Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

З позову [PERSON] вбачається, що 17.04.2015 року померла її мати [PERSON], останнім постійним місцем проживання та реєстрації якої було сел. Гоголеве, вул. Польова, 1 Великобагачанського району Полтавської області, яка на момент смерті проживала та була зареєстрована сама. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. До складу спадкового майна, поряд з іншим, увійшов житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: сел. Гоголеве, вул. Польова, 1 Великобагачанського району Полтавської області та складається в цілому відповідно до технічного паспорту з житлового будинку (літ. А-1), погріба (літ. а1), літньої кухні (літ. Б), сараю (літ. В), сараю (літ. Г), колодязя питного №1. Позивачем вказується, що вона є спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері [PERSON] позивач [PERSON] на момент смерті з матірю не проживала та до нотаріуса в шестимісячний строк після її смерті не звернулась. Тому зверталась з позовною заявою про продовження строку для прийняття спадщини. Також спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері є рідний брат позивача [PERSON], однак він спадщини не прийняв та не претендує на неї. Коли [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, позивачу було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Оскільки в позасудовому порядку отримати правовстановлюючі документи на спадкове майно (житловий будинок з господарськими будівлями) не можливо, так як на померлого документи не видаються, позивач змушений звернутися до суду з відповідним позовом (а.с.а.с.2-3). В судове засідання позивач [PERSON] подала письмову заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи на підставі наявних у справі доказів (а.с.42). Представник відповідача [PERSON] селищної ради Великобагачанського району Полтавської області в судове засідання не зявився, від [PERSON] селищної ради надійшла письмова заява про розгляд справи у відсутність представника селищної ради, заперечень щодо позову [PERSON] [PERSON] селищна рада не має (а.с.37). В судове засідання не зявився третя особа [PERSON], він належним чином сповіщений про день і час розгляду справи (а.с.39), неявка третьої особи не є перешкодою для розгляду справи. У звязку з цими обставинами, суд вирішив за можливе розглянути справу у відсутність сторін та третьої особи у справі, на підставі наявних у справі доказів, враховуючи положення ст.197 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами). Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України «у разі визнання відповідачем позову суд за наявності передбачених законом підстав ухвалює рішення про задоволення позову». Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, оглянувши та дослідивши матеріали витребуваної з канцелярії суду цивільної справи №525/1340/16-ц, і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] селищної ради Великобагачанського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України). Судом встановлено, що мати позивача у справі [PERSON] (дошлюбне прізвище Іванова) [PERSON], останнім місцем проживання якої було сел. Гоголеве Великобагачанського району Полтавської області, померла 17 квітня 2015 року, про що виконавчим комітетом [PERSON] селищної ради Великобагачанського району Полтавської області видано свідоцтво про смерть (а.с.а.с.4,8). З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.10.1994 року, виданого Великобагачанською державною нотаріальною конторою, реєстровий №1203 вбачається, що [PERSON] успадкувала житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в селищі Гоголеве Великобагачанського району Полтавської області по вулиці Польова, 1 після померлої матері [PERSON] (а.с.5). З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок вбачається, що домоволодіння (житловий будинок з надвірними будівлями) за адресою: сел. Гоголеве, вул. Польова, 1 Великобагачанського району Полтавської області складається в цілому відповідно до технічного паспорту з житлового будинку (літ. А-1), погріба (літ. а1), літньої кухні (літ. Б), сараю (літ. В), сараю (літ. Г), колодязя питного №1 (а.с.а.с.10-13). З листа Полтавського БТІ «Інвентаризатор» від 30.03.2017 року №2810 вбачається, що згідно технічного паспорту станом на 18.03.2017 року на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: Великобагачанський район сел. Гоголеве, вул. Польова,1 відповідає наступним характеристикам: житловий будинок літ «А-1» загальною площею 60,8 кв.м., житловою площею 38,2 кв.м. Господарські будівлі та споруди: погріб літ. а-1, літня кухня літ. Б, сарай літ. В, сарай літ. Г, колодязь питний №1. Загальна та житлова площі по житловому будинку А-1 змінилися в звязку з переобладнанням кухонного вогнища та уточненням лінійних розмірів, що не являється самочинним, згідно Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна затвердженої наказом Державного Комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001 року зі змінами. Колодязь питний №1 раніше був зазначений як колодязь №1 (а.с.14). З рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 06.02.2017 року вбачається, що Великобагачанський районний суд Полтавської області позов [PERSON] до [PERSON] селищної ради Великобагачанського району Полтавської області про визнання додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини після смерті [PERSON] задовольнив, визнавши причини пропуску строку поважними та визначив [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті 17.04.2015 року [PERSON], останнім постійним місцем проживання якої було сел. Гоголеве Великобагачанського району Полтавської області, вулиця Польова, 1, протягом двох місяців з дня набрання законної сили цим рішенням суду (а.с.а.с.16-18). Дане судове рішення набрало законної сили 25.02.2017 року. Приватний нотаріус Великобагачанського районного нотаріального округу [PERSON] постановою від 08.06.2017 року вихідний №872 відмовила позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в сел. Гоголеве Великобагачанського району Полтавської області по вул. Польова, 1, що залишився після смерті [PERSON], у звязку з відсутністю у позивача правовстановлюючого документу, що посвідчує право власності на житловий будинок (а.с.19). З повідомлення приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу [PERSON] №913/01-16 від 15.06.2017 року, з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) вбачається, що після смерті 17.04.2015 року [PERSON], останнє місце проживання якої було: сел. Гоголеве Великобагачанського району Полтавської області, заяву про прийняття спадщини подала дочка померлої [PERSON]. Інших заяв про прийняття/відмову від прийняття спадщини не надходило, та відсутні претензії кредиторів. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.а.с.33-36). Також, з оглянутих та досліджених матеріалів цивільної справи №525/1340/16-ц та матеріалів даної справи (Витяг з реєстру заповітів) вбачається, що заповіт від 05.08.1999 року, реєстровий №181, посвідчений [PERSON] селищною радою Великобагачанського району Полтавської області від імені [PERSON], номер у спадковому реєстрі 53266549, є чинним (а.с.36). На запит суду [PERSON] селищною радою в межах розгляду цивільної справи №525/1340/16-ц було направлено копію заповіту [PERSON] від 05.08.1999 року за №181, з якого вбачається, що остання все своє майно заповідала [PERSON] (а.с.48 цивільної справи 525/1340/16-ц); копію даного заповіту приєднана також до матеріалів даної цивільної справи (а.с.41). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України). У відповідності до вимог ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 цієї статті). Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст.1297 ЦК України). Отже, з досліджених матеріалів справи вбачається, що спадкоємцем за законом та за заповітом після померлої 17 квітня 2015 року [PERSON], є її дочка [PERSON], яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку (після рішення суду від 06.02.2017 року) та є належним спадкоємцем її майна, однак в даний час, з урахуванням підстав відмови нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину (у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок), позивач не може оформити своє право на спадкове майно після смерті матері. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Аналогічні положення містяться у ч.1 ст.15 ЦК України та ст.3 ЦПК України. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК). Зі змісту п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та того, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 10.02.2016 року у справі №6-2124цс15, оскільки відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон повязує виникнення у особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст.392 цього Кодексу. Також, у постанові від 23.12.2014 року у справі №3-199гс14 Верховний Суд України зазначив, що за змістом ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інший спосіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правоустановчого документу. При цьому, передумовою для застосування положень ст.392 ЦК України є відсутність іншого, крім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права. Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, виходячи з підстав, які викладені нотаріусом у постанові про відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії, з урахуванням принципу юридичної визначеності та враховуючи вищевказану практику Верховного Суду України щодо права власності, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] селищної ради Великобагачанського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування. На підставі викладеного та

Outcome: approved