Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Згідно позовної заяви, з 19.11.2005 року по 23.04.2009 року позивачка перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 07.02.2008 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.01.2008 року і до досягнення дитиною повноліття. В зв'язку з внесенням 17.05.2017 року змін до ч. 2 ст. 182 СК України, згідно яких мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позивачка просить збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на підставі вказаного вище рішення, оскільки такий є меншим за мінімальний розмір, встановлений зазначеною нормою закону. Крім того, позивачка просила у поданому позові в порядку ст. 164 СК України позбавати відповідача [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON], вказуючи на те, що відповідач свідомо не виконує своїх батьківських обов'язків по відношенню до неповнолітнього. Мотивуючи вказану позовну вимогу, [PERSON] зазначила, що з грудня 2007 року вона з сином проживає окремо від відповідача, участі у його вихованні останній не приймає, його життям та здоров'ям не цікавиться, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не провідує його за місцем проживання або навчання, не сприяє сину у здобутті ним освіти та не цікавиться його успіхами у навчанні та спорті, на день народження та свята не вітає, не дарує подарунки, по телефону та за допомогою Інтернету з сином не спілкується. В судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлені вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні та не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив. Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради [PERSON] підтримала заявлені позивачкою вимоги. Суд у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, за наявними у справі доказами та ухвалив розглядати справу заочно, про що позивачка не заперечувала. Заслухавши пояснення позивачки та позицію третьої особи, дослідивши надані суду докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються він виконання своїх батьківських обов'язків. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Як вбачається з доводів позивачки та матеріалів справи, [PERSON] є батьком сина [PERSON], [INFO], і усунувся від виховання та піклування останнім. Із висновку органу опіки і піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради від 10.01.2018 року слідує, що відповідач проживає окремо від дитини, його вихованням не займається, життям та здоров'ям не цікавляться, будь-якої матеріальної допомоги на його утримання та лікування не надає, не підтримує з ним родинних стосунків, не вітає з днем народження, святами, не телефонує, не цікавиться навчанням та інтересами дитини. Аналогічне підтверджене даними Акту обстеження житлово-побутових умов дитини від 23.11.2017 року, довідки завідувача дошкільного навчального закладу «Золотий ключик» від 08.11.2017 року за № 230/01-28, довідок директора НВК «Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів та ліцей» від 07.11.2017 року за № 422 та 423, письмових пояснень [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], з яких вбачається, що [PERSON] проживає з матір'ю [PERSON] по [ADDRESS], батько разом з ними не проживає, участі у вихованні дитини не бере - не відвідує батьківських зборів, виховних заходів. Про небажання приймати участь в утриманні неповнолітньої дитини її батьком - відповідачем по справі, свідчить також несплата останнім аліментів за виконавчим листом № 2-188 від 18.02.2008 року. Згідно наявної в матеріалах справи інформації головного державного виконавця від 15.11.2017 року, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів за вказаним вище виконавчим листом станом на 15.11.2017 року становить 38749,22 грн. Останнє у суду не викликає сумніву, оскільки об'єктивно підтверджуються поясненнями представника служби у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради. Не оспорив вказаного в судовому засіданні і сам відповідач, хоча мав таку можливість. Водночас, судом не встановлено об'єктивних причин, які б унеможливлювали піклування відповідача про фізичний і духовний розвиток свого сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, його медичний догляд та лікування, спілкування з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення. Вищенаведене дає підстави зробити висновок про те, що відповідач ухиляється від виконання свого обов'язку по вихованню та утриманню сина, що відповідно до вимог зазначеної вище норми Закону є підставою для позбавлення останнього батьківських прав. Тому, погоджуючись з висновком органу опіки та піклування Нетішинської міської ради від 10.01.2018 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, суд вважає необхідним вдатись до такого способу захисту інтересів дитини і її батька - [PERSON] позбавити батьківських прав. Водночас, суд вважає за необхідне збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів за рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 07.02.2008 року на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина, який становить - 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. При цьому, суд враховує, що після винесення рішення суду про стягнення аліментів у зв'язку із збільшенням вікових потреб дітей, зростанням цін, витрати, які несе позивачка на утримання сина значно перевищують розмір визначених за рішенням суду аліментів, в зв'язку з чим матеріальне становище отримувача аліментів погіршується. Разом з тим, згідно до вимог ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначених за рішенням суду згодом може бути зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшенням здоров'я когось із них та в інших випадках, передбаченим цим кодексом. Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Суд вважає, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є вкрай недостатньою для матеріального забезпечення дитини, її лікування та навчання, а тому такий розмір підлягає збільшенню. Крім того, відповідно до положення ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved