Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

Звернувшись з даним позовом, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня подання позовної заяви і до повноліття. В обґрунтування пред'явлених позовних вимог вказала, що з відповідачем по справі з початку 2010 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах без державної реєстрації цих стосунків. Мешкали разом і фактично утворили сім'ю. Від цих стосунків, [INFO] року у них народився син - [PERSON], який мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Вважає, що відповідач зобов'язаний та у змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у встановленому законом розмірі. Просить позов задовольнити. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Подала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, змінила свої позовні вимоги, просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Подав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі. Просив врахувати той факт, що він зобов'язаний до сплати аліментів в розмірі 1/4 частини на утримання доньки [PERSON], [INFO] та просить стягнути аліменти в розмірі 1/6 частини. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.4). З лютого 2016 року фактичні шлюбні відносини вони припинили. Проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку не надає. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходів її матері, батька. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів не може бути менший ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини добровільно не надає, офіційно не працює, за рішенням суду зобов'язаний до сплати аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхньої дитини, від дня пред'явлення позову до досягнення нею повноліття, в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Задовольняючи позов, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved