Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, представник позивача [PERSON] , який діє в інтересах позивача [PERSON] , просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] подарував свою частину квартири позивачу на підставі договору дарування від 23 жовтня 2018 року. У квартирі зареєстрований відповідач по справі, який є її сином, однак з грудня 2017 року у спірному житловому приміщенні не проживає. Таким чином, враховуючи, що відповідач більше року не проживає у належній позивачу квартирі, остання просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки факт реєстрації [PERSON] негативно впливає на її матеріальний стан та порушує її права як власника. До судового засідання позивач [PERSON] , яка про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, не з`явилася. Від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі та участі позивача. Відповідач [PERSON] , який про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог [PERSON] . Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 06 червня 2003 року та договору дарування квартири від 23 жовтня 2018 року є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5-6, 10-11). Тож спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються\~Главою 6 ЖК України та ст. 405 ЦК України. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Як видно з довідки про склад сім`ї № 44 від 11 жовтня 2019 року, в спірному житловому приміщенні, окрім позивача, зареєстрований її син [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Відповідно до акту про не проживання від 11 жовтня 2019 року, відповідач [PERSON] з грудня 2017 року не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). За таких обставин, встановивши у судовому засіданні факт відсутності відповідача в спірному житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, суд вважає, що [PERSON] , [INFO] , на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . Тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved