Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

Зміст позовних вимог. 24 липня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, свої вимоги мотивує тим, що її син [PERSON] перебуваючи у шлюбі з [PERSON] народили п`ятеро дітей:[PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 15 червня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області і всі діти залишились проживати з матір`ю. 08 листопада 2018 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». [INFO] мати дітей [PERSON] померла. Після смерті матері діти деякий час перебували в державній установі для дітей позбавлених батьківського піклування, а з липня 2019 року дітей забрав їх батько, відповідач [PERSON] та привіз їх до неї додому в [ADDRESS] , де вони проживають і на даний час. Відповідач з 08 квітня 2019 року також зареєстрований у її будинку, однак, за вказаною адресою не проживає, так як фактично проживає із співмешканкою в с. Михайленкове, Охтирського району, Сумської області з якою вже мають спільну дитину. Тобто, у відповідача своє життя, діти від першого шлюбу проживають з нею, перебувають на її утриманні, матеріальної допомоги відповідач не надає, хоча є фізично здоровою людиною. Відповідач спочатку інколи приїздив до дітей, цікавився ними, а з появою нової сім`ї взагалі дітьми не цікавиться, уваги не приділяє, ніде не працює, матеріальної допомоги не надає, з дітьми не спілкується, не відвідує їх, не запрошує та не бере їх в гості до себе, не цікавиться їх життям та навчанням. За весь час він не відвідував школу а дитячий садок, де навчаються його діти. Не спілкується з дітьми по телефону. Враховуючи, що відповідач ухиляється від виховання своїх неповнолітніх дітей просить позбавити його батьківських прав відносно [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Процесуальні дії у справі. 30 липня 2020 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі. За правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 16 вересня 2020 року з викликом сторін. Позивачці відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення по вказаній справі (а.с. 31-32). 16 вересня 2020 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду на 29 вересня 2020 року. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, представник позивачки [PERSON] позов підтримала та пояснила, що позивачка є бабою п`яти онуків, які проживають з нею та яких вона утримує, мати дітей [PERSON] померла [INFO] . Батько дітей, її син [PERSON] не займається вихованням та утриманням дітей, не спілкується з ними, фактично ухиляється від виконання батьківських обов`язків, тому з метою захисту інтересів дітей просить позбавити відповідача батьківських прав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений, про що в справі мається роздруківка з офіційного сайту «Укрпошти». Суд вжив усіх необхідних заходів, передбачених ст.128, ст.130 ЦПК України для повідомлення відповідача про розгляд його справи. У зв`язку з цим суд вважає, що про розгляд даної цивільної справи відповідач повідомлений в установленому законом порядку у відповідності до положень ст. 128, ст.130 ЦПК України. Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Представник третьої особи органу опіки та піклування Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області в судовому засіданні позов підтримала. У відповідності до норм ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вислухавши сторони, свідків, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду. Судом встановлено, що з 18 січня 2008 року по 15 червня 2018 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 червня 2018 року розірвано (а. с. 16-17). Від подружнього життя [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в свідоцтві про народження дітей відповідач [PERSON] записаний батьком (а. с. 10-14). 08 листопада 2018 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу виданим виконавчим комітетом Малостаросівської сільської ради Смілянського району Черкаської області, актовий запис №3 (а. с. 18). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Балаклеївської сільської ради Смілянського району Черкаської області (а. с. 19). Згідно довідки виконавчого комітету Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області від 07 липня 2020 № 599 [PERSON] проживає в [ADDRESS] , разом з нею проживають:[PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с . 15). Відповідно до довідок від 08 травня 2020 року №01.03.13-29, 01.03.13-30, 01.03.13-27, 01.03.13-28 виданих Грунською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів імені Героя Радянського Союзу А. М. Діхтяренка Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , дійсно навчаються в Грунській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області. Спілкування учителів здійснюється з бабусею (а. с. 21-22). Згідно довідки №11/01-18 від 11 травня 2020 року виданої Грунським дошкільним навчальним закладом «Барвінок» [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] з серпня 2019 року дійсно відвідують Грунський дошкільний навчальний заклад (ясла-садочок) «Барвінок» Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області. Діти мають охайний, доглянутий вигляд, регулярно відвідують дошкільний навчальний заклад, завжди життєрадісні та дружелюбні. До дитячого садочку приводить та забирає бабуся, [PERSON] , яка постійно бере участь у вихованні [PERSON] та [PERSON] , а також, відвідує батьківські збори, свята, спілкується з педагогами, цікавиться життям дітей у закладі. Батько, [PERSON] , контакту із дошкільним навчальним закладом, де виховуються діти, не підтримує, із вихователями не спілкується. За весь період відвідування дітьми дитячого садочку [PERSON] жодного разу не цікавився життям дітей (а. с. 23). Відповідно до довідки №65 від 08 травня 2020 року виданої Комунальним некомерційним підприємством Грунської сільської ради «Грунський центр сімейної медико-санітарної допомоги» [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] задекларовані, оглядаються та прививаються в Комунальному некомерційному підприємстві Грунської сільської ради «Грунський центр сімейної медико-санітарної допомоги». Дітей до закладу приводить бабуся, яка цікавиться та опікується їх здоров`ям. Батько, [PERSON] , до лікувального закладу,з питань, які стосуються його дітей, не звертався (а. с. 24). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка працює вчителем в Грунській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів суду підтвердила, що дітьми опікується бабуся, батько дітей участі у їх вихованні не приймає. Діти навчаються в школі два роки, їх влаштувала до школи баба, яка їх утримує, діти ходять до школи охайні, відкриті до навчання і спілкування, за час навчання дітей батько до школи не з`являвся жодного разу. Свідок [PERSON] підтвердила, що відповідача знає давно, він не опікується дітьми, дітей повністю утримує і ними опікується баба - позивачка по справі, а відповідач матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону (ч.6 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. За змістом ст.164 ч.1 п.2, ст.165 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, орган опіки та піклування. Відповідно до пп. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Відповідно до ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, але всупереч зазначеним вимогам закону відповідач свої зобов`язання щодо виховання та розвитку дитини не здійснює. Відповідно до ч.8 ст. 7 СК України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні. Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод ( далі по тексту - ЄКПЛ) становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2 , і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Як зауважив Європейський Суд з прав людини ( далі по тексту - ЄСПЛ) у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Європейський суд з прав людини в контексті статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, серед іншого зазначив, що головним критерієм при вирішенні таких справ є інтереси дитини, розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин, і відповідне рішення має підкріплюватись достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини (пункт 49 рішення від 18 грудня 2008 року в справі «Савіни проти України»). В преамбулі до Конвенції про права дитини, зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою Україною 27.02.1991, що набрала чинності для України 27.09.1991, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Судом встановлено, що відповідач, як батько малолітніх дітей, не цікавляться життям своїх дітей, не приймає участі в їх вихованні, не піклуються про їх фізичний та духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, фактично з ними не спілкуються, наразі діти проживає разом з бабусею, матір`ю відповідача, однак відповідач продовжує байдуже ставитися до долі своїх дітей, що свідчить про свідоме ухилення від виконання обов`язків по вихованню дітей. Згідно висновку органу опіки та піклування Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області щодо доцільності позбавлення батьківських прав від 28 серпня 2020 року, який суд приймає до уваги, маються підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.41-42). Наведені обставини дають суду підстави вважати, що [PERSON] дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Висновки суду. Аналізуючи наведене вбачається, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не проявляють батьківської турботи про своїх дітей, не цікавиться їх життям і розвитком, не піклуються про їх фізичний і духовний розвиток, що негативно впливає на їх фізичний та духовний розвиток як складову виховання, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не створює належних умов для виховання та розвитку своїх дітей, проявляє байдужість до долі своїх дітей, що свідчать про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками та розцінюється судом як ухилення від виховання дітей. Виходячи з принципів розумності, справедливості, виваженості, пропорційності, балансу інтересів сторін, суд вважає, що відповідача необхідно позбавити батьківських прав відносно його малолітніх дітей, що буде відповідати якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Суд вважає, що такий крайній захід впливу на відповідача, який ухиляється від виконання батьківських обов`язків, є доцільним та необхідним для захисту інтересів дітей. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 липня 2020 року було відстрочено сплату судового збору [PERSON] до ухвалення судового рішення у вказаній справі. В зв`язку з задоволенням позовних вимог позивачки з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір відповідно до ст.141 ЦПК України в розмірі 840, 80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved