Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Згідно позову, з відповідачем позивачка перебуває в зареєстрованому шлюбі з 26 червня 2009 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], та малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Між сторонами припинені фактичні шлюбні відносини, позивачка з дітьми мешкає окремо від відповідача, діти знаходяться на утриманні позивачки. Позивачка не працює, доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку і не може самостійно забезпечити себе. Відповідач може надавати їй та дітям утримання. Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку відповідача щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку та на утримання дітей у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку відповідача щомісяця на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала в повному обсязі заявлені позовні вимоги та фактичні обставини на яких вони ґрунтуються. Представник відповідача [PERSON] в суді позовні вимоги визнала частково. Пояснила, що відповідач не заперечує проти стягнення аліментів на утримання позивачки та дітей, але виходячи з розрахунку, щоб загальний розмір аліментів не перевищував 1/2 частки усіх видів його заробітку. На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини: Згідно копії свідоцтва про шлюб (а.с. 7), з 26 червня 2009 року позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі. З копій свідоцтв про народження (а.с. 5, 6) вбачається, що сторони від шлюбу мають спільних дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Представником відповідачки визнаний той факт, що відповідач мешкає окремо від позивачки та дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач, як батько дітей, згідно ст. 180 Сімейного кодексу України зобов'язаний утримати дитину до досягнення нею повноліття. За ч. 1 ст. 181 цього ж кодексу, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 18 цього ж кодексу, суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Сторонами визнаний той факт, що в належній формі договір щодо сплати відповідачем аліментів на утримання дітей не укладався. Крім цього, з позиції сторін в судовому засіданні вбачається спір щодо розміру та порядку сплати аліментів. За наведених обставин аліменти з відповідача на утримання дітей на підставі ч. 2 ст. 18, ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України підлягають стягненню за рішенням суду. Визначаючи розмір аліментів, які має сплачувати відповідач суд виходить з того, що згідно ч. 3 ст. 181 цього ж Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За ч. 1 ст. 182 цього ж Кодексу, при визначенні розміру аліментів суд враховує: · стан здоров'я та матеріальне становище дитини; · стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; · наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; · інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 цього ж Кодексу, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 цього ж Кодексу, частка заробітку (доходу) матері, батька дитини, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд враховує визначені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України обставини та дійшов висновку, що заявлений відповідачкою розмір аліментів є надмірним, і такими що відповідають як фактичним обставинам справи, так і вимогам закону будуть аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Позивачка, як дружина відповідача, з якою проживає дитина, на підставі ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України має право на утримання від відповідача, як батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Відповідач є особою працездатного віку та може надавати відповідачці утримання. За наведених обставин, відповідач на підставі ч.ч. 2, 4 ст. 84 Сімейного кодексу України зобов'язаний надавати позивачці утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Аліменти на утримання позивачки підлягають стягненню у частці від доходу відповідача. Визначаючи розмір аліментів на утримання позивачки суд дійшов висновку, що такими що відповідають як фактичним обставинам справи, так і вимогам закону будуть аліменти на утримання позивачки у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З відповідача на користь Держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243,6 гривень.

Outcome: partial