Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 18 жовтня 2021 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, у якій просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за послуги з центрального опалення за період з жовтня 2016 року по жовтень 2021 року у розмірі 43\~623, 82 грн., інфляційні збитки у розмірі 9\~326, 77 грн., три проценти річних у розмірі 3\~965, 58 грн., а всього 56\~916, 17 грн. та судовий збір 2 270, 00 грн. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що відповідач згідно з особовим рахунком, відкритим на його ім`я, є споживачем послуг з централізованого опалення, які надаються за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку по сплаті послуг за ним у період з жовтня 2016 року по жовтень 2021 року утворилася заборгованість, яка становить 43\~623, 82 грн. З огляду на те, що відповідач тривалий час не виконує свого обов`язку перед позивачем по сплаті за отриманні комунальні послуги з централізованого опалення та не вносить плату, в результаті чого і утворилась заборгованість, у позивача виникло право вимоги на підставі ст.ст. 526, 625 ЦК України на стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та три відсотки річних від простроченої суми. Оскільки відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, посилаючись на Закон України «Про теплопостачання», ст. 526, 625 ЦК України, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. ІІ. Виклад позиції відповідача. 17.12.2021 року відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому просив витребувати докази, у задоволенні позовних вимог відмовити та застосувати строки позовної давності. ІІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.10.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 22.11.2021 року. У зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено на 20.12.2021 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, 20.12.2021 року подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. У судове\~засідання у\~час призначений\~для розгляду\~справи за\~суттю,\~відповідач не\~з`явився,\~подав заяву\~про розгляд\~справи без\~його участі,\~позовні вимоги\~визнав частково\~в межах\~строків позовної\~давності. Враховуючи, що в ході розгляду справи стороною відповідача питання про розгляд клопотання про витребування доказів не порушувалося, суд залишає його без розгляду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, враховуючи згоду сторін про розгляд справи у їх відсутності, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Предметом діяльності АТ «Херсонська Теплоелектроцентраль», відповідно до останньої редакції статуту від 09.04.2019 року, є надання комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, постачання та розподілу електричної енергії (п. 3.3. статуту). Відповідач є зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №291485786 від 20.12.2021 року власником квартири [ADDRESS] , є [PERSON] на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Херсон від 03.07.2015 року у справі №666/2401/15-ц та свідоцтва про право власності від 24.07.1998 року. На ім`я відповідача за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору №17122 відкритий особовий рахунок № [NUMBER] відповідно до якого ведеться облік розрахунків між АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» та [PERSON] . Отже, споживачем послуг з центрального опалення та постачання гарячої води, що надає Акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль» за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Як встановлено з наданої позивачем довідки №564801 від 07.05.2015 року та №14280 від 17.03.2021 року, плата за послуги теплопостачання по особовому рахунку № [NUMBER] не здійснювалася у період з серпня 2001 року по лютий 2021 року. Заборгованість за період з жовтня 2016 року по лютий 2021 року становить 26\~113, 91 грн. Розрахунок заборгованості за період з березня по жовтень 2021 року в матеріалах справи відсутній. Відомості про те, що відповідачеві надавалася у зазначений вище період державна допомога на оплату послуг з теплопостачання у вигляді субсидії відсутні. Згідно наданих позивачем розрахунків: інфляційні збитки за жовтень 2018 вересень 2021 року на суму 43\~623, 82 грн. складають 9\~326, 77 грн.; 3% річних за жовтень 2018 жовтень 2021 року на суму 43\~623, 82 грн. складають 3\~965, 58 грн. V. Оцінка Суду. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. Відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг регулюються Житловим кодексом УРСР, Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правилами надання послуг центрального опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року №630. Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно зі ст.ст.67,68 Житлового Кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами, і має вноситися споживачами послуг своєчасно. Згідно із пунктом 5 частини третьої ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов`язок споживача здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію визначено ст.19 Закону України «Про теплопостачання». Згідно з п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ України 21 липня 2005 р. № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата вноситься не пізніше 20 числа місця, що настає за розрахунковим. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з вимогами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положення ст. 530 ЦК України визначають, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Недотримання умов договору сторонами призводить до порушення зобов`язань. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті за правилами ч.2 ст.43 ЦПК України покладається на осіб, які беруть участь у справі та які розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, за результатами розгляду справи встановлено, що відповідач, як споживач житлово-комунальних послуг, не вносив плату за надані позивачем послуги з постачання теплової енергії та гарячого водопостачання, в т. ч. не здійснив оплату і на час розгляду справи. Зі змісту позовних вимог встановлено, що позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з центрального опалення за період з жовтня 2016 року по жовтень 2021 року у розмірі 43\~623,82 грн. Однак, перевіркою долучених до позову розрахунків встановлено, що заборгованості [PERSON] за послуги з центрального опалення за період з жовтня 2016 року по лютий 2021 року(остання дата розрахунків заборгованості) є меншою від заявленої та складає 26\~113, 91 грн., а тому позовні вимоги є законними та доведеними, що за [PERSON] за період з жовтня 2016 року по лютий 2021 року обліковується заборгованість у сумі 26\~113, 91 грн. Відповідачем у відзиві на позов заявлено про застосування строків позовної давності до позовних вимог. Щодо заявленого відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності у спірних правовідносинах суд виходить з наступного. Відповідно до ст. ст. 256, 267 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність у три роки, відповідно до ст.ст.253, 261 цього Кодексу перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У відповідності до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а також у разі пред`явлення особою позову до боржника, після переривання перебіг позовної давності починається заново, а час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового. Заборгованість відповідача за період з жовтня 2016 року по лютий 2021 року становить 26 113, 91 грн. Разом з тим, період нарахування, зазначений позивачем у розрахунку виходить за межі встановленого ст. 257 ЦК України строку позовної давності. Враховуючи загальний порядок обрахування строку позовної давності, останній має обраховуватись з жовтня 2018 року. Аналіз досліджених судом доказів, наданих сторонами, які є належними, допустимими та достатніми, свідчить про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги з централізованого опалення з застосуванням строків позовної давності за період з жовтня 2018 року по лютий 2021 року, що становить 15\~166, 56 грн., з огляду на що позовні вимоги в цій частині позову підлягають частковому задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних збитків та 3% річних суд зазначає наступне. Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання та поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Так, ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли договірні зобов`язання. Позивач виконав умови договору у повному обсязі, а відповідач ні. Однак, долучені стороною позивача розрахунки інфляційних збитків та 3% річних не відповідають приписам ст. 625 ЦК України, оскільки нараховані на суму, що перевищує дійсну заборгованість відповідача за спірний період. Згідно здійснених судом розрахунків: інфляційні збитки за жовтень 2018 вересень 2021 року на суму 15 166, 56 грн. складають 3\~352, 65 грн.; 3% річних за жовтень 2018 вересень 2021 року на суму 15 166, 56 грн. складають 1\~365, 00 грн. А тому позовні вимоги в частині стягнення інфляційних збитків та 3% річних підлягають частковому задоволенню з урахуванням здійснених судом розрахунків. За викладених обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з жовтня 2018 року по лютий 2021 року у розмірі 15 166, 56 грн.; інфляційні збитки за період жовтень 2018 вересень 2021 року на суму 15 166, 56 грн. складають 3 352, 65 грн.; 3% річних за жовтень 2018 вересень 2021 року на суму 15 166, 56 грн. складають 1 365, 00 грн. VІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VІI. Розподіл судових витрат між сторонами. Частиною першою ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які в даному випадку складають 34, 93 % (19\~884, 21 / 56\~916, 17 * 100%). Зокрема, згідно платіжного доручення №2206 від 11 серпня 2021 року позивачем сплачено 2 270, 00 грн. судового збору, з урахуванням пропорційності до задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 793, 05 грн. (2270, 00 * 0, 3493) в рахунок відшкодування судового збору.

Outcome: partial