Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Згідно позовної заяви та усних пояснень позивача [PERSON] в судовому засіданні, на підставі розпорядження Летичівської районної державної адміністрації від 25 квітня 2005 року №101 2005-р та договору оренди земельної ділянки, яка знаходиться під водним обєктом (ставом) від 11 травня 2005 року, отримав у строкове платне користування земельну ділянку водного фонду із земель державної власності, яка знаходиться на території Грушковецької сільської ради Летичівського району на відстані 0,5 км від с. Бохни площею 2,43 га, в тому числі 1,90 га - під водою, 0,003 га - під дамбою, 0,0177 га - під греблею, 0,350 га - під водоохоронною зоною. Термін дії договору 10 років з 11 травня 2005 року по 11 травня 2015 року. В межах дії договору, зокрема 15 березня 2010 року, уклав з [PERSON] договір суборенди земельної ділянки, який зареєстровано 03 червня 2010 року в Летичівському районному відділі Хмельницької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України». За умовами договору суборенди [PERSON] отримав в строкове платне користування земельну ділянку водного фонду під водним обєктом (ставом) для рибогосподарських потреб. Договір укладено на 5 років по 15 березня 2015 року. Орендна плата становить 3% від нормативної грошової оцінки, зокрема 1118 грн. на рік. Орендна плата мала вноситись щомісячно, однак [PERSON] таку не вносив взагалі, під різними приводами відкладав її сплату, вказував на необхідність вилову риби і її продажу, лише після цього зазначав про можливість внесення орендної плати. На даний час розрахунок за договором оренди по сплаті орендної плати відповідачем не проведено, в добровільному порядку він відмовляється сплатити борг, тому просить стягнути з [PERSON] фактичну суму заборгованості по договору суборенди за 5 років, що становить 5590,00 грн., пеню за період з 15 березня 2014 року по даний час в розмірі 1935,71 грн., втрати від інфляції з 15 березня 2014 року по 02 липня 2015 року в розмірі 3291,82 грн., 3% річних в сумі 174,59 грн., а всього 10992,12 грн., а також понесені судові витрати в сумі 551,20 грн. Вказав, що у 2015 році вже звертався до суду з аналогічним позовом, однак такий було залишено без розгляду, оскільки відповідач написав розписку про те, що поверне 10992,12 грн. в термін до 15 квітня 2016 року шляхом перерахунку щомісячними платежами коштів в сумі 1375 грн., але кошти по теперішній час відповідач так і не заплатив. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, вказав, що визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року судам розяснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. У п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року вказано, що за змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Враховуючи повне і безумовне визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог [PERSON], а також те, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає таке визнання і за вказаних обставин вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості за договором суборенди, пені, втрат від інфляції, відсотків за користування коштами є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому на користь позивача з відповідача слід стягнути 551,20 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved