Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

Згідно з поданим позовом в останньому заявлено вимогу про визнання недійсним заповіту, складеного [PERSON] на користь [PERSON] . Позов обґрунтований тим, що матір`ю позивача [PERSON] 18.02.2015 р. був складений заповіт на користь трьох її дітей в рівних частках кожному: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина. 18.09.2018 р . [PERSON] , позивач та [PERSON] прийняли спадщину, кожен в рівних частках, по 1/3 частини нерухомого майна за адресою [ADDRESS] . 22.11.2018 р. [PERSON] було написано заяву про відмову від спадщини на користь позивача. [INFO] помер [PERSON] . 08.11.2018 р. позивач звернулася до державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Коцар Інни Віталіївни з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті свого брата [PERSON] , та отримала повідомлення від нотаріуса про те, що приватним нотаріусом Журавель В.Ю. 18.09.2018 р. було посвідчено заповіт [PERSON] на користь [PERSON] , та надано Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (заповіт/спадкові договори). На переконання позивача заповіт є недійсним, тобто таким, що суперечить положенням ЦК України та не відповідає внутрішній волі померлої особи: померлий важко хворів (ВІЛ- інфікований), був наркоманом, та, роблячи розпорядження, ймовірно був під дією наркотичних засобів, чим і скористався відповідач. Разом з тим, позивач допускає, що таке розпорядження брат зробив заради отримання наркотичних засобів. Процесуальні дії у справі: -ухвалою суду від 24.07.2019 р. призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлено наступне питання: чи усвідомлював померлий [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , значення своїх дій та чи міг керувати ними на момент складання заповіту від 18.09.2018, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Журавель В.Ю.; -ухвалою суду від 24.07.2019 р. за клопотанням позивача витребувані докази: 1.з Микитинської колонії управління пенітенціарної служби України у Донецькій області №87 (84635, Донецька область, Микитинський район, м. Горлівка, вул. Живописна, 46) в завірених копіях характеристику, історію хвороби, амбулаторну медичну карту наркологічного хворого, контрольну картку диспансерного обліку засудженого [PERSON] , [INFO] , засудженого 23.02.2009 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України; 2.з КП «Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 9 Дніпропетровської обласної ради (49023, м. Дніпро, пр. Мануйлівський, 29) в завірених копіях історію хвороби, амбулаторну медичну карти наркологічного хворого, документ на підтвердження того, що [PERSON] був взятий на облік людей, які живуть з ВІЛ; 3.з КП «Дніпропетровський наркологічний диспансер» ДОР» (49000, м. Дніпро, вул. Новосільна, 1) в завірених копіях історію хвороби, амбулаторну медичну карту, документ на підтвердження перебування на обліку та отримання медичної допомоги у КП «Дніпропетровський наркологічний диспансер» ДОР» [PERSON] , [INFO] ; 4.з КП «Дніпровська міська поліклініка № 1» Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, вул. Івана Акінфієва, 12-А) в завірених копіях історію хвороби, амбулаторну медичну карту, документ на підтвердження перебування на обліку та отримання медичної допомоги у Комунальному закладі «Дніпровська міська поліклініка № 1» Дніпровської міської ради [PERSON] , [INFO] ; 5.з КП «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня; Дніпропетровської обласної ради» (49115, м. Дніпро, вул. Бехтерева, 1) в завірених копіях історію хвороби, амбулаторну медичну карти, медичні документи на підтвердження перебування на обліку та отримання медичної допомоги у КП «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР» [PERSON] , [INFO] ; 6.від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Журавель Влади Юріївни ( [ADDRESS] ) в завіреній копії спадкову справу після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ; 7.з Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори (49023, м. Дніпро, вул. Радистів, 8) в завіреній копії спадкову справу після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . - ухвалою суду від 20.12.2019 р. провадження у справі поновлено. Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 -80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, [PERSON] , [INFO] , на випадок своєї смерті зробила розпорядження, згідно з яким заповідала усе майно [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується заповітом, посвідченим державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєвою Н.С. 18.02.2015 р. (а.с. 23). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 24). Заявою від 22.11.2018 р. [PERSON] відмовився від спадкового майна, що залишилося після смерті [PERSON] , на користь [PERSON] , що підтверджується відповідною заявою (а.с. 17). [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , що підтверджується відповідною заявою від 29.01.2019 р. до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Журавель В.Ю. Сокрухін Л.І. прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , що підтверджується відповідною заявою від 18.09.2018 р. до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Журавель В.Ю. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видано Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області серії [NUMBER] . За життя [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження, згідно з яким всі та права та обов`язки, я також все інше майно де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належатиме йому на день смерті, і на щ що він за законом матиме право заповідав [PERSON] , [INFO] (а.с. 68). Після смерті брата [PERSON] [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини (а.с. 53), що підтверджується відповідною заявою до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори від 10.11.2018 р. 22.11.2018 р. [PERSON] подав заяву до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори про відмову від спадщини після смерті брата [PERSON] на користь сестри [PERSON] , що підтверджується відповідною заявою (а.с. 60). [PERSON] подав 13.02.2019 р. заяву до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 69). Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи від 10.10.2019 р. [PERSON] станом на 18.09.2018 р. будь-яким психічним захворюванням не страждав, за своїм психічним станом міг розуміти значення своїх дій і керувати ними. Правовідносини між сторонами по даній справі виникли з оспорювання правочину (заповіту). Дослідив докази, надані у порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Як встановлено судом на підставі наданих суду доказів, зокрема, заповіту [PERSON] та [PERSON] , позивач вважає, що порушені її права, як спадкоємця, після смерті брата [PERSON] , оскільки вона є власником 2/3 часток спадкового майна після смерті матері [PERSON] , та є спадкоємцем за законом після смерті брата [PERSON] , тоді як наявність заповіту [PERSON] , на користь [PERSON] унеможливлює спадкування нею 1/3 частки спадкового майна, яке в свій час була отримано їх матір`ю - [PERSON] у спадок. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання правочину недійсним. Згідно із ст. 202 ЦК, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до статей 215, 216 ЦК України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Частиною другою статті 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Таким чином оспорюваний правочин є недійсним в силу визнання його судом, а нікчемний - в силу припису закону. Спеціальною нормою, яка регламентує підстави визнання заповіту недійсним або нікчемним є приписи статті 1257 ЦК України, відповідно до ч. 1 якої заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до частини першої статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Для визначення наявності стану, в якому громадянин не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння та ін.) на момент укладення угоди, суд призначає судово-психіатричну експертизу. Вимоги про визнання угоди недійсною з цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи про те, що в момент укладення угоди особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. Призначення експертизи у разі заявлення клопотання про її призначення хоча б однією зі сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи згідно з вимогами п. 2 ч. 1 статті 145 ЦПК України є обов`язковим (Правова позиція, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 березня 2017 року у справі № 6-2833цс16). Як встановлено судом на підставі висновку №22 від 10.10.2019 р. судово-психіатричної експертизи [PERSON] станом на 18.09.2018 р. будь-яким психічним захворюванням не страждав, за своїм психічним станом міг розуміти значення своїх дій і керувати ними. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ч. 2 ст. 13 ЦПК України). Підстави для збирання судом доказів в даній справі відсутні (ч. 2 ст. 13 ЦПК України). Суд відхиляє, як доказ, наданий позивачем вирок суду у кримінальному провадженні за обвинуваченням [PERSON] за ч. 1 ст. 309 КК України, оскільки цей доказ не є належним (ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Джерела отримання доказів вичерпані. Таким чином, позивачем не виконаний обов`язок доказування того, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, тому підстави для задоволення позову відсутні. Судові витрати підлягають віднесенню на рахунок позивача, оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю.

Outcome: dismissed