Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, [PERSON] просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , з підстав передбачених ст. 405 ЦК України, посилаючись на те, що він є власником будинку [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.11.2012 року. У будинку зареєстрований його племінник [PERSON] , який з 10.10.2013 року у житловому приміщенні не проживає. Таким чином, враховуючи, що відповідач більше року не проживає у належному [PERSON] будинку, ніякої участі у витратах по оплаті комунальних послуг та утриманню житла не приймає, останній просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки факт реєстрації [PERSON] негативно впливає на його матеріальний стан та порушує його права як власника. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, його представником - адвокатом Руднєвою І.С. подано до суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за її та позивача відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , який про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, тому суд на підставі п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позов обґрунтований та підлягає повному задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.11.2012 року, є власником будинку [ADDRESS] . Право приватної власності за [PERSON] зареєстровано державним нотаріусом Першої артемівської державної нотаріальної контори Букрєй Г.П. 01.11.2012 року за № 1-2758 (а.с. 5, 6). Тож спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються Главою 6 ЖК України та ст. 405 ЦК України. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Як вбачається з довідки від 01.07.2019 року, в спірному житловому приміщенні, як член сім`ї позивача зареєстрований [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). Відповідно акту про не проживання від 01.07.2019 року, відповідач [PERSON] , [INFO] , з 10.10.2013 року не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). За таких обставин, встановивши у судовому засіданні факт відсутності відповідача в спірному житловому приміщення без поважних причин понад один рік, суд вважає, що [PERSON] , [INFO] , на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . Тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі. Оскільки ухвалою суду від 13 вересня 2019 року позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved