Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

Згідно уточненої позовної заяви (а.с.104-112) в забезпечення зобов`язань за кредитним договором укладеним між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк», [PERSON] надав особисту поруку шляхом укладання договору поруки №HAR0GK01270044/1 від 30 листопада 2007 року. Позивач вважає, що закінчився строк протягом якого ПАТ КБ «Приватбанк» мав право звернутися із вимогою до позивача за договором поруки на підставі того, що 02.09.2011 р. відповідач надіслав вимогу до [PERSON] про дострокове повернення кредиту в повному обсязі а йому таку вимогу не надсилав та в листопаді 2013 року звернувся з позовом до Комінтернівського районного суду м. Харкова про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованості. Позивач вважає, що у травні 2012 року сплив шестимісячний строк для звернення із вимогою до поручителя, тобто до нього. Також він вважає ще однією підставою визнати договір поруки припиненим той факт, що у жовтні 2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» в односторонньому порядку підвищив відсоткову ставку позичальнику [PERSON], а він не давав згоду на таке підвищення та не знав про нього. Крім того, у вересні 2016 року позивачу стало відомо, що ТОВ «Українське бюро кредитних історій» веде кредитну історію на його ім`я та що 10.09.2016 р. до даної кредитної історії було включено відомості щодо наявності у [PERSON] незакритого договору поруки за кредитним договором укладеним 30 листопада 2007 року. Позивач вважає включення таких відомостей до кредитної історії незаконним. На підставі викладеного позивач просить визнати поруку за договором поруки №HAR0GK01270044/1 від 30 листопада 2007 року припиненою, визнати строком припинення поруки травень 2012 року та зобов`язати ТОВ «Українське бюро кредитних історій» виключити відомості із кредитної історії на ім`я [PERSON] про вищевказаний договір поруки. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» позов не визнав та просив відмовити у задоволенні вимог [PERSON] Відповідач ТОВ «Українське бюро кредитних історій» та 3-я особа [PERSON] належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, але представник відповідача та [PERSON] в судові засідання не з`являлися та не надавали відомостей про причини своєї неявки. Вислухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. 30.11.2007 р. між [PERSON] та відповідачем був укладений Кредитний Договір №HAR0GK01270044 та цільове призначення даного кредиту було спрямоване на придбання нерухомості: квартири №79 в будинку №12 в смт. Ківшарівка м. Куп`янськ, Харківської області. В забезпечення зобов`язань за вказаним кредитним договором [PERSON] надав особисту поруку шляхом укладання договору поруки №HAR0GK01270044/1 від 30 листопада 2007 року. Пунктом 1 договору поруки передбачено, що предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, укладеним між банком та позичальником. Пунктом 2,4 договору поруки передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. З квітня 2008 року за [PERSON] почала накопичуватися заборгованість з погашення кредиту, так як він перестав сплачувати внески, передбачені кредитним договором. 02 вересня 2011 року відповідач надіслав [PERSON] вимогу про дострокове повернення кредиту в повному обсязі, а також відсотків, комісії та штрафних санкцій. ПАТ КБ «Приватбанк» вимагав повернення суми кредиту у тридцяти денний строк з дня отримання вимоги. [PERSON] таку вимогу на свою адресу не отримував. У 2013 році відповідач звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] та позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором №HAR0GK01270044 від 30.11.2007 р. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати відсотків. Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Пред`явлення вимоги до боржника про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором є зміною строку виконання зобов`язання та зумовлює перебіг позовної давності, дотримання якої є передумовою для вимоги кредитора про повернення щомісячних прострочених платежів. Суд вважає, що пред`явлення вимоги дійсно змінило строки виконання зобов`язання за кредитним договором, але тільки для боржника [PERSON], а не для поручителя [PERSON], який таку вимогу банку не отримував, відповідач до нього з вимогою про дострокове погашення кредиту за договором поруки не звертався. Пізніше відповідач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в межах строків позовної давності. Суд вважає, що посилання позивача на сплив терміну пред`явлення вимоги до поручителя, не може бути прийнятий, тому що це стосується лише випадків, коли в договорі поруки не вказано термін його виконання. Щодо тверджень позивача про безпідставне підвищення відсоткової ставки, то суд вважає, що відповідно до п.2.3.1 кредитного договору від 21.12.2007 р. банк має право збільшувати розмір відсоткової ставки за користування кредитом при зміні кон`юнктури ринку грошових ресурсів в Україні. Позичальнику [PERSON] був направлений лист від 03.10.2008 р. щодо підвищення відсоткової ставки. Зміна процентної ставки в односторонньому порядку була здійснена банком до набрання чинності Законом України №661-VI від 12.12.2008 р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку». [PERSON] був ознайомлений з кредитним договором №217/Р-07 від 21.12.2007 р. та йому був відомий п.2.3.1 цього договору. Щодо позовних вимог про зобов`язання виключити відомості з кредитної історії на ім`я [PERSON], то суд приходить до висновку про відмову в їх задоволенні на підставі того, що відомості, внесені в неї стосовно позивача відповідають дійсності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed