Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

З позову [PERSON] вбачається, що 30 грудня 2001 року померла її баба [PERSON], останнім постійним місцем реєстрації та проживання якої було с. Дзюбівщина, вул. Котовського, 10 Великобагачанського району Полтавської області; на час відкриття спадщини [PERSON] проживала разом із своїм сином - [PERSON] (батьком позивача у справі), який народився 30.11.1955 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) розміром 3,56 умовних кадастрових гектарів без визначення меж в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності КСП ім. Шевченка Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та належало померлій на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ПЛ №0183594. При цьому, Державний акт на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ПЛ №0183594 не виготовлявся. Позивач вказує, що син [PERSON], а батько позивача у справі [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) О.В. - [PERSON] фактично прийняв спадщину померлої 30 грудня 2001 року матері [PERSON], шляхом вступу у володіння та управлення спадковим майном, але правовстановлюючий документ на земельну частку (пай) розміром 3,56 умовних кадастрових гектарів не виготовив. 10 грудня 2004 року помер батько [PERSON] - [PERSON], останнім постійним місцем реєстрації та проживання якого було с. Дзюбівщина, вул. Котовського, буд.10 Великобагачанського району Полтавської області. На час відкриття спадщини [PERSON] проживав один. Позивач стверджує, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом, яка складається з права на земельну частку (пай) розміром 3,56 умовних кадастрових гектарів без визначення меж в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності КСП ім. Шевченка Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області. Також позивач вказує, що в різних документах [PERSON] виникли орфографічні відмінні записи імен: [PERSON] і [PERSON]. Відповідно до експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз записи імені [PERSON] і [PERSON] є ідентичними. На день смерті [PERSON] (10 грудня 2004 року) позивач [PERSON], яка народилася 26 вересня 1987 року, являлася неповнолітньою та зазначає, що є спадкоємцем за законом та прийняла вказану спадщину. Інші спадкоємці відсутні. 04 листопада 2016 року приватний нотаріус [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] письмово відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), яка перебувала в колективній власності КСП ім. Шевченка Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області після померлого 10 грудня 2004 року [PERSON] у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ПЛ №0183594 на імя [PERSON], що померла 30.12.2001 року, спадкоємцем якої був її син [PERSON], втрачено. Позивач вказує, що вона є спадкоємицею за законом після смерті батька. Спадщину вона прийняла як така, що була неповнолітньою на час відкриття спадщини після смерті батька, при цьому інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. Після смерті батька залишилось спадкове майно, яке б позивачка хотіла використати як спадкоємець. В звязку з тим, що 04 листопада 2016 року нотаріус письмово відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) розміром 3,56 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала в колективній власності КСП ім. Шевченка Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області після померлого 10 грудня 2004 року [PERSON] у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, а оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ПЛ №0183594 на імя [PERSON], що померла 30.12.2001 року, спадкоємцем якої був її син [PERSON], втрачено, відповідно, приватний нотаріус відмовила позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину і на сьогодні у позивача немає правовстановлюючого документа на спадкове майно і альтернативного шляху отримати спадковий документ, окрім як звернення до суду, немає, тому, вона змушена звернутись до суду з даним позовом. При цьому, усунути зазначені недоліки в позасудовому порядку в даний час не можливо, так як відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється з моменту її смерті. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач [PERSON] звернувся з позовом до суду, в якому просила визнати в порядку спадкування за законом після померлого 10 грудня 2004 року [PERSON] за нею, як спадкоємцем за законом, право на земельну частку (пай) розміром 3,56 умовних кадастрових гектарів без визначення меж в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності КПС ім. Шевченка Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та належало померлій 30 грудня 2001 року [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ПЛ №0183594 (а.с.а.с.2-3). В судове засідання позивач [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] подали письмові заяви про підтримання позовних вимог про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом та просили розгляд справи провести у їх відсутність (а.с.а.с.45-46). Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, від [PERSON] районної державної адміністрації надійшли листи про визнання позову та про розгляд справи у відсутність представника [PERSON] районної державної адміністрації (а.с.а.с.52,60). В судове засідання представник третьої особи у справі Відділу Держгеокадастру у Полтавської області не зявився, даний відділ належним чином сповіщений про день та час розгляду справи (а.с.59). Суд вирішив за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, враховуючи положення ст.197 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами). Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України «у разі визнання відповідачем позову суд за наявності передбачених законом підстав ухвалює рішення про задоволення позову». Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] районної державної адміністрації Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділ Держгеокадастру у [PERSON] районі Полтавської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України). Судом встановлено, що баба позивача у справі [PERSON] (прізвище при народженні [PERSON]) О.В. [PERSON], постійним місцем реєстрації проживання якої було с. Дзюбівщина, вул. Котовського,10 Великобагачанського району Полтавської області, померла 30.12.2001 року, про що виконавчим комітетом Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області видано свідоцтво про смерть (а.с.а.с.4-6). Батько позивача у справі [PERSON], [INFO], останнім постійним місцем проживання якого було с. Дзюбівщина Великобагачанського району, вулиця Хліборобська (колишня Котовського), 10, помер 10.12.2004 року, про що виконкомом Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району видано відповідне свідоцтво про смерть (а.с.а.с.12,13,15). Громадянка [PERSON] (в даний час прізвище [PERSON]) [PERSON] народилася 26 вересня 1987 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] районного управління юстиції у Полтавській області серія І-КЕ №220699, її батьком вказаний [PERSON] (а.с.15). Тобто, на момент смерті батька [PERSON] його дочка [PERSON] була неповнолітньою, відповідно, в силу закону є такою, що прийняла спадщину як неповнолітня. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] (теперішнє прізвище [PERSON]), 02 вересня 2006 року зареєструвала шлюб з [PERSON], отримала прізвище після реєстрації шлюбу «Самайдоха». 04 серпня 2014 року Варвинським районним судом Чернігівської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, після розірвання шлюбу [PERSON] було залишено прізвище «Самайдоха». 21 травня 2016 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], після державної реєстрації шлюбу [PERSON] отримала прізвище «Сало» (а.с.а.с.16-19). З повідомлення від 02.11.2016 року №01-04-02/345 відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі Полтавської області вбачається, що був виданий сертифікат на земельну частку (пай) розміром 3,56 умовних кадастрових гектарів на імя гр. [PERSON] серія ПЛ №0183594 (запис №50 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП ім. Шевченка Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області (а.с.7). Згідно довідки виконкому Білоцерківської сільської ради №2061 від 23.12.2015 року, померла [PERSON], [INFO] на день смерті 30.12.2001 року була зареєстрована та проживала в [INFO]; разом з нею за даною адресою був зареєстрований її син [PERSON], [INFO] (а.с.5). З довідки №3783 від 07.11.2016 року, виданої виконавчим комітетом Білоцерківської сільської ради вбачається, що [PERSON], [INFO] в установлений законом строк фактично прийняв спадщину померлої 30.12.2001 року матері [PERSON] шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном: житловим будинком з господарськими будівлями, землею, речами особистого вжитку спадкодавця (а.с.9). Отже, в порядку ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року) [PERSON] прийняв спадщину після смерті 30.12.2001 року матері [PERSON], шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном: житловим будинком з господарськими будівлями, землею, речами особистого вжитку спадкодавця. З експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз №056/565-d від 24.10.2016 року вбачається, що в ономастичних традиціях європейських народів є особливі імена, які мають кілька офіційних варіантів. Зокрема, ономастична традиція співвідносить чотири українські офіційні варіанти імені: [PERSON], Вівдя, Докія і [PERSON], з російським [PERSON]. З урахуванням зазначеного українські записи особового імені [PERSON] (свідоцтво про смерть запис [PERSON]) і [PERSON] (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON], запис відомості про матір [PERSON]) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними. Розбіжності зумовлені фіксацією в різних документах офіційних українських варіантів особового імені [PERSON] та [PERSON] під впливом усної розмовної практики діалектного ареалу, де зроблено цей запис (а.с.11). Приватний нотаріус [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] постановою від 04.11.2016 року відмовила позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадщину на земельну частку (пай) площею 3,56 умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться КСП ім. Шевченка Великобаагчанського райорну Полтавської області після померлого 10 грудня 2004 року [PERSON] у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на земельну частку (пай) площею 3,56 умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться КСП «Шевченка» село Дзюбівщина Великбагачанського району Полтавської області (а.с.14). З повідомлення [PERSON] державної нотаріальної контори Полтавської області від 24.11.2016 року №01-09/951, Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори; спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) вбачається, що на майно померлого 10.12.2004 року [PERSON], останнім місцем проживання якого було с. Дзюбівщина Великобагачанського району Полтавської області, згідно даних Спадкового реєстру, спадкова справа відсутня (а.с.а.с.41-44). При цьому, вказана у листі інформація про наявність заповіту [PERSON] по Рокитянської сільської ради, як встановив суд, не стосується особи [PERSON], [INFO], вказаний заповіт є заповітом іншого громадянина і жодного відношення до даної справи не має. З повідомлення приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] №2066/01-16 від 01.12.2016 року, Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) вбачається, що спадкова справа щодо [PERSON] в органах нотаріату не заведена, заповіт вказаною особою не складався і в реєстрі заповітів відсутній (а.с.а.с.48-51). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України). У відповідності до вимог ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 цієї статті). Отже, з досліджених матеріалів справи вбачається, що спадкоємцем за законом після померлого 10 грудня 2004 року [PERSON] (який прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] в порядку ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року), є його дочка [PERSON], [INFO], яка на час смерті батька була неповнолітньою та відповідно, є спадкоємцем його майна за законом, однак в даний час, з урахуванням підстав відмови нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину право (у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну частку (пай), та виходячи зі змісту п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» про те, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та того, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, позивач не може реалізувати своє право на спадкове майно, є передбачені законом підстави для задоволення позову. Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для визнання в порядку спадкування за законом після померлого 10.12.2004 року [PERSON] за [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], як спадкоємцем за законом, права на земельну частку (пай) розміром 3,56 умовних кадастрових гектарів без визначення меж в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності КСП ім. Шевченка Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та належало померлій 30 грудня 2001 року [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ПЛ №0183594. Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи та доказів, що подані на підтвердження позовних вимог, є підстави для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділ Держгеокадастру у [PERSON] районі Полтавської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved