Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

Звернувшись до суду з відповідним позовом, уточненим заявою від 20.10.2016 р. (а.с.31), [PERSON] просить визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [INFO], [PERSON], такими, що втратили право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] пославшись на те, що вона є власником зазначеного житлового будинку № 29, у якому зареєстровані відповідачі, які 3 роки у цьому житловому приміщенні не проживають і ним не користуються, оскільки виїхали на постійне проживання за межі України і наміру повертатися не мають, тож за приписами ч.2 ст.405 ЦК України втратили право на користування спірним житловим приміщенням. Позивачка [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність з посиланням на підтримання позову у повному обсязі. Відповідачі, участь яких у справі забезпечена шляхом звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги до Компетентного суду РФ у відповідності до «Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах», допитані з приводу заявлених позовних вимог в порядку судового доручення, позов визнали у повному обсязі (а.с.109-110). Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконкому Костянтинівської райдержадміністрації у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність. З'ясувавши позицію сторін з приводу заявлених позовних вимог, дослідивши письмові докази по справі, суд дістає таких висновків: Судом встановлено, що спірне жиле приміщення розташоване у будинку [ADDRESS] (копія відповідних свідоцтва про право власності та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно - на а.с.22,23) У спірному житловому приміщенні у відповідності до копії Домової книги (а.с.6-12) та довідки житлового органу від 15.09.2016 р. за №756 (а.с.25) зареєстровані як члени сім'ї позивача [PERSON] - син, [INFO], [PERSON] - невістка, [INFO], [PERSON] - онук [INFO] (копія свідоцтва про народження на а.с.115), [PERSON] - онук, [INFO] (копія свідоцтва про народження на а.с.116). Відповідачі у спірному житловому приміщенні не проживають і ним не користується протягом періоду, що перевищує три роки, на що вказала у поданій нею позовній заяві позивач, і що фактично визнано відповідачами. Вирішуючи питання щодо можливості задоволення позовних вимог, суд виходив з положень ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Також судом врахована та обставина, що відповідачі позов визнали, таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, зокрема малолітнього [PERSON], [INFO] Так, за свідоцтвом про народження дитини його батьками є відповідачі [PERSON], [PERSON]. У відповідності до частини 4 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Батьки малолітнього [PERSON], [INFO], на яких Сімейний кодекс України покладає обов'язок по створенню належних матеріально-побутових умов проживання дитини, проживають в іншому житловому приміщенні на території РФ. Тож суд не бере до уваги Висновок органу опіки та піклування Костянтинівської райдержадміністрації від 06.02.2017 р.(а.с.96) про недоцільність визнання малолітнього [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. За наведених підстав суд у відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України дістає висновку про необхідність ухвалення рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved