Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

Згідно рішення Апеляційного суду Донецької області від 11.11.2013 р., [PERSON] встановлено час спілкування з малолітнім сином [PERSON], [INFO] кожну суботу місяця з 14.00 до 20.00 години за адресою: [ADDRESS]; встановлено [PERSON] щороку спільний відпочинок та оздоровлення із сином [PERSON] один місяць влітку за попередньою домовленістю з матір'ю [PERSON] та за її бажанням разом з нею. Відділ державної виконавчої служби Старобешівського районного управління юстиції звернувся до суду із заявою про встановлення способу виконання даного рішення, зазначивши, що під час виконання виникли складнощі, оскільки сторони не можуть домовитись про конкретний час відпочинку [PERSON] з сином. Так, у заяві зазначено, що [PERSON] наполягає на відпочинку в липні 2014 року, а [PERSON] згодна на відпочинок у серпні 2014 року. Вважаючи, що ці обставини ускладнюють виконання рішення суду, державний виконавець звернувся до суду з даною заявою, в якій поставив суду єдине та конкретно визначене питання: чи можливо виконати рішення суду без згоди боржника? У судовому засіданні представник заявника підтримав заяву та надав пояснення, згідно яким, сторони виконавчого провадження не можуть домовитись про період спільного відпочинку батька з дитиною, у зв'язку з чим, [PERSON] фактично зажадав від виконавчої служби примусово виконати рішення суду в частині відпочинку, всупереч бажанню [PERSON] У зв'язку з цим, виконавець звернувся із вказаною заявою. Представник [PERSON] у судовому засіданні підтримала заяву відділу державної виконавчої служби, пояснивши, що [PERSON] ухиляється від виконання судового рішення, не надаючи згоди батьку на відпочинок з дитиною. [PERSON] у судовому засіданні проти заяви заперечувала, пояснивши, що вона не ухиляється від виконання рішення суду, а лише просить відтермінувати виїзд на відпочинок [PERSON] з сином через нестабільну суспільно-політичну ситуацію у країні. Представник органу опіки та піклування висловився про вирішення справи на розсуд суду, власної позиції по справі не сформував. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, суд приходить до висновку, що заява відділу державної виконавчої служби не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.373 ЦПК України, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення. З матеріалів справи вбачається, що 13.06.2014 року відділом державної виконавчої служби Старобешівського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №245/594/13, виданим Старобешівським районним судом Донецької області на підставі вищезазначеного рішення Апеляційного суду Донецької області. Матеріали виконавчого провадження містять письмову заяву [PERSON] від 23.06.2014 р., відповідно якої, він наголошує на відпочинку з дитиною [PERSON] в липні 2014 року, оскільки на цей період замовлений пансіонат в м. Урзуф. Згідно письмової заяви [PERSON] від 23.06.2014 р., що також міститься у матеріалах справи, вона просить відкласти відпочинок на серпень 2014 року у зв'язку з нестабільною суспільно-політичною ситуацією у країні. Вирішуючи справу суд виходить з того, що при розгляді питань виконання судового рішення суд позбавлений права та можливості змінювати саме судове рішення, вирішувати справу інакше, ніж це визначено у самому рішенні. Водночас суд діє в межах засад змагальності та диспозитивності цивільного судочинства. Рішенням суду від 11.11.2013 р. не визначено конкретний період для спільного відпочинку батька з дитиною. Вирішення цього питання поставлено під умову досягнення відповідної домовленості між батьком та матір'ю. Отже, така домовленість, є обов'язковою умовою виконання рішення суду в цій частині. Доказів такої домовленості суду не представлено, більш того, з пояснень учасників процесу та з матеріалів справи вбачається що такої домовленості не існує. Змінити рішення суду в цій частині, усунувши з нього умову щодо досягнення відповідної домовленості, суд не має повноважень в рамках даного процесу. Крім того, цивільне процесуальне законодавство розмежовує процес вирішення питань, пов'язаних з роз'ясненням рішення суду (ст.221 ЦПК України) та питань, пов'язаних зі зміною способу та порядку виконання судового рішення. У заяві державного виконавця фактично викладено правове питання з проханням до суду відповісти на нього, на що суд у межах визначеної процесуальної форми розгляду даної заяви, не має компетенції.

Outcome: dismissed