Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, [PERSON] просить зняти арешт зі всього належного йому майна, а саме: з квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та рахунків № 4731185607560155, № 4731219101361990, № 5168742356372452, № 5169330515302187, № 5169360000541999, № 5169360000579528, № 26005052252596, № 26001052241493, відкритих в Харківському ГРУ АТ КБ «ПРИВАТБАНК», код фінансової установи 351533. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2016 року (справа № 640/10572/16-ц; 2/640/2567/2016) стягнуто з нього на корить [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку і доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Постановою про арешт майна від 03 травня 2018 року, винесеною старшим державним виконавцем Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі за текстом Бахмутського МРВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області) [PERSON] з виконання виконавчого листа № 640/10572/16-ц, накладено арешт на все майно, належне [PERSON] Таким чином, арешт було накладено на належну йому на праві приватної власності квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], та на рахунки, відкриті в Харківському ГРУ АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Позивач мав заборгованість зі сплати аліментів за період з 06.07.2016 року по 30.09.2018 року в розмірі 37\~896,59 грн., яку 16 жовтня 2018 року погасив, однак враховуючи, що самостійно державний виконавець зняти арешт з майна позивача не може через те, що виконавче провадження не закінчене, а права [PERSON] щодо розпорядження майном порушуються, він звернувся до суду з зазначеним позовом. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача,\~будучи належним\~чином повідомленим\~про час\~і місце\~розгляду справи,\~у судове\~засідання не\~зявився,\~державним виконавцем\~Бахмутського МРВ\~ДВС ГТУЮ\~у Донецькій\~області Ревою О.М. подано заяву про розгляд справи без її участі, у якій також зазначено, що вона не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Відповідно ч. 2\~ ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником житлової квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], та рахунків №\~4731185607560155,\~№ 4731219101361990,\~№ 5168742356372452,\~№ 5169330515302187,\~№ 5169360000541999,\~№ 5169360000579528,\~№ 26005052252596,\~№ 26001052241493,\~відкритих в\~Харківському ГРУ\~АТ КБ\~«ПРИВАТБАНК»,\~код фінансової\~установи 351533,\~а тому має право пред'явити даний позов про зняття арешту з майна. Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи і фактично не оспорюються сторонами. Постановою про арешт майна від 03 травня 2018 року, винесеною старшим державним виконавцем Бахмутського МРВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області Бєльковою Д.В. з виконання виконавчого листа № 640/10572/16-ц, 2/640/2567/16, виданого Київським районним судом м. Харкова 24 листопада 2016 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.07.2016 року і до досягнення нею повноліття, накладено арешт на все майно, належне [PERSON] (а.с. 10-11). Станом на 01 жовтня 2018 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня, що вбачається з копій: листа державного виконавця Бахмутського МРВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області Реви О.М. за вих. № 50233 від 23.10.2018 року (а.с. 9), квитанції № 139 від 21.11.2018 року (а.с. 14), квитанції № 136 від 23.10.2018 року (а.с. 15), квитанції № 6 від 11.10.2018 року (а.с. 16). Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Аналогічні положення містяться і у ст. ст. 317, 321 ЦК України, згідно яких власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно частини 1 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частина 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» містить підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, до яких, зокрема, відноситься погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Враховуючи, що виконавче провадження, в межах якого на майно позивача накладено арешт, здійснюється з приводу сплати періодичних платежів (аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття), а станом на теперішній час заборгованість відсутня, суд приходить до висновку, що потреба\~у збереженні\~арешту,\~накладеного постановою\~старшого державного\~виконавця Бахмутського\~МРВ ДВС\~ГТУЮ у\~Донецькій області\~Бєлькової Д.В.\~від 03\~травня 2018\~року на\~належні позивачу\~квартиру та\~банківські рахунки, відпала, а на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна, з огляду на що суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, доведеними, обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved