Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

Згідно позовної заяви [PERSON], яка надійшла до суду 27 січня 2017 року і підтримана позивачем в судовому засіданні, просить: скасувати усиновлення [PERSON], [INFO], громадянином [PERSON], [INFO], за рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 26 грудня 2012 року; виключити з актового запису про народження №14 від 26 листопада 2004 року, вчиненого виконавчим комітетом Сусловецької сільської ради Летичівського району Хмельницької області, прізвище дитини з [PERSON] на [PERSON], замість по батькові [PERSON] записати [PERSON], повернути дату народження дитини з [INFO] на [INFO], у відомостях про батька дитини виключити запис [PERSON], [INFO], уродженець с. Юрченки Летичівського району Хмельницької області, житель [ADDRESS], і записати батьком [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що за рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 26 грудня 2012 року він та його дружина [PERSON] усиновили [PERSON], [INFO]. На підставі рішення суду прізвище усиновленої дитини з [PERSON] змінено на [PERSON], а по батькові змінено на [PERSON], батьками в актовому записі були зазначені вони - [PERSON] та [PERSON], при цьому власних дітей у них не було. Мати усиновленого [PERSON] рішенням суду від 17 червня 2011 року позбавлена батьківських прав, а відомості про батька були внесені на підставі ст. 135 СК України за вказівкою матері. Із самого початку спільного проживання стало зрозуміло, що дитина дуже складна. Він спочатку сподівався на педагогічну запущеність дитини, тому почав приділяти дуже багато уваги до його виховання: намагався роз'яснювати основні елементарні правила поведінки, огортав любов'ю, привив любов і повагу до ближніх, проводив з дитиною дуже багато часу, але всі ці намагання зводились нанівець, дитина не сприймала і не сприймає на даний час його як батька, як старшу людину, не проявляє хоча б елементарної поваги. Єдиною людиною, яку слухав усиновлений син, була [PERSON], проте майже одразу після усиновлення дитини стосунки в них погіршились, а потім взагалі припинились, вони розлучились, стали жити окремо та після цього вихованням дитини вона не займалася, жодної матеріальної допомоги не надавала і не надає, не проявляла інтересу до їх життя. Залишившись наодинці з дитиною поведінка усиновленого сина стала ще нестерпнішою, він став ще більш непослушним, постійно обманював, вживав нецензурну лексику, на зауваження не реагував, в школі мав постійні проблеми, не проявляв уваги до навчання, постійно конфліктував з дітьми, вів себе знервовано, тому іноді мали місце випадки, коли застосовував до дитини фізичне насильство з метою його виховання. 27 вересня 2016 року дитина написала записку, що хоче повернутись в інтернат. 07 грудня 2016 року за рішенням суду його та [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно усиновленої дитини і встановлено, що між ним та дитиною склалися стосунки, які не можуть забезпечити спільне проживання та сімейне виховання, дитину передано під нагляд органу опіки та піклування. 22 лютого 2017 року дитину забрали від нього в реабілітаційний центр. На даний час дитина виховується в іншій сім'ї. Оскільки між ним та усиновленим сином склались стосунки, які роблять неможливими їх спільне проживання і виконання ним своїх батьківських обов'язків як батька, при цьому він вжив всіх заходів щодо виховання дитини, маючи надію на виправлення дитини, але такі жодних результатів не принесли, тому на підставі п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 238 СК України просить позовні вимоги задовольнити. Представник Летичівської районної державної адміністрації Хмельницької області як органу опіки та піклування Боднар Д.В. заперечив проти задоволення позовних вимог, оскільки при оформленні документів для усиновлення [PERSON] та [PERSON] хотіли усиновити дитину, згодились взяти дитину у свою сім'ю, подані ними документи відповідали вимогам законодавства і за рішенням суду вони усиновили дитину. Однак, в 2016 році за рішенням суду їх обох було позбавлено батьківських прав, дитину було відібрано від батька за жорстоке поводження. Позивач відповідно до ст. 166 СК України втратив особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання, перестав бути законним представником дитини, втратив права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми, не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником, не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які він міг би мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування), втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною, але не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. У ч. 1, ч. 6 ст. 239 СК України передбачено, що у разі скасування усиновлення припиняються на майбутнє права та обов'язки, які виникли у зв'язку з усиновленням між дитиною та усиновлювачем; якщо дитина не передається батькам, суд може постановити рішення про стягнення аліментів на дитину з особи, яка була її усиновлювачем. Тобто, при позбавленні позивача батьківських прав наступили такі ж наслідки, як і при скасуванні усиновлення. Згідно ч. 5 ст. 239 СК України у разі скасування усиновлення дитина має право на збереження прізвища, імені та по батькові, яке вона одержала у зв'язку з усиновленням. Отже, немає підстав виключати з актового запису про народження дитини відомості про батька адже дитина має право зберегти набуте прізвище. В свою чергу, в ч. 2 ст. 242 СК України передбачено, що у разі смерті усиновлювача, позбавленого батьківських прав, дитина одержує право на спадкування на загальних підставах, оскільки діти не позбавляються майнових прав, заснованих на родинному зв'язку та залишаються спадкоємцями першої черги. Тобто, в разі скасування усиновлення дитина не матиме майнових прав. За вказаних обставин позовні вимоги суперечать чинному законодавству та найвищим інтересам дитини, у разі скасування усиновлення порушується право дитини на матеріальне утримання, збереження прізвища, імені та по батькові, на спадкування. [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник третьої особи Летичівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області [PERSON] при вирішенні спору по суті покладається на думку суду. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Так, згідно свідоцтва про шлюб, виданого 21 травня 2012 року, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 21 травня 2012 року в Кудинській сільській раді Летичівського району Хмельницької області, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. Згідно рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 26 грудня 2012 року (справа №2-0/2210/92/12) вирішено усиновити [PERSON], [INFO], уродженцем с. Юрченки, жителем с. Кудинка Летичівського району Хмельницької області, та [PERSON], [INFO], уродженкою м. Вишгород Київської області, жителькою [ADDRESS], малолітнього [PERSON], [INFO], із внесенням змін в актовий запис про народження дитини: прізвища з [PERSON] на [PERSON] і по батькові з [PERSON] на [PERSON], дату народження з [INFO] на [INFO], в графі батько дитини з [PERSON] на [PERSON], в графі мати з [PERSON] на [PERSON]. Зобов'язано Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Летичівського районного управління юстиції у Хмельницькій області внести зміни в актовий запис №14 від 26 листопада 2004 року про народження [PERSON], складений Виконавчим комітетом Сусловецької сільської ради Летичівського району Хмельницької області, а саме: замість прізвища дитини [PERSON] записати [PERSON] і замість по батькові [PERSON] записати [PERSON], змінити дату народження дитини з [INFO] на [INFO]; у відомостях про батька дитини виключити запис [PERSON] і записати батьком [PERSON], [INFO], уродженця с. Юрченки Летичівського району Хмельницької області, громадянина України, жителя [ADDRESS]; у відомостях про матір дитини виключити запис - [PERSON] і записати матір'ю - [PERSON], [INFO], уродженку м. Вишгород Київської області, жительку [ADDRESS], громадянку України, видати нове свідоцтво про народження. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], виданого повторно 26 вересня 2016 року Летичівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, [PERSON] народився [INFO] в с. Попівці Летичівського району Хмельницької області, його батьками є [PERSON], [PERSON], актовий запис №14 від 26 листопада 2004 року. Із звітів про умови проживання та виховання усиновленої дитини, які складені службою у справах дітей Летичівської районної державної адміністрації вбачається, що умови проживання дитини задовільні, він має необхідний одяг, взуття, окрему кімнату для проживання, любить спорт, має друзів, батьки піклуються про нього і переймаються його здоров'ям та навчанням, забезпечують усім необхідним, в них добрі стосунки з дитиною (09 липня 2013 року, 05 грудня 2013 року, 24 січня 2014 року, 09 квітня 2014 року, 28 квітня 2015 року). У звіті за 29 червня 2016 року вказано, що стосунки між батьками і дитиною задовільні, між батьками виникають непорозуміння, дитина прихильно відноситься до обох батьків. В судовому засіданні представником служби у справах дітей Летичівської районної державної адміністрації надано висновок експерта №1268 Хмельницького обласного бюро судово-медичної експертизи від 01 грудня 2016 року (розпочата 30 вересня 2016 року) за змістом якого (графа - обставини справи) у постанові слідчого про призначення експертизи вказано, що на протязі липня 2016 року [PERSON] в [ADDRESS] вчиняє фізичне насильство відносно свого малолітнього сина [PERSON], 2005 року народження, наносячи удари ногами та руками по різних частинах тіла малолітнього [PERSON] Зі слів обстежуваного: від липня 2016 року батько кожен день наносив удари кулаками та ногами по різних частинах тіла. 26 вересня 2016 року батько також наносив удари кулаками та ногами по різних частинах тіла, після чого перебував на лікуванні в Летичівській лікарні. Експертом встановлено, що у [PERSON] станом на 27-30 вересня 2016 року виявлено тілесні ушкодження: рана лівої вушної раковини, що за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я; крововилив правої виличної ділянки обличчя, садна лівої щічної ділянки обличчя, лівого стегна, обох колінних суглобів, правого променево-зап'ясного суглобу, правої кисті, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень (що мають незначні скороминущі наслідки). Судячи по кольору та стану загоєння тілесних ушкоджень, вони можуть мати давність утворення в межах 3-5 діб до початку проведення судово-медичної експертизи 30 вересня 2016 року, що не виключає можливості їх утворення в час та за обставин, що вказані у постанові про призначення судово-медичної експертизи. Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 07 грудня 2016 року (справа №678/366/16-ц, провадження №2-678-423/16) [PERSON], [INFO], жительку [ADDRESS] та [PERSON], [INFO], жителя [ADDRESS] позбавлено батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Передано малолітнього [PERSON], [INFO], під нагляд Летичівської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування. Стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на утримання малолітнього [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі по 380 грн. з кожного, щомісячно, починаючи з 06 жовтня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Заочним рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 10 лютого 2017 року (справа №678/272/16-ц, провадження №2-678-23/17) шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований у Кудинській сільській раді Летичівського району Хмельницької області, актовий запис №1 від 21 травня 2012 року, розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище [PERSON]. 22 лютого 2017 року розпорядженням Волочиської районної державної адміністрації Хмельницької області встановлено опіку над дитиною, позбавленою батьківського піклування [PERSON], [INFO], вихованцем Центру соціально-психологічної реабілітації «Подолянчик», призначено [PERSON] опікуном дитини. 21 квітня 2017 року слідчим Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області повідомлено службу в справах дітей Летичівської районної державної адміністрації про те, що триває досудове розслідування у кримінальному провадженні №12016240180000471 від 28 вересня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України по факту спричинення тілесних ушкоджень неповнолітньому [PERSON] Отже, встановлені в судовому засіданні обставини свідчать, що подружжя (з 21 травня 2012 року) [PERSON] за рішенням суду від 26 грудня 2012 року усиновило [PERSON], відповідно прізвище усиновленої дитини з [PERSON] змінено на [PERSON], по батькові змінено на [PERSON], батьками в актовому записі були зазначені [PERSON] та [PERSON], змінено дату народження з [INFO] на [INFO]. Після цього було видано свідоцтво про народження дитини. Протягом липня 2013 року - червня 2016 року службою у справах дітей складались звіти згідно яких стосунки усиновленої дитини з батьками хороші. Проте, 28 вересня 2016 року розпочато кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України по факту спричинення тілесних ушкоджень неповнолітньому [PERSON] Із висновку судово-медичного експерта вбачається, що в дитини виявлені легкі тілесні ушкодження. Про факт спричинення дитині тілесних ушкоджень і проведення досудового розслідування підтвердив в судовому засіданні позивач [PERSON] За рішенням суду від 07 грудня 2016 року [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно дитини, а 10 лютого 2017 року їх шлюб припинено. Звернувшись до суду з позовом про скасування усиновлення малолітньої дитини, [PERSON] обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що поведінка усиновленого сина [PERSON] знаходиться за межами нормального рівня поведінки для дітей того ж віку, дитина не вважає його батьком, висловлюється в його сторону нецензурними словами, обманює, на зауваження не реагує, має проблеми у школі, постійно конфліктує з оточуючими, єдиним авторитетом та прикладом була [PERSON], яка після розлучення з ними не проживає, за такої ситуації він немає можливості виконувати свої батьківські обов'язки, тому на підставі п. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 238 СК України вважає, що усиновлення має бути скасованим. Відповідно до змісту ст. 51 Конституції України, ст. 5 СК України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Згідно ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім'ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу (усиновлення дитини, яка є громадянином України, але проживає за межами України). Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. У ст. 232 СК України визначено, що усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов'язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини (ч. 4). Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов'язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків (ч. 5). За змістом ч. 1 ст. 238 СК України усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання (п. 1); дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення (п. 2); між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов'язків (п. 3). Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року (далі - Постанова) усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним тільки за рішенням суду за позовами батьків, усиновлювача, опікуна, піклувальника, органу опіки та піклування, прокурора, а також усиновленої особи, яка досягла чотирнадцяти років. В абз. 5 п. 13 Постанови зазначено, що усиновлення може бути скасоване, якщо: воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; між усиновлювачем і дитиною незалежно від його волі склалися стосунки, які роблять неможливим виконання ним своїх батьківських обов'язків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей, яка ратифікована Законом № 3017-VI від 15 лютого 2011 року із застереженням та заявою, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом. В судовому засіданні встановлено, що усиновлення суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання, між усиновлювачем і дитиною склалися стосунки, які роблять неможливим їх спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов'язків, адже дитина не одержує того сімейного виховання, яке передбачалося. Позивач визнав, що між ним та дитиною склалися такі відносини, які унеможливлюють подальше виховання ним дитини та їх спільне проживання, він вживав усіх заходів щодо належного виховання дитини, навіть застосовував до сина насильство, що заборонено, але це не принесло позитивних результатів, тому його позбавлено батьківських прав і на даний час усиновлена дитина з ним не проживає. За вказаних обставин обґрунтованість позовних вимог про скасування усиновлення відповідно до положень п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 238 СК України знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, тому позов в цій частині підлягає задоволенню. У абз. 7 п. 13 Постанови визначено, що з огляду на те, що ч. 5 ст. 237, ч. 5 ст. 239 СК передбачено можливість альтернативного вирішення дитиною питання щодо збереження прізвища, імені та по батькові, які вона одержала у зв'язку з усиновленням, у разі визнання його недійсним або скасування, необхідно з'ясувати її бажання і відобразити його в судовому рішенні. [PERSON] в судовому засіданні вказав, що на даний час проживає в іншій сім'ї, де йому добре, адже раніше батько [PERSON] його бив, поки не бажає змінювати своє прізвище. Враховуючи те, що дитина бажає зберегти прізвище, ім'я та по батькові, які вона одержала у зв'язку з усиновленням (ч. 5 ст. 239 СК України), а саме [PERSON], тому позовна вимога про внесення змін до актового запису про народження дитини щодо виключення відомостей про позивача, як батька, і відновлення даних, які були зазначені до усиновлення, не може бути задоволена. У зв'язку з тим, що позивачем по справі є лише один з колишнього подружжя, яке усиновлювало дитину, тому лише щодо позивача [PERSON] судом ухвалюється рішення про скасування усиновлення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому на користь позивача з відповідачів слід стягнути сплачений судовий збір. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 640 грн., тому з відповідачів Летичівської районної державної адміністрації Хмельницької області як органу опіки та піклування, [PERSON] на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в розмірі 640 грн. - по 320 грн. з кожного.

Outcome: partial