Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

Звертаючись із зазначеним позовом [PERSON] мотивує свої вимоги тим, що як доцент кафедри спеціальних правових дисциплін з 2009 р. знаходиться з відповідачем в трудових відносинах на умовах контракту, який був продовжений до 30 червня 2015 року та змінювався у зв'язку з реорганізацією кафедр. Зазначає, що не погодився зі скороченням строку контракту до 30 червня 2014 року, що було запропоновано керівництвом факультету, про що написав на ім'я директора інституту заяву. Уточнює, що згодом з метою уникнення конфлікту підписав його попереднім числом 07 липня 2013 року, проте заяву про переоформлення контракту написав 02 вересня 2013 року, а 28 жовтня 2013 р. було видано наказ про переукладення контракту на період з 1 липня 2013 року по 30 червня 2014 року. Спроби вирішити ці питання у позасудовому порядку були марними. Пояснює, що статус непостійного працівника погіршує його положення та не відповідає діючому законодавству. Не бачить будь-яких умов, які б перешкоджали укладенню з ним трудового договору на невизначений термін, оскільки він має стаж науково-педагогічної роботи приблизно 8 років, мав досвід юриста та Почесне звання «Заслужений юрист Автономної Республіки Крим», вчений ступінь кандидата юридичних наук за фахом «цивільне право і процес, сімейне право, міжнародне приватне право», дисципліни за яким завжди викладаються в юридичних вищих навчальних закладах (далі ВИШах), а посада доцента вакантна, як при першому укладенні договору, так і при подальших переукладеннях. Також вважає, що з огляду на те, що строк першого контракту закінчився, а його не було звільнено, як наслідок трудовий договір став безстроковим. Позивач вимоги позову підтримав. Не погодившись з вимогою позову представник відповідача надав свої заперечення, які підтримав під час судового розгляду, з яких впливає, що позовні вимоги ним не визнаються, як такі, що не ґрунтуються на законі та фактичних обставинах справи. Зазначив, що контрактне строкове оформлення трудових відносин у ВИШах визначається специфікою формування штатного розкладу науково - педагогічних працівників, який залежить від кількості студентів, інших чинників, а кількість науково-педагогічних працівників визначається після 25 серпня кожного року, тобто після визначення кількості студентів. З викладеним позивач був обізнаний, що було обумовлено в його контрактах. Пояснює, що в січні 2013 р. в інституті відбулося удосконалення структури і ряду кафедр, в тому числі кафедри, де працював позивач, що істотно змінило характер і умови виконання співробітниками покладених на них обов'язків. Викладачі були сповіщені про зміну характеру роботи і всі написали заяви про переведення на новоутворені кафедри та з позивачем було укладено новий контракт з 01.02.2013 р. до 30.06.2015 р. Підтверджує, що з 01 вересня 2013 року працівникам було запропоновано переукласти контракти з урахуванням іншого характеру освітньої діяльності, який відповідає вимогам Болонського процесу, чим пояснюють укладення нового контракту з терміном дії 30 червня 2014 року. Заслухавши позивача та представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судовим розглядом встановлено, що діяльність Кримського економічного інституту Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» відбувається у відповідності до Положення, Статуту а сам інститут зареєстрований як юридична особа (а.с. 61-101). Прийом на роботу науково-педагогічних робітників проводиться у відповідності до Положення про обрання та прийом на роботу науково-педагогічних робітників в Кримському економічному інституті КНЕУ на конкурсній основі (а.с. 49). Позивача прийнято на вакантну посаду доцента кафедри спеціально-правових дисциплін на умовах контракту з 01 вересня 2009 року до 30 червня 2010 року та укладено новий контракт зі строком дії до 30 червня 2015 року (а.с. 6-7, 10-15). Пунктом 7 контракту від 01 вересня 2009 року визначено, що його може бути продовжено або укладено на новий термін. Пунктом 6.2 Контракту від 01.07.2010 року визначено, що підставами для розірвання контракту є закінчення строку його дії. При цьому керівник закладу освіти і працівник повинні не пізніше як два місяці до закінчення строку дії досягнути згоди щодо його припинення або переукладення на новий термін. Аналогічні приписи містяться в контрактах від 01 липня 2013 року. На виконання удосконалення структури відповідача позивача було переведено за його згодою на вакантну посаду доцента кафедри спеціальних правових наук, не змінюючи умов діючого контракту з 01 лютого 2013 року до 30 червня 2015 року (а.с. 16-17). У зв'язку з перейменуванням кафедри спеціально-правових дисциплін на кафедру спеціально-правових наук з позивачем було укладено контракт з 01 липня 2013 року до 30 червня 2014 року (а.с. 18-24, 54-57). В роз'ясненнях, що їх дав у пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9, 06.11.1992, зазначено, що контракт є особливою формою трудового договору і укладається він, коли його застосування відповідає законодавству (ст.21 КЗпП). Власник або уповноважений ним орган може вимагати від працівника, який працює за трудовим договором, укладення контракту тільки в тому разі, коли він відноситься до категорії працівників, які згідно з законодавством працюють за контрактом (наприклад, керівники підприємств). Порушення цих вимог може бути підставою для визнання відповідно до ст.9 КЗпП недійсними умов праці за контрактом, які погіршують становище порівняно з законодавством України. Так, за змістом ч. 3 ст. 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки та відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Відповідно до змісту ч. 2 ст. 23 та ч. 2 ст. 39-1 КЗпП України трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, вважаються такими, що укладені на невизначений строк, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23, тобто щодо строкових трудових договорів укладених у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Приписами пункту 1, 10 Положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації (затв. Наказом Міністерства освіти і науки України N 744, 24.12.2002 року) визначено, що положенням визначено порядок обрання за конкурсом осіб на вакантні посади науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації, а саме: завідуючих кафедрами, професорів, доцентів, старших викладачів, викладачів, асистентів. На посади науково-педагогічних працівників обираються, як правило особи, які мають наукові ступені або вчені звання, а також випускники магістратури, аспірантури та докторантури. Відповідно до чинного законодавства при прийнятті на роботу науково-педагогічних працівників може укладатися безстроковий, строковий трудовий договір, у тому числі контракт. Термін строкового трудового договору встановлюється за погодженням сторін. Вносити пропозиції щодо терміну трудового договору має право кожна із сторін. Частиною 3 статті 54 Закону України Про освіту N 1060-XII, 23.05.1991, визначено, що педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом. Прийняття на роботу науково-педагогічних працівників здійснюється на основі конкурсного відбору. У відповідності до частини 2 та 3 статті 48 Закону України «Про вищу освіту» № 2984-III, 17.01.2002 року основними посадами науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації є в тому числі і доцент, а на посади науково-педагогічних працівників обираються за конкурсом, як правило, особи, які мають наукові ступені або вчені звання, а також випускники магістратури, аспірантури та докторантури. Таким чином, укладення контракту на строк з урахуванням ч.3 ст. 21 КЗпП України підпадає під ч.2 ст. 23 КЗпП України, що виключає при переукладенні контракту декілька разів застосування ч. 2 ст. 39-1 КЗпП України. Узагальнюючи викладене, суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed