Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, позивач [PERSON] просить визнати [PERSON] та [PERSON] таким, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , з підстав, передбачених ст. 391 ЦК України, посилаючись на те, що вона є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 25 листопада 2020 року. Проте у належному позивачу будинку до теперішнього часу зареєстровані відповідачі, які не є її родичами, а їх зареєстрував у належному їй будинку колишній власник будинку [PERSON] . Таким чином, враховуючи, що позивач, як власник майна, має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки факт реєстрації відповідачів негативно впливає на її матеріальний стан та порушує її права як власника. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилася. Від неї надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , які про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у судове засідання не з`явилися, причини своєї неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву не надали, тому суд на підставі п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2\~ ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 25 листопада 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Бєлявцевою А.В. та зареєстрованого у реєстрі за № 1586, будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с. 8), що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 234144979 від 25 листопада 2020 року (а.с. 9). Згідно з довідкою № 119 від 28 січня 2021 року та актом про фактичне проживання від 09 лютого 2021 року, в спірному житловому приміщенні зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10-11). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири, визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для свого власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Отже, з моменту переходу права власності на спірне житлове приміщення до нового власника, відповідачі втратили право користування спірним житловим приміщенням, а тому їх необхідно визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Тому позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved