Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

З позовною заявою до суду 20 травня 2016 року звернувся [PERSON] до [PERSON], треті особи Восьма ХДНК, [PERSON] про визнання заповіту складеного 17.12.2004 року [PERSON], [INFO], який помер 20 жовтня 2015 року. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 20.10.2015 року помер його батько [PERSON], після смерті батька відкрилась спадщина у вигляді однокімнатної ізольованої квартири [ADDRESS]. 29.01.2016 р. він звернувся до Третьої ХДНК з заявою про прийняття спадщини після [PERSON], в звязку з чим була заведена спадкова справа № 20/2016, та одночасно нотаріус повідомив йому про наявність заповіту, залишеного [PERSON] на користь іншій особі, як в подальшому він дізнався, на користь своєї дружини [PERSON] Заявник вважає, що його батько за обставинами свого життя та за станом свого здоровя не міг зробити такий заповіт, та його волевиявлення не було вільним та не відповідало його внутрішній волі, оскільки [PERSON] на час укладення заповіту був тяжко хворим на онкологічне захворювання. Зазначений заповіт порушує його права спадкоємця першої черги за законом. Одночасно позивач подав заяву про призначення по справу судової психіатричної експертизи з метою встановлення психічного стану [PERSON] під час укладення заповіту 17.12.2004 р. (а.с.18-19 т.1). 14.06.2016 року відповідач надала до суду письмові заперечення проти позову, в яких у задоволенні позовних вимог просить відмовити з тих підстав, що доводи позивача є недостовірними та не відповідають дійсності (а.с.36-40 т.1). 11.10.2016 року позивач надав письмові пояснення, в яких зазначає, що в нього є підстави вважати, що його батько не міг зробити оскаржуваний заповіт за обставинами свого життя та за станом свого здоровя, на час складання заповіту його батько страждав явним психічним розладом, внаслідок тяжкого соматичного захворювання, та не міг керувати своїми діями та приймати адекватні рішення (а.с.112-115 т.1). 28.10.2016 року відповідач та її представник [PERSON] надали до суду письмові заперечення на письмові пояснення позивача, в яких позивач та її представники просять відмовити у задоволенні позову, оскільки посилання позивача засновані на припущеннях та не відповідають дійсності (а.с.147-150 т.1). 11.01.2017 року відповідач подала до суду письмові пояснення, в яких відповідач зазначає про відсутність будь-яких сумнівів щодо нормальної розумової діяльності та адекватності поведінки [PERSON] (а.с.210-212 т.1). 26.05.2017 р. представник відповідача подав клопотання про проведення посмертної судово-психіатричної експертизи з метою встановлення психічного стану [PERSON] під час складання спірного заповіту (а.с.277-278 т.1). \~ \~ \~ \~ \~ \~14.06.2017\~року по\~справі призначено\~посмертну судово-психіатричну\~експертизу [PERSON],\~з метою\~встановлення психічного\~стану померлого\~на час\~укладення заповіту (а.с.25-26 т.2). 07.09.2017 року до суду надійшов висновок судово-психіатричного експерта № 616 від 25.08.2017 р. (а.с.47-53 т.2). В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, що викладені у позові. Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували у повному обсязі, посилаючись на те, що при складенні спірного заповіту померлий [PERSON] був здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, просили у задоволенні позову відмовити. Третя особа Восьма ХДНК просила провести судовий розгляд справи без участі її представника, прийняти рішення на розсуд суду, про що зазначила у письмовій заяві (а.с.1 т.2). Інші учасники справи в судове засідання не зявились, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. За клопотанням позивача в судове засідання була викликана експерт [PERSON], яка була доповідачем комісії експертів, які проводили експертизу та складали висновок експертизи, яка повністю підтвердила висновок комісії експертів. Позивач та його представник ставити питання експерту в судовому засіданні відмовились. Суд, заслухавши учасників справи, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що 17.12.2004 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Восьмої ХДНК, зареєстрований в реєстрі за № 3-2868, яким на випадок\~своєї смерті\~все своємайно, де б таке не було та з чого б воно не складалось, все те, що належатиме йому на день смерті та на що він за законом матиме право, заповів [PERSON] (а.с.92 т.1). [PERSON] помер 20 жовтня 2015 року (а.с.11 т.1). Після його смерті відкрилась спадщина, спадкоємцями на яку за законом є його син [PERSON] позивач у справі, та його дружина [PERSON] відповідач у справі. \~ \~ \~ \~ \~ Згідно листа Третьої ХДНК,після померлого 20.10.2015 р. [PERSON], з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулися: [PERSON], син померлого (заява зареєстрована по книзі обліку та реєстрації спадкових справ № 36 від 29.01.2016 р.); та [PERSON], дружина померлого (заява зареєстрована по книзі обліку та реєстрації спадкових справ № 80 від 11.02.206 р.) Заведено спадкову справу № 20/2016 (а.с.64 т.1). Позивач оспорює заповіт, складений померлим 17.12.2004 року на користь своєї дружини [PERSON], посилаючись на те, що під час складення заповіту померлий [PERSON] не усвідомлював значення своїх дій в силу свого за станом свого здоровя, був психічно хворим, його волевиявлення не було вільним. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі який суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~ \~ \~Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до положень ст. 1235 ЦК України заповідач може\~призначити своїми\~спадкоємцями одну\~або кілька\~фізичних осіб,\~незалежно від\~наявності у\~нього з\~цими особами\~сімейних,\~родинних відносин,\~а також\~інших учасників\~цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Відповідно до частин 1-3 ст. 203 ЦПК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. О соба, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. В олевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п'ятою\~та шостою статті 203\~цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За змістом ч.1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Підставою для визнання правочину недійсним по ст. 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно ч.2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Згідно з розясненнями, наданими в п.п. 16,18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» заповіт є правочином, а тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК України немає відповідного правила. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоровя не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу. Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, дієздатність громадянина, що звернувся за вчиненням нотаріальної дії, перевіряється нотаріусом на підставі наданих документів, передбачених статтею 43\~Закону, що підтверджують його вік, а також на підставі переконаності нотаріуса в результаті проведеної розмови та розяснення наслідків вчинення нотаріальної дії у здатності цієї особи усвідомлювати значення цієї нотаріальної дії, її наслідків та змісту розяснень нотаріуса, а також відповідності волі і волевиявлення особи щодо вчинення нотаріальної дії. Згідно відповіді державного нотаріуса Восьмої ХДНК [PERSON], зовнішній вигляд, поведінка, психічно-розумовий портрет, манера розмови, зміст й форма поставлених заповідачем запитань та наданих ним на її запитання відповідей, а також інші загальні риси не викликали жодних сумнівів про адекватність та можливість [PERSON] усвідомлювати значення, зміст, правові наслідки складання заповіту, заповіт був складений, роздрукований, наданий для ознайомлення та посвідчений.\~Сумнівів у\~тому,\~що [PERSON]\~не усвідомлює\~значення,\~зміст,\~правові наслідки\~нотаріальної дії,\~за якою\~він звернувся\~до нотаріуса,\~у державного\~нотаріуса не\~було(а.с.111 т.1). Отже, при посвідченні заповіту дієздатність особи, а також\~відповідність її\~волі і\~волевиявлення щодо\~вчинення нотаріальної\~діїбуло перевірено нотаріусом, доказів зворотного суду не надано. При житті [PERSON] хворів на онкологічне захворювання, проходив лікування в онкоцентрі з 15.01.2007 р. по 19.01.2007 р., з 19.02.2007 р. по 23.02.2007 р., з 26.03.2007 р. по 30.03.2007 р., з 23.04.2007 р. по 27.04.2007 р., з приводу діагнозу : рак сігмовидної кишки (а.с.83 т.1). Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 616 від 25.08.2017 р., [PERSON] за представленими даними у період часу, якому відповідає посвідчення заповіту 17.12.2004 року, хронічного, стійкого психічного розладу не виявляв. [PERSON] за представленими даними у період часу, якому відповідає посвідчення заповіту 17.12.2004 року, відповідно до свого психічного стану був здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.47-53 т.2) Та обставина, що померлий [PERSON] під час посвідчення заповіту 17.12.2004 року усвідомлював значення своїх дій, підтверджується зібраними у справі доказами, показаннями свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON] , [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], які показали, що померлий [PERSON] під час складення заповіту та, як до, так і після операції, в звязку з онкологічним захворюванням, був адекватним, нормальним, неагресивним, проблем з памяттю в нього не було, ці свідки охарактеризували померлого, як доброго, доброзичливого, спокійного, адекватного, пунктуального, акуратного чоловіка. Оцінюючи докази\~в їх\~сукупності,\~показання свідків,\~суд критично\~оцінює показання, свідків [PERSON] дружини позивача, [PERSON] сусідки матері позивача, та [PERSON] колишньої дружини померлого [PERSON], які показали, що померлий був неадекватний, поводився дивно, оскільки ці показання спростовуються доказами у справі та показаннями інших свідків. Доводи позивача ґрунтуються на його припущеннях та не підтверджені доказами по справі. У суду відсутні належні та достовірні докази на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги позивача. \~ \~ \~ \~ \~ Судові\~витрати,\~які складаються\~із сплаченого\~позивачем судового\~збору,\~відповідно до\~положень ст.\~141\~ЦПК України,\~покласти на\~позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed