Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Згідно заяви, що надійшла до суду 16.10.2014 р., заявниця зазначила, що рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 07 травня 2013 р., було задоволено її позов, заявлений до [PERSON], в повному обсязі та визнано за нею право приватної власності на 12 частку садиби за [ADDRESS]. На цей час рішення суду набрало законної сили, тобто спір, що існував щодо зазначеного вище майна, вирішено в судовому порядку. Однак, в зв'язку з тим, що в рішенні суду не було зазначено конкретно, з чого складається садиба та земельну ділянку, на якій ця садиба розташована, їй та [PERSON] на цей час неможливо зареєструвати своє право власності на свої 12 частку цієї садиби, для чого необхідно встановити факт, що має юридичне значення, а саме що за нею та [PERSON] в судовому порядку визнано право власності на 12 частку садиби [ADDRESS], та 12 частки земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] за кожним із співвласників в рівних частках. Оскільки спір між нею та [PERSON] вирішено судом та за нею визнано право власності на 12 частку спірного майна, вона вважає, що слід конкретизувати, на яке саме майно судом визнано право власності на 12 частку як за нею, так і за [PERSON] Винести додаткове рішення по справі необхідно для здійснення державної реєстрації її права власності на це майно, щодо якого вирішувався спір в судовому порядку. Виходячи з наведеного вище та відповідно до вимог ст. 220 ЦПК України, заявниця прохає: Ухвалити по справі, зазначеній вище, додаткове рішення в якому точно зазначити майно, на яке за нею визнано право власності на 12 його частки, а саме, що судом визнано її право власності на 12 частку житлового будинку по [ADDRESS], загальною площею 69,9 кв. метри, житловою площею 42,8 кв. метри і складає: 3 житлові кімнати 4 пл. - 11,8 кв.м., 5 пл. - 8,1 кв.м., 6 пл. - 22,9 кв.м., кухня 2 пл. - 8,0 кв.м., санвузол 3 пл. - 6,8 кв.м., коридор 1 пл. - 5,9 кв.м., веранда 7 пл. - 6,4 кв.м., підсобна площа - 27,1 кв.м., разом з господарчими будівлями та спорудами: а-1 веранда (цегла), а1 навіс (цегляні колони), Б-1 літня кухня (цегла), б ґанок (бетонний на 2 сходинки), б1 козирок, В-1 гараж (цегла), в козирок, в1 козирок, №1 огорожа (цегляна), № 2 ворота (металеві пофарбовані), № 3 хвіртка (шт.)(металева пофарбована), І мощення (бетон, тротуарна плитка), який розташований на земельній ділянці 939 кв. метри (дев'ятсот тридцять дев'ять цілих) згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 540632, виданого Вільногірською міською радою 06.10.2006 року, зареєстрованого в книзі записів реєстрації Державних актів на право власності на землю за № 010610500012, кадастровий № 1210200000:01:020:0008. Ухвалити, що право власності на іншу 12 частку спірного майна, залишено за [PERSON], яке складається з 12 частки житлового будинку по [ADDRESS], загальною площею 69,9 кв. метри, житловою площею 42,8 кв. метри і складає: 3 житлові кімнати 4 пл. - 11,8 кв.м., 5 пл. - 8,1 кв.м., 6 пл. - 22,9 кв.м., кухня 2 пл. - 8,0 кв.м., санвузол 3 пл. - 6,8 кв.м., коридор 1 пл. - 5,9 кв.м., веранда 7 пл. - 6,4 кв.м., підсобна площа - 27.1 кв.м., разом з господарчими будівлями та спорудами: а-1 веранда (цегла), а1 навіс (цегляні колони), Б-1 літня кухня (цегла), б ґанок (бетонний на 2 сходинки), 61 козирок, В-1 гараж (цегла), в козирок, в1 козирок, №1 огорожа (цегляна), № 2 ворота (металеві пофарбовані), № 3 хвіртка (шт.)(металева пофарбована), І мощення (бетон, тротуарна плитка), який розташований на земельній ділянці 939 кв. метри (дев'ятсот тридцять дев'ять цілих) згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 540632, виданого Вільногірською міською радою 06.10.2006 року, зареєстрованого в книзі записів реєстрації Державних актів на право власності на землю за № 010610500012, кадастровий № 1210200000:01:020:0008. Сторони та їх представники в судове засідання не з'явилися, проте були повідомлені про час, дату та місце судового засідання належним чином. Згідно п. 1,2 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо не вирішено питання стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони надавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; якщо суд, вирішивши питання про право, не зазначив, які дії треба виконати Згідно ч. 3 ст. 220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. На додаткове рішення може бути подано скаргу. Згідно резолютивної частини рішення Вільногірського міського суду, Дніпропетровської області, від 07.05.2013 року, суд вирішив: «Позов задовольнити в повному обсязі. Визнати за [PERSON], [INFO], уродженкою м. Вільногірська, Дніпропетровської області, і/к № [NUMBER], зареєстрованою за місцем проживання [ADDRESS], право приватної власності на 1/2 частку садиби за [ADDRESS]. Вселити [PERSON] в жиле приміщення садиби за [ADDRESS]. В порядку усунення перешкод в здійсненні права приватної власності [PERSON] - виселити з жилого приміщення садиби за [ADDRESS], без надання іншого житла, [PERSON], [INFO], уродженку м. Кахул, Молдови, і/к № [NUMBER], зареєстровану за місцем проживання [ADDRESS]. Судові витрати у справі покласти на відповідача [PERSON], [INFO], уродженця м. Вільногірська, Дніпропетровської області, і/к [NUMBER], зареєстрованого за місцем проживання [ADDRESS], стягнувши з нього на користь позивачки, [PERSON], - 560.36 грн. для відшкодування судових витрат в виді судового збору за задоволені майнові вимоги (визнання права власності на ? частину садиби), - 107.30 для відшкодування судових витрат в виді судового збору за задоволені немайнові вимоги (вселення та виселення із жилого приміщення), всього на загальну суму - 667.66 грн.; стягнути з [PERSON] в дохід держави України, додатково, судовий збір за задоволені немайнові вимоги (вселення та виселення із жилого приміщення) - 07.40 грн., враховуючи, що позивачем сплачено - 107.30 грн., а загальна сума судового збору за немайнові вимоги складає - 114.70 грн.». Дослідивши матеріали справи та прийняте у справі рішення, суд встановив, що, при винесенні вищезгаданого рішення, суд першої інстанції брав до уваги копію договору купівлі-продажу спірного житлового будинку від 22.04.2008 р. (а.с.7), в якому перераховані всі складові садиби, на які вказує в своїй заяві заявниця, тобто всі об'єкти були предметом дослідження в судовому засіданні. Разом, з тим, оскільки в позовних вимогах не було зазначено перелік всіх об'єктів садиби та не зазначено, що інша ? частина садиби залишається у власності відповідача, то суд також про це в рішенні не вказав. В зв'язку з цим у сторін виникли складності в можливості виконати рішення суду та зареєструвати своє право власності за кожним на ? частку спірної садиби. Враховуючи, що в судовому засіданні з участю сторін та їх представників були досліджені всі письмові докази, в тому числі і копія договору купівлі-продажу спірного житлового будинку від 22.04.2008 р. (а.с.7), суд доходить висновку про необхідність винесення додаткового рішення стосовно зазначення переліку всіх об'єктів спірної садиби, право власності на яку належить сторонам, кожному - по ? частці. При цьому суд враховує, що позовна вимога, про поділ спірного майна в натурі, не заявлявся, і стосовно цього питання рішення суду не приймалося. Приймаючи таке рішення суд, враховує, що, відповідно до діючого ЦПК України, суд на даній стадії не може долучати до справи та давати оцінку новим доказам, які не були предметом дослідження в судовому засіданні до винесення судового рішення, окрім того, суд не може виходити за межі позовних вимог та обґрунтовувати свої висновки на припущеннях.

Outcome: approved