Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Згідно позовної заяви та пояснень позивачки в судовому засіданні, вона та відповідач до 2010 року проживали як одна сім'я без реєстрації шлюбу і у них є двоє спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час відповідач проживає окремо, будь - яких стосунків з ним вона не підтримує. 13.08.2001 року адміністрацією і профспілковим комітетом Житлово-комунального підприємства Нетішинського міськвиконкому позивачці видано ордер №148 на вселення в малосімейний гуртожиток за адресою: [ADDRESS] на склад сім'ї з двох чоловік - [PERSON] та дочки [PERSON] 28.03.2008 року комунальним підприємством Нетішинської міської ради «Житлово - комунальне об'єднання» позивачці видано ордер на жилу площу в гуртожитку № 1514, яким надано право на зайняття додаткової площі за цією ж вищевказаною адресою на склад сім'ї з чотирьох чоловік - [PERSON], відповідач [PERSON], діти - [PERSON], [PERSON] На даний час позивачка та її неповнолітні діти проживають в зазначеній квартирі та мають намір скористатися своїм правом на приватизацію житла в гуртожитку, однак фізичні особи які не досягли шістнадцяти років, мають право використати свій приватизаційний чек лише за згодою батьків, (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Тобто її неповнолітні діти мають отримати дозвіл свого батька. Протягом 2015 - 2016 років позивачка та її дочка [PERSON] неодноразово намагалися отримати такий дозвіл від [PERSON], однак він в категоричній формі відмовляється надати свою згоду на використання дітьми своїх приватизаційних чеків. Позивачка зазначила, що зверталася у виконавчий комітет Нетішинської міської ради з приводу приватизації вищевказаної кімнати, однак в неї відмовилися приймати документи у зв'язку з відсутністю нотаріально посвідченої згоди на приватизацію від відповідача як батька її неповнолітньої дочки [PERSON], а також відсутністю його підпису в заяві на приватизацію як батька малолітнього [PERSON]. В травні 2016 року з метою захисту прав та інтересів дітей, позивачка звернулася до служби у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради та просила здійснити вплив на відповідача та роз'яснити останньому, що він повинен діяти в інтересах дітей. Однак, 08.06.2016 року у відповідь на звернення отримала лист, в якому її повідомлено про те, що відповідач на засідання комісії не з'явився та рекомендовано звернутися до суду. Позивачка вважає, що відмовляючись надати дозвіл на приватизацію квартири, відповідач порушує право її дітей на приватизацію житла, яке гарантоване Конституцією України та Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», діє всупереч інтересам дітей, чим грубо порушує їх майнові права. На підставі наведеного позивачка просили надати дозвіл на оформлення всіх документів, пов'язаних з приватизацією кімнати [ADDRESS] неповнолітньою [PERSON] та малолітнім [PERSON] без згоди їх батька - [PERSON] Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради позовні вимоги підтримала. Пояснила, що 24.05.2016 року позивачка звернулася до органу опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради із заявою щодо впливу на [PERSON] з питання надання ним дозволу на приватизацію житлової кімнати з участю дітей, в якій вона проживає разом з дітьми. Після надходження заяви в телефонному режимі працівник орану опіки та піклування роз'яснив відповідачу, що для приватизації житла його дітьми необхідна його письмова згода як батька, на що він повідомив, що не заперечує проти приватизації дітьми житла, але це кімната позивачки, тому хай вона робить що хоче. Крім того, [PERSON] погодився зустрітися в нотаріуса та надати таку згоду, однак в призначений день та час він не з'явився, як і в подальшому на засідання комісії з питань захисту прав дитини 07.06.2016 року. Відповідач на словах згідний надати згоду на приватизацію житла його дітьми, але жодних дій для оформлення такої згоди не вчиняє. Представник вважає, що такі дії [PERSON] суперечать інтересам дітей, а тому просить позов задоволити. Вислухавши пояснення позивачки, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтв про народження, сторони у справі є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 13.08.2001 року адміністрацією і профспілковим комітетом Житлово-комунального підприємства Нетішинського міськвиконкому видано ордер №148 на вселення в малосімейний гуртожиток за адресою: [ADDRESS] на склад сім'ї з двох чоловік - позивачки [PERSON] та її дочки [PERSON] 28.03.2008 року комунальним підприємством Нетішинської міської ради «Житлово-комунальне об'єднання» видано ордер на жилу площу в гуртожитку №1614 на право зайняття з сім'єю з чотирьох чоловік: позивачкою [PERSON], відповідачем [PERSON], дітьми - [PERSON], [PERSON] житлової площі в гуртожитку [ADDRESS], розміром 9,72 кв.м. (додатково). Як вбачається з листа служби у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради №12/03-20-442/16 від 08.06.2016 року, заява позивачки [PERSON] від 24.05.2016 року щодо впливу на [PERSON] з питання надання ним дозволу на приватизацію житлового приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з участю дітей, розглянута на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 07.06.2016 року. [PERSON] на засідання комісії не з'явився, хоча був належним чином повідомлений. Комісією рекомендовано направити йому роз'яснення діяти в інтересах дітей та попередити про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків. Статтею 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ч.1 ст.4, ч.1 ст.5, ч.3 ст.9 ЖК України, жилі будинки і жилі приміщення в будівлях, що належать державі, є державним житловим фондом. Державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд). Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Згідно ч.ч.1, 10, 11 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Згідно п.18 Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово - комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 року, громадянином до органу приватизації подаються: 1) оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; 2) копію документа, що посвідчує особу; 3) технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; 4) довідка про склад сім'ї та займані приміщення; 5) копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); 6) документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; 7) копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; 8) заява - згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. За неповнолітніх членів сім'ї наймача рішення щодо приватизації житла приймають батьки (усиновлювачі) або піклувальники. Згоду на участь у приватизації дітей вони засвідчують своїми підписами у заяві біля прізвища дитини. Якщо дитина віком від 14 до 18 років (настає неповна цивільна дієздатність особи), додатково до заяви додається письмова нотаріально засвідчена згода батьків (усиновлювачів) або піклувальників. З матеріалів справи, пояснень позивачки та представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради вбачається, що відповідач, як батько, не заперечує щодо участі його дітей у приватизації житла, однак добровільно вчиняти будь - які дії для оформлення згоди на участь дітей у приватизації - відмовляється. Згідно ч.ч.1, 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Враховуючи наведене, суд вважає, що дії відповідача щодо відмови надати згоду на участь його дітей в приватизації, перешкоджають останнім здійснювати їх право на участь у приватизації житла та позбавляють їх можливості мати власне житло. Оскільки для участі дітей позивачки у приватизації житла необхідна згода їх батька [PERSON], а останній такої в добровільному порядку не надає, суд приходить до висновку, що з метою захисту прав та інтересів дітей, реалізації їх конституційного права на житло, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до п.10 ст.5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 551 гривня 20 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved