Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

Звертаючись до суду, позивачка [PERSON] в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 вересня 2020 року, що зареєстровано в реєстрі за № 1068 після смерті її чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] , належить 1/2 частка житлового будинку загальною площею 59,6 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , а також 1/2 частина зазначеного вище житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу від 08 вересня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за № 2536. Вказане право власності на зазначений будинок зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. На сьогоднішній час в будинку зареєстровані: її донька - [PERSON] , її троє неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] та відповідач - [PERSON] (колишній чоловік [PERSON] , шлюб розірвано на підставі рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 28.09.2020р. № 207/357/20). Відповідач в будинку [ADDRESS] не проживає з грудня 2019 року, що підтверджується актом № 51 квартального комітету № 7 від 18 жовтня 2020 року. Проте, вона не може в повній мірі здійснювати всі повноваження щодо розпорядження майном, оскільки зареєстрований в будинку [PERSON] не бере участь в утриманні будинку, комунальні послуги не сплачує, особистих речей в будинку не має і взагалі ним не цікавиться та ні на що не претендує. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, інтереси позивачки, як власника житла та користувача цим житлом, перевищують інтереси колишнього члена сім`ї, у якого припинилися правові підстави користування чужим майном, та який забезпечений житловим приміщенням. Ніяких перешкод у проживанні відповідачу не чинилося, він добровільно поїхав з будинку. Реєстрація Відповідача в будинку створює їй перешкоди в користуванні житловою площею, а саме: плату за комунальні послуги з урахуванням реєстрації Відповідача проводить вона, повноцінно скористатися субсидією по оплаті комунальних послуг не може та інше. Враховуючи вищенаведене, вважає, що [PERSON] , [INFO] , втратив право користування житловим приміщенням за адресою : [ADDRESS] у зв`язку з тривалою, понад один рік, відсутністю за місцем реєстрації, крім того не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житлового приміщення і не може в ньому проживати через невелику його житлову площу та неприязні відношення з її донькою [PERSON] . Саме тому вона, як власник житла, вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки Відповідач створює їй перешкоди у здійсненні права користування житлом. На підставі зазначеного позивач просила: визнати [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, її представником [PERSON] надано суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, судові витрати просив залишити за позивачем. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги позивача та обставини якими вони обґрунтовані визнав у повному обсязі. Представник третьої особи - Південного районного у місті Кам`янське відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялись судовими повістками, заперечень на позов не надано. Враховуючи вищенаведене у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч. 3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета позову на власний розсуд. Пунктом 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, передбачено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії судового процесу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва від 19 вересня 2020 року, що зареєстровано в реєстрі за № 1068 про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (ар.с. 5)., [PERSON] належить 1/2 частка житлового будинку загальною площею 59,6 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , а також 1/2 частина зазначеного вище житлового будинку належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 08 вересня 2016 року, що зареєстрований в реєстрі за № 2536 (ар.с. 8). Факт реєстрації відповідача [PERSON] , в будинку [ADDRESS] підтверджено довідкою відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради від 10 грудня 2020 року №19/18810 (ар.с. 18). Відповідно до акту про не проживання затвердженого посадовою особою відділу з питань діяльності ОСН та ОСББ Кам`янської міської ради від 12.10.2020 року № 51 за адресою: будинок [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] , зареєстрований, але не проживає з грудня 2019 року (ар.с. 11). Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16, за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України Верховний суд України дійшов до висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Згідно ст. 405 ЦК України 2003 року члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до статті 163 Житлового кодексу України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім`ї не звільняє їх від виконання обов`язків за договором найму жилого приміщення. Згідно з ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігаються жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно з ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 64, ч. 3 ст. 156 ЖК України, відповідач не є членом сім`ї позивача. За таких обставин, слід вважати доведеними факти, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, у тому числі факт не проживання відповідача у вказаному житловому будинку з грудня 2019 року. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги заявлені обґрунтовано та підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати залишити за позивачем, як про це вказував в своїй заяві її представник.

Outcome: approved