Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

І. Виклад позиції заявника: 23 березня 2021 року представник заявника, діючи в інтересах [PERSON] звернувся до суду з заявою про видачу обмежувального припису, у якій просив видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , 1985 р.н., громадянина України, місце народження: м. Херсон, місце проживання на теперішній час невідоме, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; встановити заходи тимчасового обмеження прав стосовно [PERSON] , 1985 р.н., та покласти на нього терміном на 6 міс. наступні обов`язки: заборонити входити та перебувати в місці проживання з постраждалою особою [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; викликати та допитати свідків; витребувати докази. Заява мотивована тим, що заявник є батьком заінтересованої особи, крім того за адресою [ADDRESS] , також зареєстрована та проживає [PERSON] (дружина заявника і матір кривдника). З початку 2021 року стосунки між заявником та кривдником почали погіршуватися, оскільки заінтересована особа почала зловживати алкогольними напоями, виявляти агресію до матері та батька. Так, [PERSON] неодноразово висловлювався в адресу потерпілої особи нецензурною лайкою, а також погрожував їй фізичною розправою, в тому числі в присутності його дружини. У зв`язку із виникненням зазначених обставин, [PERSON] , попросив [PERSON] з`їхати та припинити з ними будь-які відносини. Однак, у лютому 2021 року [PERSON] , розпочав переслідувати заявника, погрожувати йому, бити скло вікон його помешкання, вриватися до квартири та псувати речі в житлі, одежу особистого вжитку, також взяв кредит, а зараз кредитори постійно телефонують дружині заявника та вимагають повернути гроші. За цими фактами, він неодноразово звертався до органів поліції. Враховуючи вищенаведене, заявник наразі боїться залишатися сам в квартирі, оскільки [PERSON] не бажає виправлятися, відношення як до матері, так і до батька стає все гіршим, а погрози реальнішими. Заінтересована особа родину не забезпечує, усі кошти витрачає на придбання спиртних напоїв, із 2019 року взагалі не працює, лише пиячить. У зв`язку із постійними погрозами та нецензурними висловлюваннями [PERSON] хвилюється за власне здоров`я та життя. Крім того, внаслідок протиправних дій [PERSON] , заявник неодноразово самостійно не міг потрапити до житла, телефонуючи дружині, викликаючи поліцію та звертаючись до сусідів за допомогою. Зазначені дії заінтересованої особи призвели до того, що виникла необхідність у встановленні обмежувального припису, оскільки протиправні дії з боку [PERSON] відносно членів сім`ї не припиняються та можуть призвести до негативних наслідків. ІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.03.2021 року вказану заяву залишено без руху. Заявнику надано 5-денний строк для усунення недоліків. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 31.03.2021 року провадження у справі відкрито в порядку окремого провадження та призначено судовий розгляд у справі. Задоволено клопотання заявника про виклик свідків та постановлено викликати та допитати у якості свідка [PERSON] . Клопотання про витребування доказів залишено без задоволення. Судове засідання призначено на 01.04.2021 року. У судовому засіданні заявник [PERSON] повідомив, що свідок [PERSON] за станом здоров`я не може прибути у судове засідання для допиту, вважав за можливе розпочати розгляд та вирішення справи без отримання показів заявленого свідка, також повідомив, що про допит інших свідків заявляти клопотання не буде, наполягав на розгляді справи та її вирішення у цьому судовому засіданні. Заінтересована особа, у судове засідання не прибула, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановлений законом спосіб, за приписами ч.11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке розміщалося більш ніж за 24 годин до дати відповідного судового засідання, з одночасним надісланням судових повісток та ухвали суду за вказаною у заяві адресою. З опублікуванням оголошення про виклик [PERSON] вважався повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Будь-які інші засоби зв`язку з заінтересованою особою суду невідомі. Розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України та одночасне надіслання судових повісток та ухвали суду за вказаною у заяві адресою місця реєстрації заінтересованої особи є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним чином у розумінні ч. 11 статті 128 ЦПК України, оскільки отримання судової кореспонденції адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку суду. За таких обставин та за згодою заявника постановлено проводити судове засідання без участі заінтересованої особи, оскільки за правилами ч. 2 ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. У судовому засіданні заявник заяву підтримав в повному обсязі та дав пояснення, аналогічні викладеним у заяві, вважав, що [PERSON] систематично здійснює відносно заявника домашнє насильство, яке виразилося у створенні неможливих умов проживання у власній квартирі та вчинення крадіжок належного заявнику та його дружині майна, погроз тощо. Від правоохоронних органів на звернення заявника реагування не відбувалося. Повідомив, що дійсно є батьком [PERSON] . Тривалий час син веде асоціальний спосіб життя, може нагримати на батьків, дружину та малолітню дитину, поводить себе нервово. На будь-які зауваження з боку родичів погрожує їх вбити, постійно носить ніж у рукаві. [PERSON] часто бере кредити на власні потреби, за які розраховується дружина заявника та матір заінтересованої особи. [PERSON] просив ізолювати сина від родини та заборонити йому з`являтися у квартирі. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом № [NUMBER] про право власності на житло від 19.07.1996 року. Згідно листа ВП №2 ХРУ ГУНП в Херсонській області від 25.02.2021 року, [PERSON] звертався до поліції з заявою про вжиття заходів до свого сина [PERSON] 28.10.2019. Крім того, 13.02.2021 року заявник повідомив поліцію, що за адресою: [ADDRESS] його син вчиняє домашнє насильство, за результатами чого складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та проведено профілактичну бесіду. Також, 15.02.2021 року заявник повідомив поліцію, що його син взяв кредит, а колектори телефонують дружині заявника і вимагають повернення кредиту. За результатами розгляду заяви встановлено, що заявник звернувся з метою інформування, від написання заяви та пояснень відмовився. За висновком СП Корабельного ВП ХВП ГУНТ в Херсонській області, затвердженим 04.11.2019 року, за результатами розгляду заяви [PERSON] від 28.10.2019 року факт грубого порушення громадського порядку або насилля в сім`ї підтвердження не знайшов. Відомості про оскарження висновку в матеріалах справи відсутні. ІV. Оцінка Суду. Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон). Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Згідно з частиною третьою статті 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). У пункті 9 частини першої статті 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2020 року у справі № 635/4854/19-ц зазначено, що сам факт звернення заявника до органів поліції та внесення відомостей про кримінальні провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань не підтверджує факт вчинення особою насильства відносно заявника, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Суд зазначає, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Судом встановлено, що заявник та заінтересована особа є батьком і сином, проживають разом у належній квартирі на праві спільної власності [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що є заінтересованою особою у справі, який є зареєстрованим за цією адресою, що підтверджено дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами. Про наявність іншого житла у заінтересованої особи належних та допустимих доказів суду не надано. Також, Суду не було надано доказів щодо притягнення [PERSON] до кримінальної чи адміністративної відповідальності у зв`язку з вчиненням насильства по відношенню до [PERSON] . Надані копії листів, висновків свідчать лише про звернення [PERSON] до поліції. Крім того, у матеріалах справи відсутні відомості, що відносно [PERSON] виносились попередження про вчинення домашнього насильства раніше та фактів, що поведінка [PERSON] була предметом розгляду компетентних органів. Висновки та листи правоохоронних органів свідчать про наявність конфліктних відносин між заявником та заінтересованою особою, факт вчинення дій про які заявляє [PERSON] вказані докази не містять, а проведення профілактичних бесід не є доказом вчинення домашнього насильства, оскільки профілактика це попередні заходи для недопущення чого-небудь. У судових дебатах заявник просив заборонити заінтересованій особі входити та перебувати півроку разом з ним за адресою реєстрації: [ADDRESS] . Разом з тим, оскільки [PERSON] не надав беззаперечних доказів на підтвердження вчинення [PERSON] домашнього насильства відносно заявника у розумінні Закону, а судом в ході розгляду справи не встановлено випадків домашнього насильства відносно [PERSON] , а також ризиків настання насильства у майбутньому, зіставляючи інтереси учасників справи та особи, в право якої здійснюється втручання, враховуючи суспільні інтереси та інтереси учасників справи, суд дійшов висновку, що аргументи заявника для виправдання такого серйозного втручання в життя [PERSON] не є достатніми. Правилами глави 13 ЦПК України визначено, що розгляд справи про видачу і продовження обмежувального припису провадиться в порядку окремого провадження, а правилами ст. 294 цього Кодексу встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. На основі повного та всебічного дослідження матеріалів справи, судом не встановлено обставин вчинення [PERSON] економічного, психологічного чи фізичного насилля відносно заявника, а отже відсутні підстави для задоволення заяви про видачу обмежувального припису. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed