Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

З доводів позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вбачається, що 13 січня 2017 року [PERSON] (відповідач у справі) подала до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (первісний кредитор) Заяву №6211618558 від 13.01.2017 року на отримання кредиту від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», підписанням якої підтвердила згоду, що дана заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від даного товариства становлять кредитний договір між ТОВ «ФК «ЦФР» та відповідачем [PERSON] як позичальником, а також, що вона отримала примірник кредитного договору та погодила отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця www.kreditmarket.ua умови отримання кредитів від ТОВ «ФК «ЦФР». Відповідно до Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», умови разом із заявою про приєднання і заявою про отримання кредиту становлять кредитний договір. 30.07.2018 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ТОВ «ФК «ЄАПБ»-позивач у справі) було укладено Договір відступлення прав вимоги №20180730, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними в Реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «ФК «ЦФР» і Боржниками (Портфель заборгованості). Як вказує позивач у справі, відповідно до п.1.2 Договору відступлення прав вимоги, внаслідок передачі (відступлення) Портфеля заборгованості за цим Договором, ТОВ«ФК «ЄАПБ» заміняє ТОВ «ФК «ЦФР» у Кредитних договорах, що входять до Портфеля заборгованості та відповідно вказані в Реєстрі Боржників та набуває прав грошових вимог ТОВ «ФК «ЦФР» за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. \~ \~ \~ \~Відповідно до Реєстру Боржників за кредитними договорами, укладеними між позичальником та ТОВ «ФК «ЦФР» - Додатку №1 до Договору відступлення прав вимоги №20180730 від 30.07.2018 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача у справі [PERSON] в сумі 117845 грн.36 коп., з яких: 62282 грн.37 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 8115 грн.99 коп. - сума заборгованості за відсотками, 33010 грн.27 коп. сума заборгованості за платою за управління кредитом та 13936 грн.73 коп. сума заборгованості за пенею. Як вказує позивач у обґрунтуванні позовної заяви, відповідно до п.6.2.3 Договору відступлення прав вимоги, права вимоги переходить до ТОВ «ФК «ЄАПБ» з моменту підписання сторонами цього Договору, після чого ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості; при цьому, виконання ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «ФК «ЦФР» умов, що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення права вимоги; додаткового оформлення відступлення права вимоги у цих випадках не вимагається. На виконання п.6.6 Договору відступлення прав вимоги, згідно ст.ст.512-514,516 ЦК України на адресу відповідача у справі, яка вказана у кредитному договорі, простою кореспонденцією через відділення Укрпошти від імені ТОВ «ФК «ЦФР» було направлено повідомлення про відступлення права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ». Всупереч умов кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач у справі [PERSON] неналежним чином виконує свої зобов`язання позичальника, виконавши свої зобов`язання лише частково, зокрема, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання здійснила погашення кредитної заборгованості не до кінця, в загальному розмірі внесла 500 грн., зробивши платіж 05.10.2018 року 500 грн. \~ \~ \~ \~Посилаючись на вищевикладені обставини, положення ст.ст.512-514,516,525,1050,1054,1082 ЦК України та умови кредитного договору, позивач у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з цивільним позовом до відповідача [PERSON] , в якому просило стягнути з останньої суму заборгованості за кредитним договором №6211618558 від 13 січня 2017 року в сумі 117845 грн.36 коп., з яких: 62282 грн.37 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 8115 грн.99 коп. - сума заборгованості за відсотками, 33010 грн.27 коп. сума заборгованості за платою за управління кредитом та 13936 грн.73 коп. сума заборгованості за пенею (а.с.а.с.2-5). \~ \~ \~ \~З довідки Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області від 01.04.2019 року №97/02-22 вбачається, що відповідач у справі [PERSON] , [INFO] зареєстрована у встановленому законом порядку на проживання в [ADDRESS] (а.с.35). \~ \~ \~ \~Спрощене позовне провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було відкрите ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 10.04.2019 року; відповідачу у справі [PERSON] направлено за зареєстрованим місцем її проживання копію позовної заяви з додатками та встановлено строк для подання відзиву на позов (а.с.а.с.36,37). Відповідач у справі [PERSON] відзив на позов в порядку, передбаченому ЦПК України суду не подавала. \~ \~ \~ \~В судове засідання представник позивача за довіреністю ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Ткаченко М.М. не з`явилася, направила до суду письмове клопотання про підтримання заявлених позовних вимог та про розгляд справи у її відсутність (а.с.а.с.81-83). \~ \~ \~ \~В судових засіданнях представник відповідача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» визнав частково, зазначив, що кредитний договір з ТОВ «ФК «ЦФР» Ковтун Л.О. підписувала, оскільки кошти брала на прохання її чоловіка, який вмовив її для нього взяти даний кредит, однак після цього зник; також зазначив, що сторона відповідача визнає заборгованість за основною сумою боргу та заборгованість за відсотками, однак заперечує нарахування заборгованості по платі за управління кредитом та заборгованість за пенею, посилаючись в останньому випадку на необхідність застосування строків позовної давності. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши в судових засіданнях пояснення представника відповідача [PERSON] [PERSON] , детально вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. \~ \~ \~ \~Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. \~ \~ \~ \~Відповідно до змісту статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі». Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні. У пункті 42 рішення «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи (рішення ЄСПЛ у справі «Руїз Торійа проти Іспанії» від 09.12.1994 року). \~ \~ \~ \~Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Судом встановлено, що13 січня 2017 року відповідач у справі громадянка [PERSON] подала до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» заяву №6211618558 від 13.01.2017 року на отримання кредиту від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», підписанням якої підтвердила згоду, що дана заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від даного товариства становлять кредитний договір між ТОВ «ФК «ЦФР» та відповідачем [PERSON] як позичальником, а також те, що вона отримала примірник кредитного договору та погодила отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця www.kreditmarket.ua умови отримання кредитів від ТОВ «ФК «ЦФР» (а.с.6). Та обставина, що вищевказана заява на отримання кредиту підписана [PERSON] в судовому засіданні не заперечувалося представником відповідача [PERSON] . Згідно заяви №6211618558 від 13.01.2017 року на отримання кредиту від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», сумою кредиту [PERSON] є кошти в розмірі 63028 грн.13 коп., дата надання кредиту 13.01.2017 року; вбачається, що кредит надається на 48 місяців; також, в даній заяві зазначається про вид зобов`язання, сукупна вартість кредиту, база нарахування та її розмір. Відповідно до Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» (в редакції від 30.03.2015 року), умови разом із заявою про приєднання і заявою про отримання кредиту становлять кредитний договір (а.с.а.с.13-14). Також, даним договором встановлено Графік платежів за вищевказаним укладеним кредитним договором (а.с.7). З довідки №2694243-SG від 31.10.2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» вбачається графік руху коштів по кредитному договору №6211618558 від 13.01.2017 року, що був укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] та вказується, що всього надійшло 7180 грн., списано річні проценти 2949 грн.07 коп., списано щомісячні проценти 3485 грн.17 коп., списано частина кредиту 745 грн.76 коп., всього списано 7180 грн. Вказується, що станом на 30.07.2018 року сума несплаченого боргу становить 60501 грн.65 коп., пеня та неустойка 13936 грн.73 коп., загальна сума до сплати 74438 грн.38 коп. сума для дострокового погашення 117845 грн.36 коп. (а.с.15). З розрахунку заборгованості відповідача у справі [PERSON] за кредитним договором №6211618558 від 13 січня 2017 року, що був укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] вбачається, що сума простроченої заборгованості за кредитом вказується як 62282 грн.37 коп., сума простроченої заборгованості (мається на увазі за відсотками згідно доводів позовної заяви) вказується як 8615 грн.99 коп., прострочена плата за управління зазначається як 33010 грн.27 коп. та заборгованість за штрафом/пенею зазначається як сума 13936 грн.73 коп. (а.с.16). Отже, з доводів позовної заяви та наданого стороною позивача розрахунку вбачається, що крім зазначеної суми заборгованості за основною сумою боргу та заборгованості за відсотками, позивач вказує про наявність у відповідача [PERSON] суми заборгованості за платою за управління кредитом (33010 грн.27 коп.) та заборгованості за пенею (13936 грн.73 коп.). Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно частин 1,2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З досліджених матеріалів даної цивільної справи об`єктивно вбачається, що 30 липня 2018 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ТОВ «ФК «ЄАПБ») було укладено Договір відступлення прав вимоги №20180730, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними в Реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «ФК «ЦФР» і Боржниками (Портфель заборгованості) (а.с.а.с.19-21). У відповідності до положень п.1.2 Договору відступлення прав вимоги, внаслідок передачі (відступлення) Портфеля заборгованості за цим Договором, ТОВ«ФК «ЄАПБ» заміняє ТОВ «ФК «ЦФР» у Кредитних договорах, що входять до Портфеля заборгованості та відповідно вказані в Реєстрі Боржників та набуває прав грошових вимог ТОВ «ФК «ЦФР» за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. Відповідно до Реєстру Боржників за кредитними договорами, укладеними між позичальником та ТОВ «ФК «ЦФР» - Додатку №1 до Договору відступлення прав вимоги №20180730 від 30.07.2018 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача у справі [PERSON] в сумі 117845 грн.36 коп., з яких: 62282 грн.37 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 8115 грн.99 коп. - сума заборгованості за відсотками, 33010 грн.27 коп. сума заборгованості за платою за управління кредитом та 13936 грн.73 коп. сума заборгованості за пенею (а.с.22). \~ \~ \~ \~Згідно умов п.6.2.3 Договору відступлення прав вимоги, права вимоги переходить до ТОВ «ФК «ЄАПБ» з моменту підписання сторонами цього Договору, після чого ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості; при цьому, виконання ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «ФК «ЦФР» умов, що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення права вимоги; додаткового оформлення відступлення права вимоги у цих випадках не вимагається. \~ \~ \~ \~Також, на виконання п.6.6 Договору відступлення прав вимоги, а також у відповідності до положень статей 512-514,516 ЦК України на адресу відповідача у справі [PERSON] , яка зазначена у кредитному договорі, від імені ТОВ «ФК «ЦФР» було направлено повідомлення про відступлення права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а.с.17). \~ \~ \~ \~У відповідності до вимог ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замішений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). \~ \~ \~ \~За нормою ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. \~ \~ \~ \~Отже, з урахуванням положень статей 512,514 ЦК України, змісту укладеного 30.07.2018 року договору відступлення прав вимоги №20180730 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс115 слід дійти об`єктивного висновку про те, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» є належним позивачем у справі, який має право на пред`явлення відповідного позову до відповідача у справі-фізичної особи [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №6211618558 від 13 січня 2017 року, що був укладений між нею та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень». \~ \~ \~ \~Відповідно до сукупності умов кредитного договору №6211618558 від 13 січня 2017 року, що був укладений між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», позичальник зобов`язується повернути кредит, сплати проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених кредитним договором (а.с.а.с.6,13-14). Графіком платежів, який є додатком до кредитного договору, встановлено терміни сплати заборгованості по кредиту, загальний щомісячний платіж, в т.ч. повернення кредиту, річні проценти та щомісячні проценти (а.с.7). \~ \~ \~ \~З доводів та обгрунтування позовної заяви вбачається, що всупереч умов кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач у справі [PERSON] неналежним чином виконує свої зобов`язання позичальника, виконала свої зобов`язання частково, зокрема, після відступлення позивачу права грошової вимоги до неї, остання здійснила погашення кредитної заборгованості не до кінця, внесла 500 грн. 05.10.2018 року (а.с.3). \~ \~ \~ \~У відповідності до норм ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог Цивільного кодексу. Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до положень ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до вимог ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів (ч.2 ст.1050 ЦК України). Порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Крім того, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором (ст.612 ЦК України). У відповідності до вимог ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання (ст.629 ЦК України). Враховуючи сукупність вищевстановлених обставин та визнання представником відповідача у справі позовних вимоги позивача в частині суми заборгованості за основною сумою боргу та суми заборгованості за відсотками, а також з урахуванням положень ст.ст.256,258 ЦК України з відповідача у справі [PERSON] підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором №6211618558 від 13 січня 2017 року в розмірі 84335 грн.09 коп., з яких: 62282 грн.37 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 8115 грн.99 коп. - сума заборгованості за відсотками та 13936 грн.73 коп. сума заборгованості за пенею. \~ \~ \~ \~В цьому контексті, при задоволенні позовних вимог позивача «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в частині, зокрема, стягнення заборгованості за пенею суд не може погодитися з посиланнями представника відповідача про можливість застосування строку позовної давності до цих позовних вимог та враховує наступне. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. \~ \~ \~ \~Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штраф, пеня) застосовується позовна давність в один рік. Системний аналіз норм ч.2 ст.258 та ст.266 ЦК України свідчити про те, що стягнення неустойки обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). \~ \~ \~ \~З матеріалів позовної заяви об`єктивно вбачається, що вона датована 06.03.2019 року і засобами поштового зв`язку надійшла до суду 20.03.2019 року (а.с.а.с.2-5; на аркуші 31 знаходиться поштовий конверт, дату штампу відділення зв`язку на якому проглянути неможливо). З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості вбачається, що остання сума нарахування пені 30.07.2018 року (що також відповідає даним Реєстру боржників при укладенні договору про відступлення права вимоги), при цьому, в подальшому її нарахування не здійснювалося. Отже, з урахуванням сукупності вищевикладеного, а також положень ст.ст.256,258 ЦК України, підстав для застосування правил ч.4 ст.267 ЦК України щодо суми заборгованості за пенею за клопотанням сторони відповідача суд не вбачає. \~ \~ \~ \~Також, суд не може погодитися з посиланням представника відповідача у справі [PERSON] [PERSON] на те, що нібито кошти за кредитним договором №6211618558 від 13 січня 2017 року, що був укладений між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» позичальник брала на прохання та для потреб свого чоловіка, оскільки вказане посилання не має правового значення для розгляду справи по суті в межах заявлених позовних вимог, оскільки відповідач у справі [PERSON] народилася [INFO] , відповідно, вона є правоздатною та дієздатною особою, на час укладення кредитного договору працювала вчителем початкових класів Гоголівської ЗОШ І-ІІІ ступенів, відповідно, в сукупності даних обставин, вона розуміла та усвідомлювала значення своїх дій під час укладення відповідного кредитного договору (про зворотнє будь-яких доказів стороною відповідача у справі суду не надавалося). \~ \~ \~ \~Поряд з цим, з урахуванням доводів сторони відповідача про невизнання позовних вимог позивача в частині стягнення суми заборгованості за платою за управління кредитом, суд детально проаналізував наявні матеріали справи в їх сукупності та взаємозв`язку, а також умови кредитного договору №6211618558 від 13 січня 2017 року, що був укладений між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та прийшов до наступних висновків. \~ \~ \~ \~Так, з Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22,23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позивальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління НБУ №168 від 10.05.2007 року, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). \~ \~ \~ \~Верховний Суд України у своїй правовій позиції, висловленій в постанові від 16.11.2016 року у справі №6-1746цс16 зазначив, що суди, дійшовши висновку про те, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, не звернули увагу, що, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу; при цьому відповідач нараховував, а позивач сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним. \~ \~ \~ \~З матеріалів даної цивільної справи вбачається, що відповідач у справі [PERSON] ознайомлена з умовами укладеного кредитного договору №6211618558 від 13 січня 2017 року, що був укладений між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», що підтверджується її підписом, при цьому, у самому кредитному договорі не міститься посилання на такий вид зобов`язання позивальника як плата за управління кредитом, рівно як і у графіку платежів за даним кредитним договором; також, станом на 30.07.2018 року (довідка ТОВ «ЦФР» №2694243-SG від 31.10.2018 року) у таблиці заборгованості не зазначалося про плату за управління кредитом (а.с.15, в т.ч. зворот). Отже, з урахуванням вищевказаного, а також Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 та правової позиції Верховного Суду України, викладеній у Постанові від 16.11.2016 року у справі №6-1746цс16, не вбачається підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення плати за управління кредитом в сумі 33010 грн.27 коп. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. \~ \~ \~ \~За загальним правилом, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Поряд з цим, згідно частини 3 цієї статті, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог щодо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. \~ \~ \~ \~З матеріалів справи вбачається, що при зверненні позивача до суду з даним цивільним позовом, ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплачено судовий збір в розмірі 1921 грн., що підтверджується платіжним дорученням №8203 від 05.03.2019 року (а.с.5); позивачем у справі в позовній заяві визначена ціна позову 117345 грн.36 коп. (а.с.2). Враховуючи положення ст.ст.133,141 ЦПК України та те, що позовні вимоги позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» задоволено на 71,86 % (розрахунок: 84335,09 грн.х100:117345,36грн.=71,86%), відповідно, на користь позивача у справі ТОВ «ФК «ЄАПБ» з відповідача у справі [PERSON] належить стягнути судовий збір в розмірі 1380 грн.43 коп. (розрахунок: 71,86%х1921:100=1380,43 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: partial