Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

З даним позовом позивачка звернулася до Черняхівського районного суду 22 листопада 2012 року. До Володарсько-Волинського районного суду цивільна справа надійшла 4 вересня 2013 року. В позовній заяві [PERSON] вказує на те, що у відповідача працювала з 23 липня 2010 року по 27 листопада 2010 року. Звільнилась з роботи, проте заробітну плату повністю не отримала, а тому утворилась заборгованість в сумі 3149 гривень 68 копійок і компенсацію втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків їх виплати в сумі 261 гривню 05 копійок. Просила також стягнути моральну шкоду в сумі 4000 гривень, так як вона особа похилого віку, зазнала значних моральних страждань, погіршився стан здоров'я. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просила задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідачки [PERSON] позов не визнав, вказуючи, що позивачці заробітна плата виплачена в повному обсязі, що підтверджується тим, що відповідачка сплачувала належні платежі до пенсійного фонду згідно індивідуальної відомості про застраховану особу - [PERSON]. Документи про оплату праці не збереглися, так як були вилучені працівниками правоохоронних органів. Просив позов залишити без задоволення. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Суд приймає до уваги розрахунок позивачки, який відповідає діючому законодавству, який не оспорений відповідачем, а тому позов в частині стягнення заробітної плати в сумі 3149 гривень 68 копійок підлягає до задоволенню. /а.а. 5/ Відповідно до ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам витрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня - 2 - набрання чинності цим законом. Пі доходом відповідно до зазначеного закону слід розуміти, в тому числі, заробітну плату (грошове забезпе6чення). Розрахунок суми компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, зроблений позивачкою не оспорений, зроблений у відповідності до вказаного вище закону приймається судом до уваги і його сума становить 261 гривня 05 копійок /а.с. 5/. Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Вирішуючи питання про цивільний позов в частині стягнення моральної (немайнової) шкоди суд приймає до уваги моральні страждання позивачки, її хвилювання, її вік і оцінює моральну шкоду в сумі 600 гривень. В останній частині позов залишається без задоволення. Пояснення представника відповідача суд не приймає до уваги, так як вони спростовуються матеріалами справи. На запит суду відповідачка [PERSON] надала відповідь про те, що відомостей про нарахування та отримання заробітної плати та табелі обліку робочого часу [PERSON] надати не може, так як вони знищені за сплином зберігання /а.с. 143/. На аркуші справи 174 є відповідь адвокату прокуратури Черняхівського району про те, документи про нарахування та виплату заробітної плати за липень - листопада 2010 року не вилучались. Спеціаліст Управління пенсійного фонду України в Володарсько-Волинському районі Житомирської області Дем’янчук Ж.І. в судовому засіданні спростувала ствердження відповідача про те, що оплати до пенсійного фонду від роботодавця є підтвердження оплати заробітку працівникові, такими доказами можуть бути бухгалтерські документи. На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення частково.

Outcome: partial