Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

Звернувшись до суду з зазначеним позовом, Публічне акціонерне товариство «[PERSON] банк розвитку» посилається на те, що 03 липня 2012 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № IСКGМСUI.37327.003, відповідно до якого банк зобов'язався протягом 60 днів з моменту укладення цього договору встановити відповідачу кредитний ліміт у розмірі 2000 грн. на рахунок № 26259000036334, який відкритий на підставі приєднання позичальника до Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач зобов'язався сплачувати щомісячний мінімальний платіж 10% від суми заборгованості до 25 числа за попередній місяць. Процентна ставка за користування кредитом складає 36% річних. Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором. Проте відповідач належним чином умови кредитного договору не виконує. Станом на 21.03.2016 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 15008,40 грн., з яких: 7041,17 грн. - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 4446,50 грн. - прострочена заборгованість за процентами; 3520,73 грн. - заборгованість за пенею. Вказані суми ПАТ «[PERSON] банк розвитку» просить стягнути з відповідача на свою користь.\~ В свою чергу відповідач звернувся з зустрічною позовною заявою, в якій просив розірвати кредитний договір \~№ IСКGМСUI.37327.003 від 03 липня 2012 року з дати винесення рішення по справі, залишити до сплати поточну заборгованість по тілу кредиту в сумі 7041,17 грн., надати йому можливість сплачувати поточну заборгованість по тілу кредиту у сумі 7041,17 грн. рівними частками, мотивуючи тим, що 03 липня 2012 року між ним та банком Публічне акціонерне товариство «[PERSON] банк розвитку» було укладено кредитний договір № IСКGМСUI.37327.003. Розмір його заборгованості за кредитом станом на 21.03.2016 року складає 15008,40 грн. Вважає, що відповідно до ст. 652 ЦК України у звязку з істотною зміною обставин, які виразилися в тому, що при укладанні договору він не міг припускати, що буде звільнений з роботи за скороченням штату і втратить можливість виконувати свої обовязки по договору, на теперішній час він працює на посаді інспектора з економічної безпеки та отримує оклад в розмірі мінімальної заробітної плати, а також у звязку з ліквідацією банку деякий проміжок часу неможливо було вносити грошові кошти для погашення кредиту. В нього не має можливості сплатити суму яку вимагає банк і вважає її непомірно великою. В нього є можливість по часткам сплатити поточну заборгованість по тілу кредиту в сумі 7041,17 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій позов підтримала та наполягала на його задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та зокрема пояснив, що дійсно має заборгованість перед банком, однак не згодний з нарахованими відсотками та пенею. Наполягав на задоволенні його зустрічного позову. Суд, заслухав доводи відповідача та позивача за зустрічним позовом, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, прийшов до наступного. Судом встановлено, що 03 липня 2012 року між ПАТ «[PERSON] банк розвитку» та [PERSON] був укладений кредитний договір № IСКGМСUI. 37327.003, відповідно до якого банк зобов'язався протягом 60 днів з моменту укладення цього договору встановити відповідачу кредитний ліміт у розмірі 2000 грн. на рахунок № 26259000036334, який відкритий на підставі приєднання позичальника до Умов та Правил надання банківських послуг. Умовами вказаного договору передбачено, що банк нараховує відсотки в розмірі 36% річних за користування кредитом, крім пільгового періоду. Щомісячний мінімальний платіж по кредиту складає 10% від суми заборгованості та підлягає сплаті позичальником до 25 числа за попередній місяць (п. 2.2-2.5 договору).\~\~ Відповідно до п. 5.1 договору за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом банк нараховує позичальнику відсотки в розмірі подвоєної процентної ставки, що встановлена в п. 2.3. Пунктом 5.2 договору передбачено, що за порушення строків сплати процентів за користування кредитом банк нараховує позичальнику пеню в розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Як вбачається з матеріалів справи, банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором, надавши відповідачу [PERSON] кредит на умовах, визначених договором. Проте позичальник [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором щодо погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом не виконує. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості станом на 21.03.2016 року відповідач має прострочену заборгованість за тілом кредиту в розмірі 7041,17 грн. та прострочену заборгованість за процентами в розмірі 4446,50 грн. Крім того, банком нарахована відповідачу пеня за порушення строків виконання зобов'язання в розмірі 3520,73 грн. Відповідно до частини 1\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі\~статтею 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтями\~526,\~530 ЦК України\~визначено, що зобов'язання повинно виконуватися належним чином і у строк, встановлений договором. Відповідно до\~статті 611 ЦК України\~у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Статтею 549 ЦК України\~визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Враховуючи, що відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд вважає, що позов ПАТ «[PERSON] банк розвитку» є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Таким чином, з відповідача на користь ПАТ «[PERSON] банк розвитку» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № IСКGМСUI.37327.003 від 03.07.2012 року в загальному розмірі 15008,40 грн., з яких: 7041,17 грн. - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 4446,50 грн. - прострочена заборгованість за процентами; 3520,73 грн. - заборгованість за пенею. Що стосується зустрічної позовної заяви [PERSON], то суд дійшов наступних висновків. Відповідно до змісту\~ст. 652 ЦК України\~розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за наявності всіх чотирьох обов'язкових умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після її виникнення при всій турботливості і обачності, які від неї вимагались; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Отже, однією з обов'язкових умов для розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин є умова, за якою в момент укладення договору сторони повинні були виходити з того, що така зміна обставин не настане. Таким чином, укладаючи кредитний договір, сторони взяли на себе певні ризики на випадок зміни їх матеріального стану та в момент укладання договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що не настане зміна їх матеріального становища, а зокрема, що позичальник [PERSON] втратить роботу, або зміниться розмір його заробітку, тощо. У звязку з чим, суд не вбачає підстав для розірвання кредитного договору у звязку з істотною зміною обставин. Посилання [PERSON], що він деякий час не знав рахунка для сплати заборгованості за кредитом, оскільки банк знаходиться в стадії ліквідації, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та не є підставою для розірвання договору. Вимога позивача про залишення йому до сплати заборгованості по тілу кредиту в сумі 7041,17 грн. не обґрунтована, оскільки суд вже дійшов висновків, що [PERSON] неналежно виконував умови договору, допустив прострочення сплати кредиту, внаслідок чого йому банком нараховані суми по сплаті процентів та пені. Сам [PERSON] в судовому засіданні не заперечував, що має заборгованість перед банком по сплаті кредиту. Умови договору, які передбачають нарахування відсотків та пені, [PERSON] не оспорювались Щодо вимоги про можливість сплачувати поточну заборгованість по тілу кредиту у сумі 7041,17 грн. рівними частинами, суд зазначає наступне, що це є фактично питанням визначення порядку виконання рішення суду. Суттєвих обставин, які б могли слугувати підставами для розстрочки виконання рішення відповідачем [PERSON] наведено суду не було та доказів на їх підтвердження в розумінні ст.ст. 57-59 ЦПК України надано не було. Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову [PERSON] Питання судових витрат вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved