Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

З позову [PERSON] вбачається, що після смерті 12.04.2013 року його матері [PERSON], останнім постійним місцем проживання якої було с. Устивиця, вулиця Котляревського, 26 Великобагачанського району Полтавської області, відкрилася спадщина, в склад якої поряд з іншим майном входять дві земельні ділянки: одна для обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,2008 га, розташована по вул. Котляревського, 26 в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області та ще одна земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства площею 0,1463 га, розташована по вул. Котляревського, 26\\1 в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, які були надані померлій відповідно до рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Великобагачанського району Полтавської області №98 від 02.10.1998 року та на яку був виданий Державний акт на право приватної власності на землю (хоча ці дві земельні ділянки були різного призначення) серія ІІ-ПЛ №046381 на імя [PERSON] від 03.02.1999 року. Позивач [PERSON] вказує, що єдиним спадкоємцем першої черги за законом на спадщину померлого спадкодавця є він як син померлого спадкодавця. Позивач зазначає, що в установленому законом порядку він прийняв спадщину після смерті його матері шляхом подання заяви до приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу [PERSON] про прийняття спадщини в шестимісячний строк з часу її відкриття. Позивач вказує, що бажає успадкувати належну його померлій матері як спадкодавцеві вище описані земельні ділянки, але в даний час він не може отримати у приватного нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і нотаріусом йому було відмовлено по тій причині, що при житті матері позивача вказані земельні ділянки не були внесені до земельного кадастру, кадастровий номер вказаним земельним ділянкам не присвоювався. Для одержання свідоцтва про право на спадщину на спадкові земельні ділянки поряд з іншими документами приватному нотаріусу повинні бути подані витяги з державного земельного кадастру про її реєстрацію та про відсутність обмежень та обтяжень вказаних земельних ділянок. Але можливість подати їх нотаріусу відсутня. Державний кадастровий реєстратор обґрунтовано відмовив у видачі вказаних витягів та в проведенні державної реєстрації вказаних земельних ділянок за заявою позивачки як спадкоємця. Відділом Держземагентства у Великобагачанському районі Полтавської області надана відповідь, що надати витяг з Державного земельного кадастру на земельну ділянку площею 0,347 га не представляється можливим, так як до складу вищевказаної площі входять земельні ділянки з різним цільовим призначенням і даним земельним ділянкам при житті матері позивача [PERSON] кадастрові номери не визначалися. Приватний нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкові земельні ділянки, видавши їй постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. При цьому, оформити на імя померлого правовстановлюючі документи не можливо, оскільки відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України, у разі смерті фізичної особи-власника її право власності припиняється. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач [PERSON] звернувся з позовом до суду, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування як за спадкоємцем за законом після померлої 12.04.2013 року [PERSON] право власності на належну померлій [PERSON] земельну ділянку площею 0,2008 га, для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташовану по вул. Котляревського, 26 в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області та на земельну ділянку площею 0,1463 га для ведення особистого підсобного господарства, розташовану по вул. Котляревського, 26\\1 в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області згідно виданого Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ПЛ №046381 на імя [PERSON] від 03.02.1999 року (а.с.а.с.2-4). В судове засідання 24.04.2014 року від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи на підставі письмових доказів, позивач позов підтримує в повному обсязі (а.с.33). Представник відповідача [PERSON] сільської ради Великобагачанського району Полтавської області в судове засідання не зявився, від сільської ради надійшла заява про визнання позову в повному обсязі та про розгляд справи у відсутність представника сільської ради (а.с.31). Від представника третьої особи Відділу Держкомзему у Великобагачанському районі надійшло письмове клопотання про розгляд справи у відсутність їх представника, заперечень щодо позову у даного відділу не має (а.с.32). Суд вирішив за можливе розглянути справу в судовому засіданні 23.04.2014 року у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.197 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами). Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, третя особа Відділ Держземагенства у Великобагачанському районі Полтавської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України). Судом встановлено, що мати позивача у справі [PERSON] (а.с.6) [PERSON], останнім постійним місцем проживання якої було с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, померла 12 квітня 2013 року, про що виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Великобагачанського району Полтавської області видано свідоцтво про смерть (а.с.5). На імя [PERSON] було видано Державний акт на право власності на землю серія ІІ-ПЛ №046381 від 03.02.1999 року, згідно якого остання є власником земельних ділянок загальною площею 0,3471 га, де з них: площею 0,2008 га, для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташовану по вул. Котляревського, 26 в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області та площею 0,1463 га для ведення особистого підсобного господарства, розташовану по вул. Котляревського, 26\\1 в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області (а.с.8). Державний кадастровий реєстратор [PERSON] 04.04.2014 року листом №01-05-21/494 відмовив у наданні нотаріусу витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку площею 0,347 га, що знаходиться в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області (Державний акт на право приватної власності на землю серія ІІ-ПЛ №046381 від 03.02.1999 року виданий на імя [PERSON]), оскільки до складу вищевказаних площ входять земельні ділянки з різним цільовим призначенням і даним земельним ділянкам при житті [PERSON] кадастрові номери не визначались (а.с.10), тому, приватний нотаріус Великобагачанського районного нотаріального округу не може видати спадкоємцю за законом померлого [PERSON] [PERSON] свідоцтво про право на спадщину на спадкові земельні ділянки, оскільки земельні ділянки не внесені до державного земельного кадастру (а.с.9). Приватний нотаріус Великобагачанського районного нотаріального округу [PERSON] постановою від 04.04.2014 року відмовила спадкоємцю [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на приватизовані земельні ділянки площею 0,20 га, розташовану по вул. Котляревського, 26 та площею 0,1463 га, розташовану по вул. Котляревського, 26\\1 що знаходяться в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, у звязку з відсутністю витягів з Державного земельного кадастру, а також витягу про обмеження та обтяження даних земельних ділянок (а.с.9). З інформації про грошову оцінку земельної ділянки від 02.04.2014 року № 01-04-56/371 вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 115870,30 грн. (а.с.11). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті. З свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.12.2013 року вбачається, що спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна [PERSON], [INFO], яка померла 12.04.2013 року, є її син [PERSON], [INFO], який зареєстрований і проживає за адресою: [INFO]. Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається із права власності на: житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: с. Устивиця, вул. Котляревського, 26 Великобагачанського району Полтавської області, на земельній ділянці площею 0,3471 га та в цілому складається з: житлового будинку, зазначеного на плані під літерою «А-1», житловою площею 26,1 кв.м., загальною площею 47,3 кв.м., літня кухня, тамбур літ. Б,б, сарай літ. В, погріб вхідний літ. Г, гараж літ. Е, колодязь №1, огорожа №2, що належало померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Великобагачанською державною нотаріальною конторою Полтавської області 14.10.1994 року, реєстровий №1265, право власності зареєстровано в Полтавському міжміському Бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 12.12.1994 року за реєстровим №162 та запис в реєстрову книгу №1. (а.с.7). З листа державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] №20354240 від 11.04.2014 року вбачається, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості відсутні (а.с.25). З повідомлення приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] №390/01-16 від 17.04.2014 року, Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що після померлої [PERSON], яка померла 12.04.2013 року, останнє місце проживання [INFO], заведено спадкову справу за №97-2013 приватним нотаріусом Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] 17.04.2013 року на підставі заяви про прийняття спадщини поданої [PERSON], інших заяв про прийняття спадщини, відмову від прийняття спадщини не надходило, претензій кредиторів не виникало. Спадкоємцеві видано свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно (а.с.а.с.26-30). З експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз №056/232-m від 22.04.2013 року вбачається, що розбіжності в прізвищах позивача ([PERSON]) та його матері ([PERSON]) виникли внаслідок відхилення від правил і принципів міжмовного перетворення та є ідентичними (а.с.12). Отже, з досліджених матеріалів справи, виходячи з положень ст.ст.1216-1218 ЦК України вбачається, що спадкоємець за законом померлої [PERSON] її син [PERSON], який у встановленому порядку прийняв спадщину після смерті матері [PERSON], але у звязку з відсутністю витягів з Державного земельного кадастру та витягу про обмеження та обтяження вказаних земельних ділянок, не може в даний час отримати свідоцтво про право на спадщину - приватизовані земельні ділянки: площею 0,2008 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по вул. Котляревського, 26 в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області та площею 0,1463 га для ведення особистого підсобного господарства, розташовану по вул. Котляревського, 26\\1 в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, що належали померлій [PERSON] згідно виданого державного акту на право приватної власності на вказані земельні ділянки серія ІІ-ПЛ №046381 від 03.02.1999 року. При цьому, оформити на імя померлої правовстановлюючі документи не можливо, оскільки відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України, у разі смерті фізичної особи-власника її право власності припиняється. Також, у звязку зі смертю [PERSON]. можливість внести земельні ділянки до земельного кадастру втрачена, що випливає зі змісту ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр». Діюче законодавство передбачає державну реєстрацію земельних ділянок та речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень лише за заявами осіб, що вже набули вказані права (право набувачів) чи за заявами уповноважених ними представників, а не за заявами спадкоємців чи інших осіб, які лише претендують на здобуття вказаних прав. Статтею 125 ЗК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право користування та право оренди земельних ділянок виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для визнання за позивачем [PERSON] в порядку спадкування як за спадкоємцем за законом після померлої 12.04.2013 року [PERSON] право власності на належну померлій [PERSON] земельну ділянку площею 0,2008 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по вул. Котляревського, 26 в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області та на земельну ділянку площею 0,1463 га для ведення особистого підсобного господарства, розташовану по вул. Котляревського, 26\\1 в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, на які за життя [PERSON] був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серія ІІ-ПЛ №046381 на імя [PERSON] від 03.02.1999 року. У відповідності до ч.1 ст.174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності передбачених законом підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Крім цього, аналізуючи безпосередньо визнання відповідачем позовних вимог [PERSON] з позиції ч.4 ст.174 ЦПК України суд, виходячи з меж та суті заявлених позовних вимог та правовідносин, що виникли між сторонами, з урахуванням досліджених матеріалів справи, приймає визнання відповідачем [PERSON] сільською радою Великобагачанського району Полтавської області позову [PERSON], оскільки це не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи та доказів, що подані на підтвердження позовних вимог, є підстави для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, третя особа Відділ Держземагенства у Великобагачанському районі Полтавської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування в повному обсязі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного та

Outcome: approved