Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

Згідно зі статтею 1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України). Частиною третьою статті 545 ЦК України передбачено, що наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Відповідно до частини першої статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з частинами першою та четвертою статті 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання зобов`язання частково або в повному обсязі. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Судом встановлено, що за умовами укладеного між сторонами договору від 04.09.2019 відповідач [PERSON] отримала у борг від позивача [PERSON] грошові кошти у розмірі 150 000,00 грн. та зобов`язався повернути їх не пізніше 04.10.2019. Тобто сторони уклали договір позики у простій письмовій формі. На підтвердження укладення договорів позики та факту отримання коштів відповідач написав розписку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 530 ч. 1 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ухвалою суду від 05.02.2020 року було заборонено [PERSON] розпоряджатися (відчужувати у будь-який спосіб) 1/3 частки квартири [ADDRESS] . Також, ухвалою суду від 12.02.2020 року було заборонено [PERSON] розпоряджатися (відчужувати у будь-який спосіб) 1/3 частки квартири [ADDRESS] . Відповідно до ч.7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили. Письмових доказів, які б свідчили про повернення суми позики за договором від 04.09.2019 суду не подано. Таким чином, виходячи з встановлених обставин, наданих доказів та вимог закону, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Одним з видів судових витрат є витрати, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів. Відповідно до ст. 141 ЦПК, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до квитанцій про сплату судового збору у провадженнях 2-з/234/3/20 та 2-з/234/8/20 від 29.01.2020 та 11.02.2020 року відповідно, позивач сплатив 420, 40 грн та 420,40 грн, тобто 840,80 грн. Згідно долученої до справи квитанції КП «БТІ» від 07.02.2020 року, вартість наданих послуг представнику позивача [PERSON] у видачі довідки складає 565,08 грн. У зв`язку із задоволенням позовних вимог [PERSON] про стягнення заборгованості, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача сплачений при поданні заяви судовий збір у розмірі 1500,00 грн. та судові витрати в сумі 1406,60 грн. (840,80 грн+565,08 грн).

Outcome: approved