Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

З Дарницького районного суду міста Києва до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона є мамою [PERSON] , [INFO] , а відповідач [PERSON] є батьком вказаної дитину. Окрім того, позивач разом зі своєю донькою є внутрішньо переміщеними особами та проживають в місті Києві. Рішенням Гірницького районного суду м. Макіївки від 31.03.2014 року шлюб між сторонами було розірвано, після розірвання шлюбу дитина постійно проживає з позивачем та перебуває на її повному утриманні. Позивач зазначає, що перебування батька наразі невідоме, остання відома місце реєстрації батька - м. Макіївка Донецької області, яке входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Також позивач зазначає, що батько не надає жодної матеріальної допомоги для виховання доньки, чим ухиляється від виконання немайнових обов`язків щодо виховання дитини, зокрема, відповідач не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання, такі як спілкування з дитиною, проведення спільного дозвілля, відвідування свят у садочку та батьківських зборів в школі. Окрім того, позивач не має можливості вивезти дитину в м. Донецьк до рідних дідуся та бабусі, а також за межі країни на туристичні екскурсії, відпочинок тощо, оскільки відсутній нотаріально засвідчений дозвіл батька, востаннє ще влітку 2019 року він попросив позбавити його від таких проблем, пов`язаних з вихованням дитини. Також позивач зазначає, що будь-яких перешкод для виконання відповідачем своїх обов`язків як батька вона ніколи не чинила, натомість вона самостійно займається вихованням спільною доньки, здійснює материнське піклування над нею. Позивач зазначає, що вона самостійна влаштувала дитину у дитячий садочок, яка відвідувала дошкільний навчальний заклад в місті Києві з 2013 року по 2017 рік, відводила та забирала доньку, здійснювала оплату за харчування, відвідувала всі свята, батько за весь період часу жодного разу не відвідав садок, по суті, останній не займається вихованням та утриманням дитини з народження, не цікавиться розвитком і станом здоров`я доньки, її навчанням, проблемами та успіхами. Позивач зазначає що вона є офіційно працевлаштованою, в той час як відповідач ще за часів перебування позивача в декретній відпустці по догляду за спільною дитиною не надавав жодної матеріальної допомоги ані позивачу, ані своїй дитині, в зв`язку з чим позивач була вимушена звернутися до суду з відповідними позовами про стягнення з відповідача аліментів на її з донькою утримання, зокрема, рішеннями Харцизького міського суду Донецької області від 21.05.2013 року та від 22.05.2013 року позови [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини та на утримання доньки [PERSON] було задоволено, проте вказане рішення суду ані в добровільному, ані в примусовому порядку відповідачем не виконувалися та не виконуються. На підставі виконавчого листа, виданого Харцизьким міським судом Донецької області, Гірницьким відділом державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження, в рамках проведення виконавчих дій 04.04.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки боржник [PERSON] працює в місті Донецьку, що за територіальністю відноситься до компетенції Ворошиловського районного управління юстиції у місті Донецьку, проте нажаль в зв`язку з ситуацією, що склалася на сході України, виконавчий лист та виконавче провадження не було передано на підконтрольну Україні територію, що підтверджується відповідю на адвокатський запит представника позивача. Позивач вважає, що є доведеним той факт, що батько не забезпечує харчування, навчання, медичний огляд та лікування малолітньої доньки, свідомо ухиляється від спілкування з дитиною, роблячи це без поважних причин, тобто не здійснює жодні покладені на нього законодавством обов`язки. Також позивач зазначає що рішенням Харцизького міського суду Донецької області від 22.05.2013 було вирішено стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.04.2013 року й до повноліття дитини, проте після порушення позивачем питання про стягнення аліментів з відповідача на утримання спільної доньки минуло більше 6 років і станом на день звернення до суду розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , а також збільшити розмір аліментів, визначених рішенням Харцизького міського суду Донецької області від 22.05.2013 та стягувати зі [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 03.06.2020 року було відкрито загальне позовне провадження за вказаним позовом та призначено справу до підготовчого судового засідання, відповідачу надо на строк для подання відзиву на позовну заяву. В строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву відповідачем подано до суду не було, в зв`язку з чим ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 26.11.2020 року підготовче провадження по цивільній справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлялись належним чином, від представника позивача до суду надійшло клопотання з проханням проводити розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують. Представником третьої особи до суду було надіслано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , а також зазначено прохання про розгляд справи без участі представника служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації. Від відповідача до суду жодних заяв або доказів поважності не надходило. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на наведене,

Outcome: dismissed