Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, [PERSON] просить вселити його, [PERSON] , у квартиру [ADDRESS] , а також зобов`язати відповідача [PERSON] не чинити йому перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно з договором міни квартирами від 20 липня 2002 року, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних долях належала квартира [ADDRESS] ). Їхня дочка [PERSON] після одруження змінила прізвище на « [PERSON] ». Після смерті [PERSON] йому та [PERSON] належить по Ѕ вищезазначеної квартири, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом. Його дочка створює для нього перешкоди в користуванні жилим приміщенням, вона та її чоловік повністю обмежили йому доступ до вищезазначеної квартири, пускає в квартиру незнайомих йому людей, намагається здавати квартиру в найм без його згоди, що є порушенням його законних прав як співвласника. Відповідач, проживаючи в зазначеній квартирі, не сплачує грошові кошти за комунальні послуги, у зв`язку з чим заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16 травня 2018 року з нього стягується заборгованість на користь КП «Бахмут-Вода». Позивач є пенсіонером, отримує майже мінімальну пенсію і для нього самотужки сплачувати комунальні послуги за квартиру, в якій він навіть не може знаходитися, створює великий тягар. Добровільно пустити його у квартиру та визначити з ним порядок користування кімнатами відповідачка відмовляється. Через її неправомірні дії він не має можливості користуватися своєю власністю. У зв`язку із викладеним, він вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився. Надав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , яку було належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала, тому суд на підставі п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 березня 2016 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 1-519, а також договору міни квартирами від 20 липня 2002 року, [PERSON] є власником Ѕ частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6-10). Як видно з матеріалів справи, у позивача є дочка [PERSON] , якій на праві приватної власності також належить Ѕ частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12-14). Згідно з копією паспорту серії [NUMBER] , позивач [PERSON] з 07 грудня 2018 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Відповідно до довідки № 8855 від 23 жовтня 2019 року, [PERSON] знаходиться на обліку в Бахмутсько-Лиманському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області і отримує пенсію за віком. За період з січня по жовтень 2019 року йому нараховано пенсію у розмірі 19792 грн. 17 коп., з липня по жовтень 2019 року він отримував щомісяця пенсію у розмірі 2000 грн. (а.с. 11). Як видно з листа Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 896/с-01-01-14 від 16 вересня 2019 року, згідно з постановою державного виконавця № 219/2109/18 від 03 вересня 2018 року, з пенсії [PERSON] проводилися утримання боргу на користь КП «Бахмут-Вода», виконавчого збору та витрат виконавчого провадження на загальну суму 22437 грн. 97 коп. Станом на 30 вересня 2019 року залишок складає 18293 грн. 13 коп. (а.с. 12). 17 вересня 2019 року та 05 грудня 2019 року позивач [PERSON] звертався до Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області у зв`язку із тим, що дочка не пускає його до квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , половина якої належить йому. Проведеною перевіркою факту вчинення відносно нього кримінального правопорушення не встановлено (а.с. 13-14). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, \~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, квартири, визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для свого власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Способом захисту цивільних прав та інтересів, крім іншого, може бути припинення дії, яка порушує право (ч. 2 ст. 16 ЦК України). Згідно з ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист власності та інших речових прав», власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. З урахуванням положень ст. 13, ч. 3 ст. 16, ст. 319 ЦК України, у разі вчинення, зокрема, наведених дій суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу. В статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 155 Житлового кодексу України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Частинами 1, 3 ст. 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 150 ЖК України, позивач має право користуватися та розпоряджатися своєю власністю (квартирою) на свій розсуд, а відповідач зобов`язаний не чинити позивачу перешкоди у користуванні власністю. З огляду на вищевикладене, у судовому засіданні встановлено, що своїми діями відповідач перешкоджає позивачу [PERSON] у користуванні належною йому на праві приватної власності Ѕ частиною квартири. За таких обставин, позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved