Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Згідно з поданим позовом заявлено вимогу про усунення від права на спадкування [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] після померлої [PERSON] 23.03.2013 [INFO] . В обґрунтування поданого позову позивач посилається на те, що постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23 квітня 2019 р. державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/4 частини кв. [ADDRESS] після [PERSON] , померлого [INFO] . Позивач є онуком [PERSON] , останній перебував у шлюбі з [PERSON] з 2007 р. Одразу після реєстрації шлюбу [PERSON] запропонувала дідусеві укласти договір довічного утримання та 6 листопада 2007 р. був укладений договір довічного утримання між [PERSON] та [PERSON] , згідно з яким відбулось відчуження 3/4 частки кв. [ADDRESS] у [ADDRESS] по [ADDRESS] , які належали [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Четвертою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою 22.07.1999 р. та свідоцтва про право на спадщину, виданого Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 22.07.1999 р. [PERSON] померла [INFO] ; [PERSON] помер [INFO] , відповідачі по справі є дітьми померлої [PERSON] , які після її смерті звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Але після смерті матері вони не продовжували виконувати обов`язки по договору довічному утримання [PERSON] , у зв`язку з чим, на переконання позивача, вони не отримали права на спадкування 3/4 частин квартири [ADDRESS] . За дідусем до його смерті доглядав позивач та його дружина. Після смерті дідуся спадкоємцем першої черги за законом є мати позивача [PERSON] , та вона звернулась до Четвертої Дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. [INFO] р. вона померла, її спадкоємцем є позивач, який звернувся до Четвертої Дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. У постанові нотаріуса зазначено, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та відомостей в м. Дніпрі, Реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на кв. [ADDRESS] зареєстровано за іншими особами. На переконання позивача виконання договору довічного утримання було припинено у день смерті набувача майна [PERSON] 15 березня 2013 р., тому право власності припиняється по смерті власника згідно п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України. Процесуальні дії у справі: -ухвалою від 14.05.2019 витребувані докази: від Відділу державної реєстрації майнових прав на нерухоме майно Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, вул. Старокозацька, 56) відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] , а саме за ким та на підставі якого правовстановлюючого документа зареєстровано право власності на ѕ частини вказаної квартири. Відповідачі не скористалися правом брати участь в судових засіданнях, та в силу ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно заповіту від 15.08.2006 р. [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження, згідно з яким належне йому майно заповідав [PERSON] , що підтверджується відповідною копією заповіту ( [PERSON] . 1 а.с. 18). За договором довічного утримання від 06.11.2007 р., який посвідчений державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Блажновою Н.Ф. (реєстр 4-750) [PERSON] передав у власність своїй дружині [PERSON] належні йому ѕ частини квартири [ADDRESS] , що підтверджується відповідним договором (Т. 1 а.с. 6). Згідно з даним договором відчужувана квартира належить відчужувачу на підставі свідоцтва про право власності, посвідченого Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 22.07.1999 р. за реєстровим №2-2022, та свідоцтва про право на спадщину, виданого Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 22.07.1999 р. за реєстровим №2-2025, зареєстрованих в КП «ДМБТІ» та в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним №20241603. [PERSON] померла [INFO] ( [PERSON] . 1 а.с. 35). Після її смерті відкрилася спадщина на ѕ частини квартири [ADDRESS] , спадкову справу була заведено 05.04.2013 р. (Т. 1 а.с. 35), про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть ( [PERSON] . 1 а.с. 40). Після смерті [PERSON] заявою від 30.05.2013 р. його донька [PERSON] (Т. 1 а.с. 92, а.с. 93 звор.) подала заяву про відмову від спадщини на користь онука померлого [PERSON] (Т. 1 а.с. 85). Заявою від 30.05.2013 р. [PERSON] прийняв спадщину після померлого [PERSON] (Т. 1 а.с. 85 звор.). Свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] не видавалося (Т. 2 а.с. 28). Постановою державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Писарєвої Н.С. від 23.04.2019 р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] , що підтверджується відповідною постановою нотаріуса. Відповідно до вказаної постанови підставою відмови стало те, що на момент смерті спадкодавця право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано за ним. Окрім того, згідно вказаної постанови нотаріуса, [PERSON] не є спадкоємцем померлого. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, який сформований станом на 28.10.2019 р., ѕ частки квартири [ADDRESS] належать [PERSON] на підставі договору довічного утримання від 06.11.2007 р., посвідченого Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою. Правовідносини між сторонам в даній справі виникли з захисту права позивача на спадкування після померлого дідуся [PERSON] . Суд, дослідив докази, надані у порядку ст.ст. 76 80, ч.1 ст. 81 ЦПК України, дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Час відкриття спадщини\~визначається ч.\~2 ст.\~1220 ЦК України як день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом, та до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України. Підстави для усунення від права на спадкування визначені у статті 1224 ЦК України. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Усунення від права на спадкування за законом можливе за наявності таких умов: ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві при наявності можливості її надання; перебування спадкодавця у безпорадному стані; потреба в допомозі саме спадкоємця. Ухилення від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребує, полягає в умисних діях чи бездіяльності спадкоємця, який усвідомлював свій обов`язок, мав можливість його виконати, але не зробив цього. Позивач, розпорядившись своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, не надав суду доказів в порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України на підтвердження наявності обставин, що обґрунтовують позовні вимоги, та інші обставини, що мають значення для справи, зокрема, кола спадкоємців після померлої [PERSON] та підстави прийняття/неприйняття спадщини після померлої [PERSON] Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ч. 2 ст. 13 ЦПК України). Підстави для збирання судом доказів в даній справі відсутні (ч. 2 ст. 13 ЦПК України). За наведених вище обставин позовні вимоги позивача в частині усунення від права на спадкування задоволенню не підлягають. Зприводу вимоги позову про припинення права власності, то на підставу позивач посилається на п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України; зазначена вимога є похідною від задоволення вимоги про усунення від права на спадкування, у зв`язку з чим підстави для її задоволення відсутні. Вимога позову про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом є похідною від задоволення попередніх вимог позову, в задоволенні яких відмовлено, тому підстави для її задоволення відсутні. Судові витрати підлягають віднесенню на рахунок позивача, оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю.

Outcome: dismissed