Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Згідно позовної заяви, усних пояснень [PERSON] в судовому засіданні, наказом Відділу освіти, молоді та спорту Летичівської районної державної адміністрації Хмельницької області (далі Відділ) №75-к від 05 травня 2015 року був звільнений з посади методиста математичних дисциплін Летичівського районного методичного кабінету (далі РМК) за п. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку з скороченням штату. Наказ про звільнення був зачитаний начальником Відділу [PERSON] приблизно о 16 год. 30 хв. 05 травня 2015 року без будь-якого пояснення і причини звільнення. На вимогу видати наказ про звільнення керівник відмовив, власноручно заповнив трудову книжку та намагався таку одразу ж йому вручити, проте її відмовився отримувати, оскільки для нього не був виданий наказ про звільнення, такий йому надано лише 20 травня 2015 року і цього ж дня отримав розрахункові кошти, однак кошти за відрядження в сумі 2036,17 грн. йому виплачені не були. Трудову книжку не отримував. При звільненні за п. 1 ст. 40 КЗпП України діють переваги на залишення на роботі, які встановлені в ст. 42 КЗпП України, однак ні його кваліфікація, ні продуктивність праці не були прийняті Відділом до уваги. Зокрема, у Відділі працює з 1978 року, має 37 років безперервного стажу методичної роботи, великий досвід роботи з людьми, його освіта за спеціальністю «математика» відповідає посаді методиста математики. За час роботи немає жодного стягнення, а навпаки має неодноразові заохочення - почесні грамоти, цінні подарунки, премії, систематично проходить підвищення кваліфікації, атестації. Його фахові знання, вміння та досвід роботи дають змогу організувати і забезпечувати систематичну методичну допомогу вчителям. Має високу результативність у роботі, оскільки вихованці вчителів шкіл за певними напрямками постійно займають призові місця на різноманітних олімпіадах. Систематично проводить і організовує навчання всіх вчителів району по програмі Intel-навчання для майбутнього. Порівняльний аналіз роботи методистів РМК за ч. 1 ст. 42 КЗпП України не був зроблений і не був доведений до працівників РМК перед звільненням. Документи, які датовані 01 квітня 2015 року, були створені вже після 05 травня 2015 року та надані лише в липні 2015 року для суду. Довідка про рівень продуктивності праці методистів РМК, обєктивні дані про працівників РМК станом на 01 квітня 2015 року містять невірні дані: ці документи є незареєстрованими, на них немає дати видачі та номера вхідної реєстрації Відділу у звязку з чим не є офіційними документами; не зазначено стаж роботи на посаді методиста; невірно вказано кількість методистів - 6, оскільки насправді їх є 9; ті 4 методисти, які викладають в школах, фактично мають додатковий заробіток і працюють 4 дні в тиждень, на відміну від інших методистів, які працюють 5 днів, у звязку з чим методисти РМК мають нерівні умови праці; у графі «рівень володіння ІКТ» не вказано, що у 2006 році пройшов відповідне навчання з ІКТ; посилання на те, що потребує послуг секретаря-друкарки, є недоцільним, оскільки як методист виконує свої функціональні обовязки згідно посадової інструкції, а секретар-друкарка виконує свої, компютером користується; методисти звань не мають, а лише категорії, тому посилання на це є невірним; моніторинг по володінню ІКТ методистів не проводився, документально не підтверджений, а зазначені рівні володіння ІКТ не відповідають встановленим назвам. 05 травня 2015 року відповідачем було звільнено 3 працівника, серед яких і він, усі пенсійного віку, не враховано, що саме вони мають найбільший стаж роботи методистами. До моменту звільнення ніхто з методистів не знав хто буде звільнений, цим грубо порушено законодавство про працю, оскільки людей, яких планували звільнити, повинні були завчасно повідомити про таке, щоб вони мали можливість знайти іншу роботу. При проведенні процедури скорочення йому іншу роботу ніхто не пропонував. Було порушено вимоги ст. 11 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», ст.ст. 1, 5 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні». Внаслідок таких неправомірних дій відповідача порушено його трудові права, завдано моральних страждань, бо мало місце приниження його як працівника, звільнення є дискримінаційним (по віку), поновлення прав вимагає додаткових, раніше не передбачуваних зусиль. Цим спричинені душевні страждання, знаходиться в пригніченому стані, втратив спокій, самопочуття та психологічний стан погіршились. Враховуючи зазначені обставини, з урахуванням уточнень, позивач просить: 1) скасувати наказ №75-к Відділу від 05 травня 2015 року «Про звільнення [PERSON]П.»; 2) поновити його на посаді методиста математичних дисциплін РМК; 3) стягнути з Відділу на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 травня 2015 року по 19 листопада 2015 року в сумі 17083,90 грн.; 4) стягнути з Відділу на його користь заборгованість по витратах на відрядження в розмірі 2036,17 грн.; 5) стягнути з Відділу на його користь моральну шкоду в розмірі 13257,10 грн.; 6) притягнути до відповідальності начальника Відділу [PERSON] за порушення норм трудового законодавства. Представники Відділу позовні вимоги визнали частково та вказали, що у звязку із зміною законодавства з 01 січня 2015 року зменшено видатки на утримання методичних кабінетів галузі освіти, при необхідній потребі 497600 грн. виділено лише 279432 грн. Станом на 01 січня 2015 року в РМК було 7 методистів і завідуюча, однак згідно вимог нормативних актів має бути 5 методистів і завідуючий. У звязку з цим, відсутністю належного фінансування РМК, процедура скорочення штату РМК була на часі. 20 січня 2015 року видано наказ щодо упорядкування штатних одиниць РМК і на його підставі завідуюча РМК внесла письмову пропозицію про проведення скорочення. 03 лютого 2015 року видано наказ щодо внесення змін у структуру і штатний розпис РМК. В профспілку направлено повідомлення про проведення процедури скорочення штатних одиниць РМК. 05 березня 2015 року видано наказ щодо можливого вивільнення штатних одиниць, однак працівники РМК відмовились з таким ознайомитись, отримати попередження про вивільнення про що складено відповідні акти. 01 квітня 2015 року завідуючою РМК для начальника Відділу надано обєктивні дані про працівників РМК, довідку про рівень продуктивності праці методистів РМК згідно яких рівень продуктивності праці у [PERSON] нижчий в порівнянні зі своїми колегами, оскільки потребує додаткових послуг секретаря-друкарки, має недостатній рівень самообслуговування при створені документів на електронних носіях. Рівень кваліфікації [PERSON] також нижчий за інших методистів, оскільки немає педагогічного звання «старший вчитель». 05 травня 2015 року видано наказ яким [PERSON] звільнено у звязку із скороченням штату згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. Позивач відмовився ознайомитись з наказом та отримати трудову книжку. Цього ж дня Відділом видано 2 накази - щодо змін у штатному розписі РМК, щодо скорочення посад. За час роботи [PERSON] дисциплінарних стягнень не мав, на час звільнення членом профспілки не був. При звільненні [PERSON] Відділом було враховано вимоги ч. 1 ст. 42 КЗпП України - продуктивність праці та кваліфікація позивача нижчі у порівнянні з іншими працівниками РМК, він не мав переважного права на залишення на роботі, тому його звільнення відбулось відповідно до вимог трудового законодавства. Під час проведення процедури скорочення іншої посади, яку б можна було [PERSON] запропонувати, не було. [PERSON] вводить в оману суд щодо надання методичної допомоги вчителям, учні яких здобували перемоги на олімпіадах, оскільки від 2 вчителів надійшли доповідні записки в яких вони повністю спростовують надання їм такої позивачем. Кошти для [PERSON] виплачені лише 20 травня 2015 року, що повязано із вимогами п. 6 розділу ІІІ Колективного договору про виплату заробітної плати в робочі дні 15 та 29 числа кожного місяця. У звязку із зміною керівництва Відділу про наявність колективного договору дізнались після проведення процедури скорочення, тому не було відомо про наявність додаткових умов при звільненні працівників пенсійного віку. Відділ не заперечує проти того, що існує заборгованість на відрядження [PERSON] в сумі 2036,17 грн., яку не було можливості виплатити у звязку з відсутністю кошторисних призначень, тому в цій частині позовні вимоги визнають. Cудом при дослідженні доказів встановлено наступні обставини. Так, свідок [PERSON] показала, що 05 травня 2015 року, як і [PERSON], була звільнена з посади методиста. Звільнення має дискримінаційний характер, оскільки було звільнено 3 особи, усі пенсійного віку, переважне право на залишення на роботі не було враховано, порівняння продуктивності праці та кваліфікації працівників завідуючою РМК не проводилось і не доводилось до відома методистів. Ніхто з методистів до 05 травня 2015 року не знав, яка посада буде скорочена. Свідок [PERSON] показала, що є завідуючою РМК. З 01 січня 2015 року відповідно до законодавчих актів було зменшено фінансування РМК. У звязку з цим виникла необхідність у скороченні штату, тому станом на 01 квітня 2015 року підготувала для начальника Відділу інформацію про усіх методистів РМК, де зазначено, що у [PERSON] кваліфікація і продуктивність праці є нижчими, ніж у інших методистів. Свідок [PERSON] показала, що є керівником профспілкової організації. [PERSON] не є членом профспілки, тому його документи не розглядались, однак при розгляді документів по [PERSON] профспілкою встановлено, що в наказі Відділу №36 від 03 лютого 2015 року не вказано, які працівники підлягають скороченню, наказом від 05 березня 2015 року попереджено усіх без виключення працівників про скорочення, не затверджено за 2 місяці до скорочення новий штатний розпис, а такий затверджено фактично після скорочення 05 травня 2015 року. Згідно Положення про районний методичний кабінет Відділу освіти, молоді та спорту Летичівської райдержадміністрації (нова редакція), яке зареєстроване 19 лютого 2013 року: засновником РМК є Відділ; підпорядковується РМК засновнику з усіх питань діяльності, а в частині науково-методичного забезпечення системи загальної середньої та дошкільної освіти - Хмельницькому інституту післядипломної педагогічної освіти; РМК є юридичною особою, має печатку, штамп, бланки з відповідними реквізитами, рахунки в банку (п. 1.3, 1.5, 1.6 розділу І). Відповідно до Державного стандарту початкової загальної освіти та освітніх галузей Державного стандарту базової і повної загальної середньої освіти в штаті методкабінету є такі посади методистів: з дошкільної освіти; з початкової освіти; з навчальних дисциплін, у тому числі з мов і літератур (української мови та літератури; іноземних мов; зарубіжної літератури; російської та інших мов національних меншин); з суспільствознавства (історії, правознавства); з естетичної культури; з математики; з природознавства (фізики; біології та хімії, географії й економіки); з технологій (трудового навчання і креслення; основ інформатики); із здоровя і фізичної культури (основ здоровя, фізичної культури, курсу «Захист Вітчизни»); із психологічної служби (п. 4.1 розділ IV) (а.с. 170-177). 20 січня 2015 року Відділом видано наказ №17 «Про упорядкування штатних одиниць РМК відповідно до фінансування фонду оплати праці» відповідно до якого з метою упорядкування штатного розпису РМК відповідно до фонду оплати праці економісту Відділу доручено внести зміни в структуру штатного розпису РМК. Завідуючій РМК доручено надати свої пропозиції до 29 січня 2015 року (а.с. 37). 29 січня 2015 року завідуюча РМК запропонувала керівнику Відділу упорядкувати штатний розпис РМК відповідно до фонду оплати праці шляхом процедури скорочення відповідно до чинного законодавства (а.с. 38). 03 лютого 2015 року Відділом видано наказ №36 «Про внесення змін у структуру і штатний розпис РМК» згідно якого з метою упорядкування штатного розпису відповідно до фонду оплати праці постановлено вирішити питання шляхом скорочення 4 штатних одиниць методистів з РМК: методисти 3 штатні одиниці, секретар друкарка 1 штатна одиниця. Зобовязано юриста направити лист-подання про можливе вивільнення працівників РМК профспілковому органу до 04 лютого 2015 року. Методисту з кадрових питань доручено розпочати процедуру вивільнення працівників РМК з дотриманням норм чинного законодавства України. Спеціалісту з кадрових питань доручено підготувати проект наказу про скорочення визначених осіб зі складу працівників РМК з 05 березня 2015 року (а.с. 9). 03 лютого 2015 року Відділ направив лист голові профспілкового комітету та просить надати погодження на проведення процедури скорочення 4 штатних одиниць з РМК у звязку з упорядкуванням штатних одиниць відповідно до фонду оплати праці: методисти 3 штатні одиниці, секретар друкарка 1 штатна одиниця (а.с. 39). 25 лютого 2015 року головою профспілкового комітету надано відповідь начальнику Відділу на звернення від 03 лютого 2015 року про те, що відповідно до п. 10 ст. 247 КЗпП України виборний орган профспілкової організації дає згоду (або відмовляє) на розірвання трудового договору з ініціативи власника з конкретним працівником, а не з штатними одиницями. Повідомлено про необхідність надати перелік працівників, які підлягають скороченню згідно наказу Відділу №36 від 03 лютого 2015 року (а.с. 193). 05 березня 2015 року Відділом видано наказ №63 «Про можливе вивільнення штатних одиниць» згідно якого постановлено здійснити попередження про можливе вивільнення працівників РМК: методистів - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], секретаря-друкарку [PERSON] (а.с. 8, 181). 05 березня 2015 року Відділом складено попередження методиста РМК [PERSON] про майбутнє звільнення із займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Розяснено, що при можливості буде запропонована інша робота (а.с. 41). 05 березня 2015 року складено два акта, що в кабінеті начальника був оголошений наказ №63 методистам РМК, які відмовились ставити підпис про ознайомлення, відмовилися отримувати попередження про вивільнення працівників (а.с. 42, 43). Завідувачем РМК підготовлено обєктивні дані про працівників РМК Відділу та Довідку про рівень продуктивності праці методистів РМК Відділу, де вказано, що станом на 01 квітня 2015 року у штаті РМК існує 11 осіб, з них завідувач РМК та 6 методистів з різних напрямків. 4 методиста викладає предмети у школі. За результатами атестації 6 методистам присвоєно педагогічне звання «старший вчитель». [PERSON], [INFO], перебуває на посаді методиста з фізико-математичних дисциплін, має вищу освіту Камянець-Подільський педагогічний інститут, спеціальність вчитель математики та фізики, не викладає, працює на посаді з 1977 року, педагогічний стаж складає 44 роки, стаж керівної роботи відсутній, атестувався в 2012 році, результат вища категорія, чергова атестація у 2017 році, звання немає, курсову підготовку пройшов в ЦІППО, має нагороди та відзнаки грамоти райво, облуо, МОН, відмінник освіти, немає педагогічного звання, має початковий рівень володіння інформаційно-комунікаційними технологіями, потребує додаткових послуг секретаря-друкарки, має недостатній рівень самообслуговування при створені документів на електронних носіях (а.с. 44-47, 66-68). 30 квітня 2015 року головою профспілкового комітету повідомлено Відділ, що у наказі №36 від 03 лютого 2015 року «Про внесення змін у структуру і штатний розпис РМК» не вказано категорії працівників (посади методистів), які будуть виключені зі штатного розпису РМК (а.с. 138). 05 травня 2015 року на підставі наказу №36 «Про внесення змін у структуру і штатний розпис РМК» від 03 лютого 2015 року Відділом видано наказ №75-к «Про звільнення [PERSON]П.» згідно з яким звільнено з 05 травня 2015 року [PERSON] методиста математичних дисциплін районного методичного кабінету у звязку із скороченням штату п. 1 ст. 40 КЗпП України. Постановлено виплатити [PERSON] вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку згідно ст. 44 КЗпП України і компенсаційну виплату за невикористану щорічну відпустку (а.с. 7). У трудовій книжці, що заповнена 08 лютого 1967 року, відображено відомості про звільнення з 05 травня 2015 року [PERSON] з Відділу (запис №24) (а.с. 211-216). 05 травня 2015 року в приміщенні РМК Відділу складено акт про те, що близько 17 год., звільняючи [PERSON], [PERSON], [PERSON], зазначені працівники відмовилися отримати трудові книжки, отримати наказ про звільнення та розписатися в журналі обліку трудових книжок ([PERSON] отримала трудову книжку, однак не розписалася в журналі обліку трудових книжок). Причиною відмови на їх думку (працівників) є незаконне звільнення (а.с. 62). Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши письмові докази суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників (п. 1). Звільнення з підстави, вказаної у п. 1 допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (ч. 2). Згідно п. 1 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року розяснено, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Аналізуючи письмові докази суд приходить до висновку, що приймаючи наказ від 03 лютого 2015 року Відділ визначив про скорочення 4 штатних одиниць, з них 3 методистів, однак не вказав чіткий перелік посад методистів, які підлягають скороченню. Про зазначене порушення акцентується увага й у листах профспілки від 25 лютого 2015 року, від 30 квітня 2015 року. Отже, для профспілки не в повній мірі надано інформацію про категорію працівників, яких може стосуватися звільнення, Відділ та профспілка не провели спільні консультації щодо заходів по запобіганню звільненню працівників (ст. 49-4 КЗпП України, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»). Згідно вимог колективного договору (п. 2 р. ІІ) такі консультації мали бути проведені не пізніше як за 2 місяці до намічуваних звільнень (а.с. 139-156, 182-191). 05 березня 2015 року наказом попереджено усіх методистів РМК про можливе вивільнення. Однак це не узгоджується із п. 4 наказу від 03 лютого 2015 року про скорочення визначених осіб зі складу працівників РМК з 05 березня 2015 року. Із вказаного слідує, що Відділ і у наказі від 05 березня 2015 року не вказав хто саме з методистів може бути звільнений у звязку з чим усі методисти були попереджені про звільнення, хоча лише 3 посади мали бути скорочені. У листі Міністерства соціальної політики України №80/06/187-12 «Про переважне право на залишення на роботі» від 21 травня 2012 року розяснено, що законодавством не передбачені критерії і порядок визначення працівників із більш високою кваліфікацією та продуктивністю праці. На практиці для виявлення таких працівників роботодавцем робиться порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації працівників, у процесі якого, як правило, враховуються такі обставини: наявність відповідної освіти, післядипломної освіти, документів про підвищення кваліфікації, відсутність дисциплінарних стягнень, наявність заохочень за успіхи у роботі, отримання премій за виконання особливо важливих робіт, відсутність прогулів, відпусток без збереження заробітної плати, тривалого перебування на лікарняних листках, зауважень з боку адміністрації щодо строків і якості виконуваних завдань, обсяги виконуваних робіт тощо. Станом на 05 березня 2015 року Відділом ще не було враховано вимоги ч. 1 ст. 42 КЗпП України, оскільки ще не було визначено хто з методистів РМК має переважне право на залишення на роботі і має більш високу кваліфікацію та продуктивність праці. Лише 01 квітня 2015 року завідуючою РМК для начальника Відділу було підготовлено інформацію про працівників РМК, де вказано про нижчий рівень кваліфікації та продуктивність праці [PERSON] в порівнянні з іншими методистами. Однак, у документах від 01 квітня 2015 року не вказано про те, що [PERSON] у 2006 році проходив навчання з питань ІКТ (а.с. 84), хоча подані начальнику Відділу документи фактично містять характеристику його рівня володіння ІКТ (початковий). Як вказав позивач, свідки [PERSON] та [PERSON] про проведення порівняльного аналізу роботи методистів їх ніхто не повідомляв, про довідки від 01 квітня 2015 року дізнались лише під час розгляду справи в суді, довідки не містять посилання на будь-які дані (методику) щодо визначення рівня продуктивності праці. На погляд суду відповідачем при визначенні у позивача рівня володіння ІКТ мали бути прийняті до уваги накази від 14 серпня 2006 року, 21 березня 2008 року, 15 серпня 2011 року, 11 лютого 2014 року згідно яких відповідальним за проведення навчання учителів інформаційно-комунікаційним технологіям покладалось саме на методиста [PERSON] (а.с. 87-89, 100, 126-127, 128). Документи від 01 квітня 2015 року також не містять посилання на притягнення методиста [PERSON] до відповідальності за невиконання своїх обовязків згідно посадової інструкції (а.с. 136), хоча представниками відповідача визнано факт відсутності дисциплінарних стягнень у позивача. У звязку з тим, що позивач ставить під сумнів обєктивність та неупередженість вказаних у довідках станом на 01 квітня 2015 року даних, тому на думку суду, з метою повноти та всебічності зясування усіх обставин, Відділу доцільно для вирішення питання щодо переважного права на залишення на роботі працівників було створити комісію, яка б колегіально прийняла рішення хто з методистів має більш високу кваліфікацію і продуктивність праці. При цьому судом враховується, що у вказаних довідках завідуюча РМК посилається на атестацію педагогічних працівників, як на один з чинників рівня продуктивності праці методистів РМК, яка проводиться атестаційними комісіями і їх рішення приймаються колегіально, а не одноособово. Оскільки, Відділом видано наказ від 03 лютого 2015 року щодо упорядкуванням штатного розпису РМК, до 05 березня 2015 року мав бути складений і затверджений новий штатний розпис РМК в якому було б вказано, що такий впроваджується з 05 травня 2015 року, без зазначення 3 посад методистів, які підлягають скороченню. Проте, лише у наказі від 05 травня 2015 року (а.с. 180) було передбачено, що з 05 травня 2015 року підлягають скороченню посади: методиста по кадрах, методиста по початковій освіті, методиста з предметів математичного циклу, секретаря-друкарки. Начальником Відділу, за погодженням з начальником управління фінансів, затверджено типовий штатний розпис на 2015 рік з 05 травня 2015 року по РМК згідно з яким затверджено штат у кількості 6,5 штатних одиниць з місячним фондом заробітної плати 16055,30 грн.: завметодкабінетом, 5 методистів, прибиральниця (а.с. 178). 17 вересня 2015 року Відділом повідомлено суд, що вакантних місць, які могли б бути запропоновані особам, які були скорочені за п. 1 ст. 40 КЗпП України у Відділі та в ЗОШ Летичівського району не було (а.с. 200). Таким чином суд вважає, що були порушені трудові права [PERSON], оскільки він до 05 травня 2015 року не знав, що саме посада, яку він займав, буде скорочена, а він буде вказаного числа звільнений. При цьому інша робота за період з 05 березня 2015 року по 05 травня 2015 року йому не пропонувалась у звязку з цим не реалізував своє право на звернення за допомогою до державної служби зайнятості, не використав можливість на самостійне працевлаштування (ч. 2 ст. 49-2 КЗпП України), довідки від 01 квітня 2015 року не в повній мірі відображають критерії обєктивної оцінки продуктивності праці і кваліфікації працівників. [PERSON] є особою пенсійного віку, тому при його звільненні мали бути також враховані вимоги колективного договору (п. 8 р. ІІ) про гарантії при звільненні. У звязку із зазначеним, враховуючи при цьому розяснення Міністерства юстиції України «Гарантії працівників у разі ліквідації або реорганізації підприємства, установи, організації» від 21 січня 2011 року, лист Міністерства праці та соціальної політики України «Щодо надання роз'яснення» № 114/06/187-11 від 07 квітня 2011 року, лист Міністерства соціальної політики України №80/06/187-12 «Про переважне право на залишення на роботі» від 21 травня 2012 року, суд вважає, що звільнення [PERSON] проведено з порушенням процедури у звязку з чим вимоги про скасування наказу та про поновлення на роботі є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. В судовому засіданні позивач вказав, що наказ про звільнення отримав лише 20 травня 2015 року і цього ж дня з ним проведено розрахунок. Вказані обставини не заперечувались представниками відповідача. Враховуючи зазначене Відділом порушено вимоги ст.ст. 47, 116 КЗпП України, оскільки [PERSON] несвоєчасно видано наказ про звільнення, трудова книжка і на даний час залишається у Відділі, розрахунок також проведено не у день звільнення. Відповідно до змісту ч.ч. 1-2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Враховуючи те, що звільнення [PERSON] відбулось з порушенням трудового законодавства, тому підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року розяснено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Згідно з п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. 29 жовтня 2015 року Відділом для [PERSON] видана довідка про доходи згідно якої його заробітна плата у березні та квітні 2015 року складала по 2618,70 грн., разом за період з 01 березня 2015 року по 31 квітня 2015 року 5237,40 грн. (а.с. 219). Середній заробіток [PERSON] за час вимушеного прогулу з 05 травня 2015 року по 18 листопада 2015 року становить 18397,73 грн., зокрема: дні вимушеного прогулу: травень 2015 року 18 робочих днів, червень 2015 року 20 робочих днів, липень 2015 року 23 робочих дні, серпень 2015 року 20 робочих днів, вересень 2015 року 22 робочих дні, жовтень 2015 року 21 робочий день, листопад 2015 року 13 робочих дні, всього 137 робочих дні (з урахуванням Розпорядження Кабінету Міністрів України про перенесення робочих днів у 2015 році); середня заробітна плата [PERSON] за 2 повних місяці до наказу про звільнення становить: 2618,70*2=5237,40 грн.; середньоденний заробіток [PERSON] за 2 повних місяці до наказу про звільнення становить: березень 2015 року 18 робочих днів, квітень 2015 року 21 робочий день, всього 39 робочих дні. Отже, 5237,40/39=134,29 грн.; середній заробіток за час вимушеного прогулу становить: 134,29*137=18397,73 грн. Згідно ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України, роз'яснень, що містяться у п.п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Виходячи з характеру, обсягу та тривалості душевних страждань [PERSON], з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає, що вимоги морального характеру підлягають задоволенню частково, які суд визначає в сумі 1000 грн., така буде достатньою для моральної компенсації завданих позивачу моральних страждань. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відділом видана довідка про те, що [PERSON] дійсно працював в РМК методистом і його заборгованість по авансових звітах за період 2012-2015 роки станом на 05 травня 2015 року становить 2036,17 грн. (а.с. 14). Враховуючи те, що представники Відділу в судовому засіданні визнали обставину, а також позовні вимоги в цій частині, що перед [PERSON] існує заборгованість по витратах на відрядження в розмірі 2036,17 грн., вказані кошти не були виплачені у звязку з відсутністю кошторисних призначень, тому позовні вимоги щодо їх стягнення підлягають задоволенню. У звязку з тим, що не є компетенцією суду вирішення питання про притягнення особи до відповідальності, тому в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на час подання позовної заяви до суду) від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Вимогами п.п. 1.1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено ставки судового збору за подання до суду: позовної заяви майнового характеру у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати; позовної заяви немайнового характеру у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. Позовні вимоги [PERSON] задовольняються частково, тому судові витрати в розмірах визначених Законом України «Про судовий збір» підлягають стягненню з Відділу: про скасування наказу про звільнення, про поновлення на роботі, про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, про стягнення заборгованості по витратах на відрядження, про відшкодування моральної шкоди по 243,60 грн. за кожну вимогу, а всього 1218,00 грн. Відповідно до п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Outcome: partial