Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, [PERSON] просить визнати [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , з підстав передбачених ст. 405 ЦК України, посилаючись на те, що вона є власником будинку [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 13.06.2007 року. У будинку зареєстровані відповідачі по справі, які є її дочкою та онукою, однак з 2014 року у спірному жилому приміщенні не проживають. Таким чином, враховуючи, що відповідачі більше року не проживають у належному [PERSON] будинку, остання просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням,оскільки факт реєстрації [PERSON] та [PERSON] негативно впливає на її матеріальний стан та порушує її права як власника. У судовому засіданні позивач [PERSON] уточнила позовні вимоги та просила позовні вимоги в частині визнання [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] , залишити без розгляду. На задоволенні позовних вимог в частині визнання [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] , наполягала. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, у судове засідання не з`явились, подавши заяву про розгляд справи за їх відсутності та визнання позовних вимог [PERSON] . Суд, заслухавши позивача та свідків [PERSON] і [PERSON] , які підтвердили факт відсутності відповідача [PERSON] в спірному житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позов з урахуванням його уточнення обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 13.06.2007 року є власником будинку [ADDRESS] (а.с. 7). Право приватної власності за [PERSON] зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 16 червня 2007 року (а.с. 7 зворот). Тож спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються Главою 6 ЖК України та ст. 405 ЦК України. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Як вбачається з довідки № 83 від 10.01.2019 року, в спірному житловому приміщенні, окрім позивача, зареєстровані її дочка [PERSON] , [INFO] , та онука [PERSON] , [INFO] (а.с. 22). Відповідно акту від 10.01.2019 року, відповідач [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 2014 року не проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 21). За таких обставин, з урахуванням наданих позивачем в судовому засіданні уточнених позовних вимог, встановивши у судовому засіданні факт відсутності відповідача [PERSON] , [INFO] , в спірному житловому приміщення без поважних причин понад один рік, суд вважає, що її на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . Тому уточнені позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved