Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом 28.03.2016 року, позивачка в уточненій позовній заяві просить стягнути на її користь з відповідача аліменти на час її навчання у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів відповдіача, щомісячно, з дати предявлення позову до суду до закінчення навчання, але не пізніше досягнення 23-річного віку. За змістом позовної заяви батьки позивачки перебували у зареєстрованому шлюбі до 06.08.2012 року, який був припинений у звязку зі смертю матері. Відповідач є батьком позивачки, що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження [PERSON] серії 1-ЖС № 336735, виданим 23.09.1997 року. На даний час [PERSON] мешкає разом із батьками своєї матері. 31.08.2015 року їй виповнилося 18 років. До досягнення повноліття між відповідачем, позивачкою та ДВНЗ «Запорізький національний університет» Міністерства освіти та науки України укладений договір про навчання № 774-Д, відповідно до якого Виконавець бере на себе зобовязання за рахунок коштів Замовника здійснити навчання Студента. За умовами договору (п.4.2) Замовник вносить плату за навчання посеместрово за 15 календарних днів до початку наступного семестру у сумі 4500,00 грн. Так, з 01.09.2015 року позивачка навчається у зазначеному навчальному закладі на денному відділенні економічного факультету, самостійного заробітку не має. ЇЇ баба [PERSON] та дід [PERSON] не мають можливості здійснювати плату за навчання постійно, оскільки мають невеликий дохід у вигляді пенсійних виплат, у звязку із чим позивачка зазначає, що потребує матеріальної допомоги. Відповідач має постійне місце роботи, отримує щомісячний дохід, має змогу надавати кошти на навчання дитини. Під час проведення судового засідання позивачка наполягала на задоволенні позову на зазначених в позовній заяві обставинах. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги, заявлені в уточненій позовній заяві, не визнав, оскільки не має можливості сплачувати аліменти на час навчання позивачки, виходячи з розміру свого заробітку, та, враховуючи той факт, що виховує та забезпечує двох малолітніх дітей від другого шлюбу. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані сторонами докази, суд дійшов висновку про те, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню у звязку із наступними встановленими обставинами та відповідними їм правовідносинами. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою ВРУ № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Вирішуючи спір, суд виходить з приписів ст. 199 СК України, якою встановлено, що якщо повнолітні дочка, син які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Крім того, згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст.182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Встановлено, що позивачка [PERSON], [INFO], є донькою відповідача [PERSON], що визнається сторонами та на підставі ч.1 ст. 61 ЦПК України не потребує додаткового доведення. Матір позивачки [PERSON] померла 06.08.2002 року, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії 1-ЖС № 231132 (а.с.11), виданим Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 7054 від 07.08.2002 року, внаслідок чого шлюб між батьками позивачки був припинений на підставі ч.1 ст. 104 СК України. Позивачка отримує пенсію в разі втрати годувальника, середньомісячний розмір якої становить 1174,00 грн.(довідка №2087 від 25.05.2016 року), не працевлаштована, іншого доходу не має. Позивачка мешкає із батьками своєї матері [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджено довідкою, виданою Єдиною абонентською службою Центру обслуговування абонентів ЗМР № 399 від 24.02.2016 року (а.с.9). [PERSON] згідно з довідкою №2085 від 25.05.2016 року отримує щомісячну пенсію за віком у розмірі 1912,98 грн. [PERSON] згідно з довідкою №2086 від 25.05.2016 року отримує щомісячну пенсію за віком у розмірі 1450,28 грн. 20.08.2015 року між батьком позивачки [PERSON] (Замовником), позивачкою [PERSON] (Студентом) та Державним вищим навчальним закладом «Запорізький національний університет» Міністерства освіти та науки України (Виконавцем) укладено договір про навчання № 774/Д, предметом якого згідно з п.1 є те, що виконавець бере на себе зобовязання за рахунок коштів замовника здійснити навчання студента на денній формі навчання освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» на факультеті «Економічний» з напряму підготовки «Економічна кібернетика» (а.с.3-4). За умовами договору (п.4.2) Замовник вносить плату за навчання посеместрово за 15 календарних днів до початку наступного семестру у сумі 4500,00 грн. 10.05.2016 року був укладений інший договір про надання освітніх послуг - між позивачкою [PERSON] (Замовником) та Державним вищим навчальним закладом «Запорізький національний університет» Міністерства освіти та науки України (Виконавцем) №170, згідно з п.1 якого виконавець бере на себе зобовязання за рахунок коштів замовника здійснити навчання студента на денній формі навчання освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» на факультеті «Економічний» з напряму підготовки «Економічна кібернетика». Додатковою угодою №1 до договору № 170 від 10.05.2016 року п.5.2 договору викладено в іншій редакції, загальна вартість навчання становить 38028,00 грн.із встановленням суми щосеместрової сплати. Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку про те, що позивачка, яка досягла повноліття 31.08.2015 року, потребує матеріальної допомоги, має право отримувати аліменти на своє утримання на час навчання, оскільки є студенткою зазначеного факультету вищого навчального закладу на оплатній основі, термін навчання - з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року, що підтверджено довідкою №03-59/327 від 03.03.2016 року (а.с.10). Як встановлено судом, відповідач працює у відділі культури та туризму Василівської РДА Запорізької області та за основним працевлаштуванням займає посаду директора КЗ «Дніпрорудненський краєзнавчий музей», розмір середньомісячного заробітку підтверджений довідкою про зарплату та становить 2527,00 грн. на місяць за даними за 2016 рік. Належними письмовими доказами, які містяться у матеріалах справи, а саме копіями свідоцтв про народження серії 1-ЖС № 138588 та І-ЖС №282229 відповідно підтверджено, що відповідач є батьком двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з якими проживає разом, здійснюючи їх виховання та забезпечення. [PERSON], з якою відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з 21.06.2003 року (свідоцтво про одруження серії 1-ЖС № 099280), отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини у розмірі 860,00 грн. на місяць, що встановлено на підставі довідки (№324 від 30.05.2016 року, виданої УПСЗН Василівської РДА), перебуває у відпустці за місцем роботи по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років (довідка № 197 від 31.05.2016 року). Відповідач нерегулярно надавав кошти на утримання доньки, про що свідчать платіжні доручення, додані відповідачем до справи, які підтверджують перерахування коштів на імя [PERSON] у березні, травні, липні та вересні 2015 року (останній платіж). При визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню на користь позивачки, судом встановлено, що відповідач має матеріальну можливість сплачувати аліменти, оскільки отримує постійний заробіток. При цьому, безумовно, важливим критерієм визначення частки аліментів є фінансові можливості відповідача, врахування його обов'язку по утриманню двох малолітніх дітей. Але, суд вважає за важливе врахувати ще й ту обставину, що закон беззаперечно встановлює обовязок утримувати дитину до досягнення нею 23-річного віку за умови продовження навчання, та сукупний дохід сімї позивачки, необхідність сплачувати за надання освітніх послуг на підставі договору, укладеного із вищим навчальним закладом. З урахуванням обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність стягувати з [PERSON] аліменти у розмірі 1/6 частини від доходу (заробітку) відповідача до закінчення [PERSON] навчання, щомісячно, тому ухвалює рішення про часткове задоволення позову. На підставі ст. 191 СК України аліменти підлягають стягненню з дня звернення до суду, - тобто з 28.03.2016 року. За змістом ст. ст. 80, 88 ЦПК України суд стягує із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 551,20 грн., від сплати яких позивачка була звільнена при предявленні позову до суду. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial