Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Звернувшись до суду, позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь суму боргу в розмірі 239790 грн., а також витрати по сплаті судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на початку грудня 2009 року позивач позичила відповідачу грошові кошти в сумі 30000 доларів США. Відповідач зобов'язався повернути борг до 30.12.2009 року, але в обумовлений строк борг позивачу не повернув та просив відстрочити повернення боргу до 14 січня 2010 року. На підтвердження отримання грошових коштів та зобов'язання повернути борг у встановлений строк відповідач склав розписку про те, що отримав від [PERSON] в борг 30000 доларів США та зобов'язується повернути їх 14.01.2010 року. У визначений в розписці строк відповідач борг позивачу не повернув. Згідно курсу НБУ 100 доларів США складають 799,30 грн. Отже 30000 доларів США відповідає 239790 грн. На підтвердження своїх позовних вимог позивач надала засвідчену судом копію розписки, складеної [PERSON] 30.12.2009 року, оригінал якої зберігається в матеріалах кримінальної справи за обвинуваченням [PERSON] за ст. ст. 190 ч. 2, 190 ч. 3, 190 ч. 4 КК України (а. с. 50). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав за наведених у ньому підстав. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що в 2009 році вона отримала від [PERSON] для обміну на долари 420000 грн., що належали [PERSON] Згодом грошові кошти в сумі 210000 грн. вона повернула, а ще 210000 грн. повернути не змогла. В грудні 2009 року [PERSON] приїхала до неї та її чоловіка [PERSON] додому, вимагала повернути їй гроші. Для того, щоб [PERSON] не зверталася до міліції, її чоловік [PERSON] склав розписку про те, що позичив у [PERSON] грошові кошти. Так як [PERSON] грошові кошти їй не повернув, у лютому 2010 року [PERSON] звернулася з заявою до міліції та додала розписку, складену [PERSON] Фактично грошові кошти [PERSON] від [PERSON] не отримував. Також вважала, що у [PERSON] відсутнє зобов'язання перед [PERSON], оскільки грошові кошти належали [PERSON], а не [PERSON] За цих підстав просила у задоволенні позову відмовити. На підтвердження своїх заперечень представник відповідача послалася на вирок Центрально-Міського районного суду м. Горлівки від 23 квітня 2013 року, яким її засуджено за шахрайство. Суд, з'ясувавши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає встановленим наступне: 30 грудня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, що підтверджується складеною [PERSON] розпискою, відповідно до якої [PERSON] позичив у [PERSON] гроші у сумі 30000 доларів США, які зобов'язався повернути 14.01.2010 року (а.с. 50). Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Позивачем на підтвердження укладення між нею та відповідачем договору позики представлена розписка, яка відповідачем у судовому порядку не спростована. За таких обставин, у суду не виникає сумнівів щодо дійсності зобов'язання відповідача перед позивачем. Суд не може прийняти до уваги доводи представника відповідача про те, що у відповідача [PERSON] відсутнє зобов'язання перед [PERSON], оскільки грошові кошти належали [PERSON], а не [PERSON], що, на її думку, підтверджується вироком суду, оскільки дійсність зобов'язання відповідача перед позивачем підтверджена складеною ним розпискою, тому такі доводи не мають правового значення. Крім того, як вбачається з копії вироку Центрально-Міського районного суду м. Горлівки від 23.04.2013 року відносно [PERSON] за ст. ст. 190 ч. 2, 190 ч. 3, 190 ч. 4 КК України, остання не була засуджена за шахрайство з грошовими коштами, які є предметом позики по даній цивільній справі. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання перед позивачем не виконав, борг позивачу не повернув, тому суд вважає позов обґрунтованим. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. За офіційним оприлюдненим Національним банком України курсом долара США до гривні станом на 20 січня 2014 року курс долара США становить 799,30 грн. за 100 доларів США. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу в розмірі 239790 грн. (799,30 х 30000 : 100). Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду з позовом сплачений судовий збір у розмірі 2397 грн. 90 коп. (а.с. 1, 29). Оскільки позов задоволено, витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved