Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Згідно позовної заяви та пояснень представника позивача в судовому засіданні, 10.06.2014 року між [PERSON] та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений договір про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» №300131/63717/370-14 на 370 днів в національній валюті, згідно якого банк прийняв від нього на вкладний рахунок грошові кошти в сумі 500 гривень на строк з 10.06.2014 року по 15.06.2015 року зі сплатою процентів за час користування коштами вкладу за ставкою 23% річних. Крім того, відповідно до п.4 договорору, позивач в період з 10.06.2014 року по 10.10.2014 року додатково поповнив вклад на суму 15000 гривень. Всього за період дії договору він вніс на депозитний рахунок 15500 гривень. Відповідно до п.6 договору, відповідач зобов'язувався повернути банківський вклад на нараховані на нього проценти після закінчення строку на який він розміщений, тобто 15.06.2015 року. 15.06.2015 року позивач звернувся до відповідача в усній формі щодо повернення банківського вкладу, а 17.06.2015 року звернувся з письмовою заявою, в якій просив повернути банківський вклад. В усній формі йому повідомили, що вклад повертати відмовляються. На даний час банк не повернув [PERSON] вклад та проценти в сумі 18841,05 грн., чим порушив умови договору та його права. На підставі наведеного, представник позивача позивача просить стягнути з відповідача АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь [PERSON] 18841,05 грн. вкладу та процентів за договором про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» №300131/63717/370-14 від 10.06.2014 року. Також представник позивача не заперечував про заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.06.2014 року між публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений договір про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» №300131/63717/370-14 строком на 370 днів в національній валюті, згідно умов якого позивач вніс, а банк прийняв грошові кошти в національній валюті на вкладний рахунок у сумі 500 гривень на строк з 10.06.2014 року по 15.06.2015 року. За час користування коштами вкладу протягом зазначеного строку банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 23% річних на умовах капіталізації процентів. Нараховані проценти зараховуються вкладнику на рахунок, відкритий у банку, з подальшим перерахуванням банком сум нарахованих процентів на вкладний рахунок вкладника. Відповідно до п.4 вищевказаного договору, протягом строку дії договору позивач [PERSON] поповнив вклад на суму 15000 гривень, шляхом внесення коштів на вкладний рахунок. Згідно п.6 договору, після закінчення строку, на який розміщено строковий вклад, останній повертається вкладникові в порядку, в строки та на умовах, передбачених положенням п.5.2. Основних умов. 17 червня 2015 року позивач звертався до відповідача із заявою про повернення банківського вкладу в сумі 18841,05 грн., згідно договору про банківський строковий вклад (депозит) №300131/63717/370-14 від 10.06.2014 року, однак вказані кошти йому не повернули. Згідно виписки по особовому рахунку [PERSON] за період з 10.06.2014 року по 18.06.2015 року, станом на 18.06.2015 року залишок коштів позивача на депозитному рахунку, згідно договору про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» №300131/63717/370-14 від 10.06.2014 року, становить 18841,05 грн. Станом на день розгляду справи відповідач свої зобов'язання за договором не виконав та не повернув позивачу вищевказану суму коштів. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно ч.ч.1, 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610, ч.1 ст.612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» не виконало свої зобов'язання за договором про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» №300131/63717/370-14 від 10.06.2014 року та не повернуло [PERSON] суму вкладу та нарахованих процентів в розмірі 18841,05 грн., тому вказана сума коштів підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ст.79, ч.3 ст.88 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На день подання позову позивач був звільнений від сплати судового збору, згідно п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів». Враховуючи наведене, а також те, що позов задоволено повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved