Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, [PERSON] просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що він є власником вказаного будинку, на підставі договору міни частини квартири на жилий будинок та земельну ділянку від 30.07.2010 року. У належному позивачу будинку зареєстрований відповідач [PERSON] , який у спірному житловому приміщенні не проживає з червня 2013 року, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере. Таким чином, враховуючи, що відповідач не проживає у належному [PERSON] будинку, він просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки факт реєстрації відповідача у будинку негативно впливає на матеріальний стан позивача та порушує його права як власника. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Руднєва І.С., будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, надавши заяву про розгляд справи у їхню відсутність, та у разі неявки відповідача до суду без поважних причин, не заперечували відносно заочного розгляду справи та прийняття заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] , який про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, тому суд на підставі п.1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позов обґрунтований та підлягає повному задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] на підставі договору міни частини квартири на жилий будинок та земельну ділянку від 30.07.2010 року є власником будинку [ADDRESS] (а.с. 13-14). Право приватної власності за [PERSON] зареєстровано Артемівським бюро технічної інвентаризації 30.08.2010 року за № 14741946. (а.с. 15). Тож спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються\~Главою 6 ЖК України. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до\~статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.\~\~На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування. Як вбачається з довідки № 372 від 28.03.2019 року, в спірному житловому приміщенні, окрім позивача, зареєстрований [PERSON] , [INFO] (а.с. 17). Відповідно до довідок № 373, № 374 від 28.03.2019 року, відповідач [PERSON] , [INFO] , з червня 2013 року не проживає за адресою: [ADDRESS] , особисті речі [PERSON] у вказаному будинку відсутні. За таких обставин, встановивши у судовому засіданні факт відсутності відповідача в спірному житловому приміщенні без поважних причин, суд вважає, що [PERSON] , [INFO] , слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] . Тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі. Враховуючи, що позивачу було відстрочено сплату судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. до ухвалення судового рішення у справі, то ці витрати в порядку ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved