позивачці утримання. За наявності визначених законом підстав: досягнення позивачкою повноліття, продовження навчання, потреба позивачки у зв'язку з продовженням навчання у матеріальній допомозі та можливість надання такої допомоги відповідачем, останній згідно приписів ч.ч. 1, 2 ст. 199 Сімейного кодексу України зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання позивачки на період навчання до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до ч. 2 ст. 18 цього ж кодексу, суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Між сторонами є спір щодо розміру аліментів, які відповідач має сплачувати на утримання позивачки, отже аліменти підлягають стягненню з нього за рішенням суду. Визначаючи розмір аліментів на утримання позивачки, суд враховує, що згідно ч.ч. 1, 2 ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначені розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надавання утримання другим з батьків. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 цього ж Кодексу, при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище позивачки, яка не надала докази на підтвердження наявності у неї тяжких хронічних захворювань та яка у зв'язку з навчанням за контрактом не має власного джерела доходу; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який є інвалідом 3-ї групи (а.с. 51), не працює (а.с. 45-48), та середньомісячний дохід якого складає більше 15 тис. грн. на місяць; - наявність у платника аліментів на утриманні двох малолітніх дітей (а.с. 42-44) та дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с. 41, 49); - обмежена можливість надання третьою особою [PERSON] утримання позивачці. З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку, що розумним та достатнім за наведених обставин буде стягнення аліментів у розмірі 1/12 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця. Відповідно до ч. 2 ст. 182 цього ж Кодексу, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка просить стягнути аліменти у розмірі, не меншому ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму. Позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки обмеження мінімальної межі розміру аліментів тридцятьма відсотками прожиткового мінімуму передбачене лише у разі стягнення аліментів на утримання дитини (особи у віці до 18 років). Суд враховує, що позивачка просить суд про стягнення аліментів, починаючи з 30 січня 2015 року. За ст. 201 Сімейного кодексу України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Згідно ст. 191 цього ж кодексу, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. [PERSON] звернулася з позовом до суду 26 червня 2015 року (а.с. 1). Позивачкою не доведено, що нею вживалися заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але вона не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. За таких обставин, аліменти підлягають стягненню з часу звернення позивачки з позовом до суду. Відповідні доводи представника відповідача щодо стягнення аліментів лише за період фактичного перебування позивачки на навчанні (без урахуванням канікул) судом до уваги не приймаються як такі, що не ґрунтуються на законі. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З відповідача до доходу Держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial