Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Згідно позову, який надійшов до суду 17.12.2013 року позивач прохає: розірвати між ним та відповідачем шлюб, що був зареєстрований 21.05.2004 року у відділі РАЦС Вільно гірського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 48. В обґрунтування позову зазначив, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який вони уклали 21.05.2004 року, від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Тривалий час сторони сумісного господарства не ведуть, оскільки їх сім'я розпалася. На підставі стосунків, які склалися у нього з відповідачем, він втратив до відповідача почуття любові та поваги, яке було у нього на час укладення шлюбу. Примирення та збереження шлюбу між ним та відповідачем неможливі та недоцільні, з зазначених обставин. Майновий спір між ними відсутній, подальше знаходження їх в шлюбі не відповідає його інтересам. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав заяву, якою просить розглядати справу без його участі (а.с. 15). Відповідач також в судове засідання не з'явилася, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності, де зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, також вона висловлює клопотання про залишення їй прізвища [PERSON] при ухваленні рішення у справі (а.с. 10). Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вивчивши матеріали справи, враховуючи обґрунтування позову, що викладене в позовній заяві, відсутність заперечень проти позову з боку відповідача та визнання нею позову, підстав для надання строку на примирення немає, так як позивач не згоден на примирення, спору щодо спільного майна немає, дослідивши письмові докази у справі: копію свідоцтва про одруження (а.с. 3), квитанцію з оплати судових витрат (а.с. 1), копії свідоцтв про народження дитини (а.с. 4), заяву позивача (а.с. 15), заяву відповідача (а.с. 10), суд приходить до висновку, що за таких обставин зберегти сім`ю неможливо, оскільки вона фактично вже розпалась. Відповідно до положень ст. 112 Сімейного Кодексу України, приймаючи до уваги взаємне бажання сторін на розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше сумісне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження між ними шлюбу неможливе і суперечать їх інтересам, що мають істотне значення. Тому позов необхідно задовольнити, шлюб розірвати, відповідачу залишити шлюбне прізвище - [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 р., позивач при подачі позову сплатив судовий збір в сумі - 229.40 грн., та виявив бажання узяти на себе судові витрати по справі, суд вважає за можливе задовольнити клопотання позивача.

Outcome: approved