Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі ПАТ «Укрсоцбанк») просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість за договором про надання кредиту № 210МІ11131118001 від 18 листопада 2013 року у розмірі 98292,35 грн., а також судові витрати у справі, посилаючись на те, що 18 листопада 2013 року ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали Договір кредиту № 210МІ11131118001 на придбання житла на вторинному ринку від 18.11.2013 року (далі Договір кредиту). Згідно із Договором кредиту [PERSON] було надано грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у розмірі 90000,00 грн., зі сплатою 17,99 відсотків річних та збільшується на 1% річних у випадку припинення дії договору страхування життя [PERSON] 18 листопада 2013 року між позивачем, [PERSON] та [PERSON] було укладено договір № 210МІ11131118001-ПОР1 від 18.11.2013 року, згідно умов якого [PERSON] зобовязався перед позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання [PERSON] зобовязань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу) у розмірі, в строки та в порядку, передбачених Договором кредиту № 210 МІ11131118001 від 18.11.2013 року. 18 листопада 2013 року між позивачем, [PERSON] та [PERSON] було укладено договір № 210МІ11131118001-ПОР2 від 18.11.2013 року, згідно умов якого [PERSON] зобовязалась зобовязався перед позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання [PERSON] зобовязань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу) у розмірі, в строки та в порядку, передбачених Договором кредиту № 210 МІ11131118001 від 18.11.2013 року. Зобовязання позивача, визначені у Договору кредиту, а саме п.3.1.1 були виконані належним чином та в повному обсязі, що підтверджується меморіальним ордером № 590170779 від 18.11.2013 року, що підтверджує видачу 90000,00 грн. Відповідно до п. 4.1 Договору кредиту, у разі допущення [PERSON] прострочення строків сплати процентів в порядку та розмірі, визначеному п.2.4,2.8,2.10, кредитного договору, комісіями, передбачених умовами кредитного договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.1.1,3.2.3,3.3.14, кредитного договору, [PERSON] сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до п.3.2.3, договору кредиту, Кредитор має право вимагати дострокове повернення кредиту, нарахованих процентів, сплати комісій та можливих штрафних санкцій у разі затримання позичальником сплати Кредиту та/або процентів щонайменше на 3(три) календарних місяці, у звязку з чим [PERSON] відповідно до п. 3.3.14 зобовязана протягом шістдесяти календарних днів з дати одержання письмового повідомлення Кредитора достроково повернути в повному обсязі кредит, нараховані проценти, комісії, а також можливі штрафні санкції (пеню, штраф) у випадках передбачених п.п.3.2.3.,3.3.18., кредитного договору. [PERSON], в порушення вимог чинного законодавства та умов договору, свої зобовязання за Договором кредиту не виконала. Станом на 23.10.2015 року загальний розмір [PERSON] за Договором кредиту складає 98292,35 грн., з яких: -заборгованість за кредитом 74298,66 грн.; -заборгованість за відсотками 16224,78 грн.; -пеня за несвоєчасне повернення кредиту 37,36 грн.; -пеня за несвоєчасне повернення відсотків 4533,06грн; -розмір інфляційних витрат 6,87 грн.; -розмір інфляційних витрат за відсотками 3191,62 грн. Представник позивача ПАТ «Укрсоцбанк» у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про повне підтримання позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» та про розгляд справи у його відсутність. В наданій суду заяві представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.38). Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявились, причини неявки не повідомили, тому суд на підставі ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (ухвалює заочне рішення). Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що згідно із Договором кредиту № 210МІ11131118001 від 18 листопада 2013 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та [PERSON], остання на умовах забезпеченості, платності та цільового характеру використання отримала кредит у розмірі 90000,00грн., зі сплатою за користування кредитом протягом перших трьох років від дня укладення цього договору фіксованої процентної ставки за кредитом у розмірі 17,99 річних, а починаючи з четвертого року від дати укладення цього договору, плаваючої процентної ставки за кредитом, загальний розмір якої на кожний річний період встановлюється в порядку, визначеному п.2.8 цього договору. Процентна ставка за кредитом збільшується на 1% річних у випадку припинення договору страхування життя позичальника, з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту до 17 листопада 2023 року (п.п1.1 Договору кредиту) (а.с. 4-10). Відповідно до Договору кредиту [PERSON] зобовязалась забезпечувати сплату процентів за використання кредиту в порядку та в розмірі, визначеному п.1.1,2.4,2.8,2.10 цього Договору та комісії в розмірах та в порядку, передбачених цим Договором (п.п.3.3.7 Договору кредиту); забезпечувати своєчасне та в повному обсязі погашення кредиту із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п.1.1,2.4 цього Договору ( п.п.3.3.8 Договору кредиту). Позивач виконав свої зобовязання за Договором кредиту, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі 90000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 590170779 від 18 листопада 2013 року (а.с.19). З метою забезпечення належного виконання зобовязання та захисту майнових інтересів позивача як кредитодавця , на випадок порушення зобовязання [PERSON], як позичальника, 18 листопада 2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк», [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір поруки №210МІ11131118001- ПОР1 від 18.11.2013 року (а.с.15-16). Також, з метою забезпечення належного виконання зобовязання та захисту майнових інтересів позивача як кредитодавця , на випадок порушення зобовязання [PERSON], як позичальника, 18 листопада 2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк», [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір поруки №210МІ11131118001- ПОР2 від 18.11.2013 року (а.с.17-18). Пунктом 1.1 вказаних Договорів поруки передбачено, що за їх умовами поручителі, а саме: [PERSON], [PERSON], кожен окремо, зобовязуються перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобовязань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку, передбачених Договором кредиту № 210МІ11131118001 від 18.11.2013 року. [PERSON] взяті на себе зобовязання за Договором кредиту не виконала. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів на встановлений договором. Станом на 23 жовтня 2015 року [PERSON] має заборгованості за Договором кредиту у розмірі 98292,35 грн., яка складається з такого: заборгованість за кредитом 74298,66 грн.; заборгованість за відсотками 16224,78 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту за період з 189.08.2015 року по 22.10.2015 року 37,36 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків за період з 22.10.2014 року по 22.10.2015 року 4533,06грн; розмір інфляційних витрат 6,87 грн.; розмір інфляційних витрат за відсотками 3191,62 грн. (а.с.29). Проте, суд вважає неправомірним нарахування позивачем за даним Договором кредиту неустойки: суми пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 37,36 грн. та пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 4533,06 грн., оскільки 02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято\~Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -УП). Відповідно до ст. 2 Закону № 1669-УП на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція (ч.1). Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції (ч.2). Відповідно до ч.1, ч.2 ч.3 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № [NUMBER] цей\~Закон\~набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. На виконання абзацу 3 п. 5 ст.\~11\~Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р\~затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р\~зупинено дію\~розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». 02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Пунктом 1 та 3 вказаного\~розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність:\~розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»;\~розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079\~«Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053». Як встановлено судом, відповідачі зареєстровані у [INFO], яке відповідно до розпоряджень КМУ від 30.10.2014 року та від 02.12.2015 року входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. За таких обставин, суд вважає, що відповідачі звільняється від сплати пені за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 37,36 грн. та пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 4533,06 грн. за Договором кредиту № 210МІ11131118001 від 18.11.2013 року. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пунктом 3.2.3 Договору кредиту передбачено право позивача вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів, сплати комісій та можливих штрафних санкцій у разі: затримання позичальником сплати кредиту (частини кредиту) та/або процентів щонайменше на три календарних місяця ( п.п.3.2.3.1 Договору кредиту). Вирішуючи питання щодо порядку стягнення з відповідачів суми заборгованості за Кредитним договором, суд дійшов таких висновків. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1). Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 2-3). Беручи до уваги правову позицію, висловлену Верховним Судом України при розгляді справи №6-1348цс15 та сукупність досліджених доказів по справі, судом встановлено, що предметом спору є різні самостійні договори поруки, за якими кожен із поручителів поручився відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарні боржники. Умовами договорів поруки передбачено також право кредитора предявити свої вимоги безпосередньо до поручителя. Отже, визначений позивачем порядок солідарного стягнення з поручителів суми заборгованості за кредитним договором не узгоджуються з вимогами\~статті 554 ЦК України\~та умовами договорів поруки. Норми закону, якими врегульовано поруку, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами поруки, якщо цими договорами не передбачено іншого. Тож, з відповідачів [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 210МІ11131118001 від 18.11.2013 року у розмірі 93721,93грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 74298,66 грн.; заборгованості за відсотками 16224,78 грн.; розміру інфляційних витрат 6,87 грн.; розміру інфляційних витрат за відсотками 3191,62 грн. Та з відповідачів [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 210МІ11131118001 від 18.11.2013 року у розмірі 93721,93грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 74298,66 грн.; заборгованості за відсотками 16224,78 грн.; розміру інфляційних витрат 6,87 грн.; розміру інфляційних витрат за відсотками 3191,62 грн. За таких обставин, позов слід задовольнити частково. У відповідно до\~ ч.1 ст. 88 ЦПК України суд пропорційно розміру задоволених вимог стягує з відповідачів в рівних частках на користь позивача судовий збір у розмірі 1405,83 грн., тобто по 468,61 грн. з кожного.

Outcome: partial