Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

Звернувшись до суду з вищевказаним позовом, позивач [PERSON] зазначає, що на підставі договору купівлі-продажу від 29.09.2017 року, укладеного між ним і [PERSON] , йому на праві власності належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Після укладення договору купівлі-продажу продавець знявся з реєстрації у квартирі. Однак залишається зареєстрованим відповідач [PERSON] , який фактично в квартирі не проживає, його речі відсутні, комунальні послуги не сплачує. Будь-яких дій щодо зняття з реєстрації в квартирі відповідач не вчиняє. За цих підстав позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщення за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язати Центр надання адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради зняти [PERSON] з реєстрації за адресою: [ADDRESS] . На підтвердження своїх позовних вимог позивач [PERSON] надав суду копію договору купівлі-продажу квартири, акт про непроживання відповідача у квартирі, копії витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності станом на 29.09.2017 року та 15.01.2020 року тощо. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2019 року було відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник- адвокат Чумак О.В. позов підтримали, в подальшому в судове засідання не з`явилися, надавши заяву про розгляд справи в їх відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. До суду 28.12.2019 року надійшла заява [PERSON] , яка посвідчена приватним нотаріусом Поповою І.В. в реєстрі за № 1164, відповідно до якої він визнає позов та просить справу розглянути в його відсутність. Треті особи - Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради та Центр надання адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради явку своїх представників у судове засідання не забезпечили, повідомлялися про час і місце розгляду справи. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне: Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 29 вересня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Поповою І.В. в реєстрі за № 1202, позивачу належить на праві власності квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Право власності позивача на зазначену квартиру зареєстроване 29.09.2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Як вбачається з матеріалів справи, в належній позивачу квартирі зареєстрований відповідач з 16.08.2009 року відповідач [PERSON] . Згідно з долученою до матеріалів справи копією акту від 28.05.2019 року [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає. Згідно зі статтею 41 Конституції України, частиною 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ці положення закону кореспондуються зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право вільно володіти своїм майном. Частиною 1 статті 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, гарантуючи захист права власності, закон надає саме власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав. Враховуючи, що відповідно до договору купівлі-продажу від 29 вересня 2017 року позивач є власником квартири [ADDRESS] , позивач вправі вимагати усунення будь-яких порушень його прав, у тому числі з боку відповідача, який не є членом його сім`ї, але зареєстрований за вказаною адресою, а тому позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а саме [PERSON] необхідно визнати таким, що втратив право користування даною квартирою. Разом із тим, суд вважає такою, що не підлягає задоволенню вимогу про зобов`язання Центру надання адміністративних послуг та дозвільних процедурДніпровської міської ради зняти відповідача з реєстрації за вищевказаною адресою, оскільки за змістом статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням само по собі є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання та позивачу не відмовлено у знятті відповідача з реєстраційного обліку у зв`язку із втратою ним права користування житловим приміщенням. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Крім того, при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. Відповідно до частини 1 статтею 141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним при зверненні до суду з цим позовом витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 384 грн. 20 коп.

Outcome: partial