Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Згідно з позовною заявою (а.с. 1) та уточнюючою позовною заявою (а.с. 25-28) [PERSON] ним пред'явлено позов до Староміського ВМ Вінницького МВМ УМВС України у Вінницькій області, Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області, Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області про стягнення моральної та матеріальної шкоди. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що в 2006 році протиправними діями працівників Староміського ВМ Вінницького МВМ УМВС України у Вінницькій області позивачу було завдано тілесних ушкоджень, внаслідок яких він зазнав фізичних і психологічних страждань, ушкодження здоров'я, змін його звичних життєвих зв'язків. Моральну шкоду позивач оцінює в 1 166 400 грн. та просить стягнути її з з Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області. Також з даного відповідача просить стягнути 5 000 грн. на оплату правової допомоги ФОП [PERSON] Крім того, позивач зазначив, що працівниками міліції не було вжито дій щодо збереження його автомобіля ВАЗ-2101, державний номерний знак [NUMBER], який був викрадений разом з документами, що в ньому знаходились. Такими діями, на думку позивача, йому завдано матеріальної шкоди на суму 6000 грн., яку він просить стягнути з Староміського ВМ Вінницького МВМ УМВС України у Вінницькій області. Ухвалою суду від 14.11.2013 року замінено неналежного відповідача Староміський ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області на належного - Вінницький міський відділ УМВС України у Вінницькі йобласті (а.с. 44). В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив задовольнити позов у повному обсязі. Прокурор просив в задоволенні позову відмовити, так як позов безпідставний та не доведений доказами. Представник відповідачів Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області, Управління МВС України у Вінницькій області позов не визнав. Вважає, що позов є необгрунтованим та безпідставним. Також зазначив, що шкода, завдана незаконними діями органів державної влади, відшкодовується за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання цих органів. Крім того, на його думку, позивачем взагалі не доведено спричинення йому моральної шкоди працівниками міліції, а тому в цій частині позов не підлягає задоволенню. Не можуть бути задоволені, на його думку, і позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 6000 грн., оскільки дана шкода була завдана не діями працівників Вінницького міського відділу міліції, а особами, які незаконно заволоділи автомобілем позивача та в подальшому його пошкодили. По даному факту була порушена кримінальна справа № 06280277, в якій [PERSON] визнано потерпілим. Просив в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Представник Відповідача ГУ Державної казначейської служби України у Вінницькій області позов також не визнав. Зазначив, що Управління є самостійною юридичною особою, несе відповідальність за своїми зобов'язаннями, ніяких порушень прав та законних інтересів позивача не допускало. Крім того, зазначив, що органи Державної казначейської служби України у відповідності з Бюджетним кодексом України здійснюють лише обслуговування державного бюджету. Тому Управління не може нести відповідальність за дії працівників інших органів. Просив в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Вислухавши пояснення осіб, які беруть у часть у справі, думку прокурора, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З вироку Староміського районного суду м. Вінниці від 11.07.2012 року (а.с. 3-12) та ухвали апеляційного суду Вінницької області від 25.10.2012 року (а.с. 16-21), які змінені в частині призначеного покарання засудженим [PERSON] та [PERSON] та скасовано в частині розв'язання цивільного позову ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.09.2013 року, судом встановлено, що вказаних осіб визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України - перевищення влади, тобто умисне вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих повноважень та заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам громадян, що супроводжувалося насильством та болісним і таким, що ображають особисту гідність для потерпілого, діями. Так, в ніч з 27.03.2006 року на 28.03.2006 року [PERSON], працюючи на посаді старшого оперуповноваженого відділення по боротьбі з незаконним обігом наркотиків Староміського ВМВМВ УМВС України у Вінницькій області, і [PERSON], працюючий на посаді міліціонера-водія служби забезпечення цього ж відділу міліції, з метою отримання зізнання у вчиненні злочину, застосували до [PERSON] фізичну силу, а саме: підвісили його між двома сейфами у робочому кабінеті № 412 за допомогою металевої труби від вішалки, яку просунули [PERSON] під коліна, та наручників, які одягнули потерпілому на руки попереду ніг так, щоб руки притискалися ліктьовими суглобами до залізної труби. Коли [PERSON] розкачував [PERSON] за голову, [PERSON] наносив дерев'яною палицею численні удари потерпілому по сідницях. У той час, як [PERSON] розкачував [PERSON] за голову та бив його долонею у ліве вухо, [PERSON] наносив удари йому по сідницях дерев'яною палицею та ременем. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1757 від 05.07.2006 року-04.08.2006 року у [PERSON] були виявлені тілесні ушкодження - синці в лівій завушній ділянці, на обох поверхнях завитка лівої вушної раковини, на нижній повіці правого ока, на правому плечі, на правому передпліччі, в ділянках обох сідниць, на правій та лівій гомілках, садна на правому та лівому передпліччях, в лівій підколінній ямці, які належать до легких тілесних ушкоджень, що виникли від дії тупого твердого предмета (предметів). Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] діями працівників міліції [PERSON] та [PERSON] була спричинена моральна шкода, якої він зазнав від стражданнь від перенесеного фізичного болю, пов'язаного з нанесенням тілесних ушкоджень, принижень від незаконного утримання, порушення його людських прав. Вирішуючи питання про те, чи підлягає відшкодуванню ця шкода ГУ ДКСУ У Вінницькій області, суд виходить із положень ст.ст. 1167, 1172, 1176, 1177, 1191 ЦК України. За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частина 2 даної статті визначає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді аршету або виправних робіт. Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом. Разом з цим, хоча відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок незаконних дій працівників міліції, передбачено за рахунок коштів держбюджету, суд вважає, що покладення відповідальності за шкоду, спричинену внаслідок незаконних дій працівників міліції [PERSON] та [PERSON], на державу в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій областів з огляду на предмет та підстави позову, на думку суду, є необгрунтованими. Так, відповідно до ст. 48 Бюджетного кодексу України органи Державної казначейської служби України здійснюють лише обслуговування державного бюджету. Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання своїх трудових (службових) обов'язків. А тому суд вважає, що моральна шкода [PERSON] повинна відшкодовуватись, органом міліції, з якими [PERSON] та [PERSON] перебували у трудових відносинах на час вчинення злочину (чи його правонаступником). Таким чином, підстав для задоволення позову в цій частині суд не вбачає. Не може бути задоволено позов [PERSON] і в частині стягнення з 5000 грн. витрат в якості оплати правової допомоги ФОП [PERSON], оскільки він необгрунтований та недоведений жодними доказами. Позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди в розмірі 6000 грн. з Вінницького МВМ УМВС УКраїни у Вінницькій області також не підлягають задоволенню, оскільки така шкода у відповідності до ст. 1166 УК України підлягає відшкодуванню особою, яка її завдала. Доказів, які б свідчили про завдання цієї шкоди [PERSON] діями [PERSON] та [PERSON] матеріали справи не містять. Натомість встановлено, що по даному факту Замостянським РВ ВМВ УМВС України було порушено кримінальну спарву № 06280277, а [PERSON] визнано потерпілим і саме в цій справі [PERSON] заявлено цивільний позов. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed