Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Згідно позову, відповідно до укладеного кредитного договору № 018С від 26 червня 2007 року відповідач [PERSON] в банківській установі позивача отримав кредит у розмірі 70000 грн. Відповідач взяв на себе зобовязання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 24,0 % річних та щомісячної комісії у розмірі 0,5% від суми кредиту, що становить 350,00 грн. та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами. Кінцевий строк погашення кредиту 25 червня 2009 року. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав належним чином, надавши відповідачу кошти в зазначеному розмірі. Умови погашення кредиту відповідачем не виконані, внаслідок чого позивач звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за кредитним договором. 08 липня 2009 року судом видано судовий наказ № 2н-591/09, яким з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 28768,35 грн. Відповідно до умов п. 6.5 Кредитного договору, цей Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання відповідачем зобовязань за ним. Оскільки станом на 08 квітня 2015 року рішення суду відповідачем виконано не було, заборгованість за кредитним договором не погашена, позивач нарахував відповідачу проценти за користування кредитними коштами за період з 09 липня 2009 року (наступний день після дня ухвалення рішення) по 08 квітня 2015 року в сумі 33360,88 грн. Умовами п. 4.1 кредитного договору передбачена сплата пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення сплати повернення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. У звязку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобовязань за кредитним договором, позивач нарахував пеню за несплату (непогашення) кредиту та процентів за користування кредитними коштами у сумі 6837,19 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором складає 40198,67 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на його користь разом з понесеними ним судовими витратами. Представник позивача ПАТ «Діамантбанк» [PERSON] в судовому засіданні підтримали в повному обсязі заявлені позовні вимоги та доводи позовної заяви, на яких вони ґрунтуються. Назвати поважні причини, які перешкоджали позивачу звернутися до суду за захистом порушеного права в межах строку позовної давності, не змогла. Представник відповідача [PERSON] в суді заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки банк скористався своїм правом та звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу на стягнення заборгованості. Вважає, що з часу видачі судового наказу банк безпідставно нараховує проценти та пеню. Просять застосувати до позовних вимог позовну давність. Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позивачем до позову додана копія кредитного договору № 018С (а.с. 6-8), укладеного 26 червня 2007 року між відповідачем [PERSON] та Акціонерним банком «Діамант», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Діамантбанк», за яким банк зобовязався надати позичальнику кредитні кошти у розмірі 70000,00 грн., а позичальник зобовязався прийняти, належним чином використати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у цьому договорі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як зазначено у ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). За умовами договору [PERSON] зобовязався повернути суму кредиту і сплатити плату за кредит на рахунок банку в порядку та на умовах, передбачених цим договором (п.п. 2.2.1 кредитного договору). Позичальник зобовязаний повертати кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, але у будь якому випадку не пізніше 25 червня 2009 року (п.п. 1.1). До позову додана копія судового наказу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська № 2н-592/09 від 08 липня 2009 року (а.с. 19), який набрав законної сили 25 листопада 2009 року, яким з [PERSON] на користь позивача стягнута заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 28768,35 грн. З розрахунку заборгованості (а.с. 10) вбачається, що з часу ухвалення зазначеного судового наказу до звернення позивача до суду заборгованість за тілом кредиту у розмірі 24198,11 грн. відповідачем сплачена не була. Відповідно до п. 6.5 кредитного договору, договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання відповідачем зобовязань за ним. За користування кредитними коштами встановлена процентна ставка у розмірі 24,0% річних. Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с. 12-13), позивачем за період з 09 липня 2009 року по 08 квітня 2015 року нараховані відсотки за користування кредитним коштами в розмірі 33360,88 грн. Розрахунок заборгованості за процентами позивачем здійснений арифметично правильно та відповідачем не оспорений. Вирішуючи питання щодо правомірності нарахування позивачем процентів та комісії суд,

Outcome: partial