Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі ПАТ «Укрсоцбанк») просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] суму заборгованості за Договором кредиту № 182АІ10131129021 від 29 листопада 2013 року у розмірі 159747,68 грн., а також судові витрати у справі, посилаючись на те, що 29 листопада 2013 року позивач та [PERSON] уклали Договір кредиту № 182АІ10131129021. Згідно даного Договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 120540,00 грн. на придбання автомобіля на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання зі сплатою позичальником 15,4 відсотків річних. 29.11.2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №182АІ10131129021-п від 29.11.2013 року, згідно умов якого [PERSON] зобов'язався перед позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання [PERSON] умов щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу) у розмірі, в строки та і порядку, передбачених Договором кредиту №182АІ10131129021. Зобов'язання позивача, визначені у Договорі кредиту, а саме п. 3.1.1, були виконані належним чином та в повному обсязі, що підтверджується випискою про рух коштів по особовому рахунку. В порушення умов договору, [PERSON] протягом тривалого часу не здійснює погашення процентів за користування кредитом у встановлені терміни. Відповідно до п. 4.1 Договору кредиту, у разі прострочення [PERSON] строків сплати відсотків, визначених п.п.1.1.,2.4,2.7 Договору кредиту, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.1.1 Договору кредиту, [PERSON] сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, що діє у період прострочення. Відповідно до п.4.2 Договору кредиту у разі порушення [PERSON] вимог п.п 3.3.2, 3.3.4., 3.3.7., 3.3.9 - 3.3.19 Договору кредиту, [PERSON] зобов'язана сплати позивачу штраф у розмірі 0,5 % від суми фактичної заборгованості за кредитом та нарахованими відсотками за кожний випадок. Відповідно до п.3.2.3 Договору кредиту, кредитор має право вимагати дострокове повернення кредиту, нарахованих процентів, сплати комісій та можливих штрафних санкцій у разі затримання позичальником сплати кредиту та/або процентів щонайменше на 1(один) календарний місяць, у зв'язку з чим [PERSON] відповідно до п. 3.3.9 зобов'язана протягом тридцяти календарних днів з дати одержання письмового повідомлення кредитора повернути в повному обсязі кредит, нараховані проценти з можливою неустойкою. Станом на 21.01.2016 року загальний розмір заборгованості [PERSON] складає 159747,68 грн., з яких: -заборгованість за кредитом - 109060,00 грн.; -заборгованість за відсотками - 25240,14 грн.; -пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 8309,09 грн.; -пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 7786,51 грн.; -розмір інфляційних витрат - 4738,75 грн.; -розмір інфляційних витрат за відсотками - 4613,19 грн. Представник позивача ПАТ «Укрсоцбанк» Новак А.А. у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про повне підтримання позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» та про розгляд справи у його відсутність. В наданій суду заяві представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, а також просив вирішити питання про стягнення з відповідачів на користь позивача витрат, пов'язаних з публікацією оголошення у пресі про виклик відповідача. Відповідачі [PERSON], [PERSON], будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, причини неявки не повідомили, тому суд у відповідності до ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (ухвалює заочне рішення). Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що згідно із Договором кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 182АІ10131129021 від 29 листопада 2013 року (далі - Договір кредиту), укладеним між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та [PERSON], остання на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання отримала кредит у розмірі 120540,00 грн. на придбання автомобіля зі сплатою 15,4 відсотків річних на строк до 29 листопада 2016 року (а.с.7-12). Відповідно до п.п. 3.3.7 Договору кредиту [PERSON] зобов'язалась забезпечувати своєчасно та в повному обсязі погашення кредиту із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п.1.1,2.4 цього Договору. Відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання за Договором кредиту не виконала. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання та захисту майнових інтересів позивача як кредитодавця , на випадок порушення зобов'язання [PERSON] як позичальника , 29 листопада 2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк», [PERSON], [PERSON] було укладено Договір поруки №2182АІ10131129021- п (а.с.16-17). Відповідно до п.1.1 Договору поруки [PERSON] зобов'язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання [PERSON] зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку, передбачених Кредитним Договором №182АІ10131129021 від 29.11.2013 року. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржника. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Станом на 21 січня 2016 року [PERSON] має заборгованість за Договором кредиту у розмірі 159747,68 грн., яка складається з такого: -заборгованість за кредитом - 109060,00 грн.; -заборгованість за відсотками - 25240,14 грн.; -пеня за несвоєчасне повернення кредиту за період з 20.01.2015 року по 20.01.2016 року - 8309,09 грн.; -пеня за несвоєчасне повернення відсотків за період з 20.01.2015 року по 20.01.2016 року - 7786,51 грн.; -розмір інфляційних витрат - 4738,75 грн.; -розмір інфляційних витрат за відсотками - 4613,19 грн. - (а.с. 4-5). Проте, суд вважає неправомірним нарахування позивачем за даним Кредитним договором неустойки: суми пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 8309,09 грн. та пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 7786,51 грн., оскільки 02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -УП). Відповідно до ст. 2 Закону № 1669-УП на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція (ч.1). Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції (ч.2). Відповідно до ч.1, ч.2 ч.3 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669\~УП цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. На виконання абзацу 3 п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». 02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Пунктом 1 та 3 вказаного розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053». Як встановлено судом, відповідачі зареєстровані у м. Макіївка Донецької області, яке відповідно до розпоряджень КМУ від 30.10.2014 року та від 02.12.2015 року входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. За таких обставин, суд вважає, що відповідачі звільняється від сплати пені за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 8309,09 грн. та пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 7786,51 грн. за Договором кредиту № 182АІ10131129021 від 29 листопада 2013 року. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальник повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Тож, з відповідачів [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором кредиту № 182АІ10131129021 від 29 листопада 2013 року у розмірі 143652,08 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 109060,00 грн.; заборгованість за відсотками - 25240,14 грн.; розмір інфляційних витрат - 4738,75 грн.; розмір інфляційних витрат за відсотками - 4613,19 грн. Отже, позов слід задовольнити частково. У відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України суд пропорційно до розміру задоволених вимог стягує з відповідачів в рівних частках на користь позивача судовий збір у розмірі 2154,78 грн., тобто по 1077,39 грн. з кожного, а також витрати, пов'язані з публікацією оголошення в пресі про виклик відповідачів у розмірі 420,00 грн., тобто по 210,00 грн. з кожного.

Outcome: partial