Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Згідно позовної заяви, яка надійшла до суду 14 листопада 2016 року, сторони з 16 жовтня 2013 року перебувають в шлюбі, однак разом не проживають, на даний час в суді на розгляді перебуває справа про їх розлучення. Від сумісного проживання мають сина [PERSON], [INFO], з народження дитина повністю перебуває на утриманні позивача. Відповідач не виконує добровільно свій обовязок щодо утримання дитини і з вересня 2016 року матеріальної допомоги на дитину не надає, іншої сімї немає, аліменти нікому не платить, на даний час працює військовослужбовцем в смт. Оршинець Черкаської області та має регулярний дохід. Позивач ніде не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення сином трьох років, їй одній важко забезпечити своє та дитини належне існування, оскільки витрати на харчування, придбання одягу для дитини, на розвиток його розумових здібностей, оплату комунальних послуг та інші витрати складають на теперішній час чималу суму. У звязку із зазначеним позивач просить стягнути з відповідача на свою користь щомісячно аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на своє утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку в розмірі 800 грн. щомісячно. Позивач в судове засідання не зявилась, згідно поданої заяви просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, згідно поданої заяви позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення, однак просить призначити аліменти з 15 грудня 2016 року, оскільки попередньо до вказаного числа аліменти сплатив як на дитину, так і на утримання дружини. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до змісту ч. 1, ч. 2 ст. 80, ч. 2 ст. 84, ч. 1 ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У статті 182 СК України зазначено та у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей; непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 16 жовтня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Летичівського районного управління юстиції у Хмельницькій області, після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народився 15 травня 2015 року, його батьками є [PERSON], [PERSON] Із довідки Летичівської селищної ради Летичівського району від 09 листопада 2016 року вбачається, що дитина [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Згідно довідки управління соціального захисту населення Летичівської районної державної адміністрації [PERSON] перебуває на обліку в даному управлінні та отримує допомогу при народженні дитини на сина [PERSON], [INFO], з 01 травня 2015 року по 31 травня 2018 року. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, з урахуванням досліджених письмових доказів, письмових пояснень відповідача, який позов про стягнення аліментів на дитину та дружину визнав в повному обсязі, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави необхідно стягнути суму судового збору в розмірі 551,20 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тому саме з 14 листопада 2016 року необхідно стягувати з відповідача аліменти. За вказаних обставин доводи відповідача про необхідність стягнення аліментів з 15 грудня 2016 року судом не приймаються до уваги. Відповідачем до його письмової заяви додано квитанцію від 15 листопада 2016 року про поповнення картки за номером на суму 2004 грн., однак з вказаної квитанції не вбачається ні хто є платником, ні хто є одержувачем коштів, зазначено лише частково номери карток, що унеможливлює ідентифікацію судом призначення платежу, як сплата аліментів відповідачем саме для позивача.

Outcome: approved