Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

З позову [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [INFO] року помер батько позивачів [PERSON], останнім постійним місцем проживання якого було с. Скибівщина Великобагачанського району Полтавської області. Після смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. До складу спадкового майна, поряд з іншим, увійшли земельні ділянки: земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га, яка знаходиться за адресою [ADDRESS]; земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства площею 0,20 га, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] а та земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства площею 0,25 га, яка знаходяться за адресою [ADDRESS]; дані земельні ділянки були передані у власність [PERSON] виконавчим комітетом Кротівщинської сільської ради народних депутатів Великобагачанського району Полтавської області від 31.01.1995 року, але окрім рішення про передачу у власність, як вказують позивачі, інших правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки немає. Позивачі вказують, що спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є вони - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], інших спадкоємців немає, вони прийняли спадщину після смерті батька шляхом подання заяв до нотаріуса про прийняття спадщини. Також, між ними було укладено договір про розподіл спадкового майна, згідно якого, [PERSON] перейшов у спадщину житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS] Великобагачанського району Полтавської області та який розташований на земельній ділянці для будівництва та обслуговування жилого будинку з господарськими будівлями і спорудами, при цьому, [PERSON] вже отримав свідоцтво про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок і на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, який він успадкував, претендує лише він. Позивачі звернулися до приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Сахарової Л.І. із заявою про видачу їм свідоцтва про право на спадщину на спадкові земельні ділянки, але позивачам було відмовлено у видачі даного свідоцтва у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на відповідні земельні ділянки. Оскільки в позасудовому порядку отримати правовстановлюючі документи на спадкове майно (земельні ділянки) не можливо, так як на померлого документи не видаються, позивачі змушені звернутися до суду з відповідним позовом (а.с.а.с.2-3). В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] подали письмові заяви про підтримання позовних вимог та про розгляд справи у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів, а також про розгляд справи у відсутність їх представника адвоката Ситник О.В. (а.с.а.с.55-57). Представник відповідача Кротівщинської сільської ради в судове засідання не з'явився, від Кротівщинської сільської ради надійшов лист про не заперечення щодо задоволення позову та про розгляд справи у відсутність представника Кротівщинської сільської ради (а.с.53). У зв'язку з вищевикладеним, суд вирішив за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі, на підставі наявних у справі доказів, враховуючи положення ст.197 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами). Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України «у разі визнання відповідачем позову суд за наявності передбачених законом підстав ухвалює рішення про задоволення позову». Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до Кротівщинської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України). Судом встановлено, що батько позивачів у справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], останнім місцем проживання та реєстрації якого було с. Скибівщина Великобагачанського району Полтавської області, помер [INFO] року, про що виконавчим комітетом Кротівщинської сільської ради Великобагачанського району Полтавській області видано свідоцтво про смерть (а.с.а.с.7,10,13-14,20-26). З довідки №354, виданої виконавчим комітетом Кротівщинської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області вбачається, що [PERSON], [INFO] на день смерті [INFO] року був зареєстрований та проживав за адресою [ADDRESS] разом з дружиною - [PERSON], [INFO], сином - [PERSON], [INFO], дочкою - [PERSON],[INFO] (а.с.7). З архівного витягу, що виданий архівним відділом Великобагачанської районної державної адміністрації Полтавської області від 26.10.2016 року №01-22/429 вбачається, що [PERSON] рішенням виконавчого комітету Кротівщинської сільської ради народних депутатів Великобагачанського району Полтавської області від 31.01.1995 року було передано безоплатно у приватну власність земельні ділянки: 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,45 га для ведення особистого підсобного господарства (а.с.8). З довідки від 13.06.2017 року №300, виданої виконавчим комітетом Кротівщинської сільської ради Великобагачанського району вбачається, що земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належала померлому [PERSON] знаходиться за адресою [ADDRESS] Великобагачанського району Полтавської області (а.с.9). З довідки від 13.06.2017 року №303, виданої виконавчим комітетом Кротівщинської сільської ради вбачається, що земельна ділянка площею 0,20 га для ведення особистого підсобного господарства, яка належала померлому [PERSON] знаходиться за адресою [ADDRESS] Великобагачанського району Полтавської області (а.с.15). З довідки від 13.06.2017 року №304, виданої виконавчим комітетом Кротівщинської сільської ради вбачається, що земельна ділянка площею 0,25 га для ведення особистого підсобного господарства, яка належала померлому [PERSON] знаходиться за адресою [ADDRESS] Великобагачанського району Полтавської області (а.с.16). З свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 червня 2016 року вбачається, що [PERSON] є спадкоємцем померлого [PERSON] і йому було видане свідоцтво на спадщину, що складається з права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Великобагачанського району Полтавської області (а.с.11-12). Тобто, спадковий житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS] який належав померлому [PERSON] і який прийняв у спадок [PERSON], розташований на земельній ділянці площею 0,25 га, що призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.а.с.4,11). Також, з доводів позовної заяви вбачається, що між спадкоємцями померлого [PERSON] було укладено договір про розподіл спадкового майна, згідно якого, зокрема, [PERSON] перейшов у спадщину житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS] Великобагачанського району Полтавської області та який розташований на земельній ділянці для будівництва та обслуговування жилого будинку з господарськими будівлями і спорудами площею 0,25 га; відповідно, позивач у справі [PERSON] вже отримав свідоцтво про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок, відповідно, на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на якій розташоване спадкове домоволодіння, яке він успадкував, претендує лише він. З свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.06.2016 року вбачається, що [PERSON] є спадкоємцем померлого [PERSON] і їй було видане свідоцтво на спадщину, що складається з: права власності на приватизовану земельну ділянку площею 3,7494 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кротівщинської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку (землю), серії [NUMBER], виданого Кротівщинською сільською радою Великобагачанського району Полтавської області 17.09.2002 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №558, кадастровий [NUMBER] (а.с.а.с.18-19). З свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.06.2016 року вбачається, що [PERSON] є спадкоємцем померлого [PERSON] і їй було видане свідоцтво на спадщину, що складається з: права власності на приватизовану земельну ділянку площею 4,6300 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кротівщинської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку (землю), серії [NUMBER], виданого Великобагачанською райдержадміністрацією Полтавської області 17.12.2009 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №010955100066, кадастровий [NUMBER] (а.с.а.с.27-28). Приватний нотаріус Великобагачанського районного нотаріального округу Сахарова Л.І. постановою від 31.07.2017 року за вихідним №1167 відмовила позивачу [PERSON] та іншим спадкоємцям померлого [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину на спадкові земельні ділянки у зв'язку з тим, що у заявників відсутні правовстановлюючі документи на вказані земельні ділянки. З постанови приватного нотаріуса Сахарової Л.І. від 31.07.2017 року за вихідним №1167 вбачається, що після спливу шести місячного строку спадкоємцями померлого - дітьми [PERSON], [PERSON] та [PERSON] укладено договір про поділ спадкового майна, за яким житловий будинок, розташований в [ADDRESS] Великобагачанського району Полтавської області, згідно якого житловий будинок, розташований в [ADDRESS] Великобагачанського району Полтавської області перейшов у власність [PERSON] (а.с.а.с.5-6). З повідомлення приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Сахарової Л.І. від 15.08.2017 року, з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та копій документів зі спадкової справи вбачається, що після померлого [INFO] року [PERSON], [INFO], останнє місце проживання якого було [ADDRESS] Полтавської області, заяву про прийняття спадщини подали діти померлого [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Заяву про відмову від прийняття спадщини подала дружина померлого [PERSON]. Інших заяв про прийняття/відмову від прийняття спадщини не надходило та відсутні претензії кредиторів; заповіт не посвідчувався. Свідоцтва про право на спадщину видано спадкоємцям на підставі договору про розподіл спадкового майна, посвідченого Сахаровою Л.І., приватним нотаріусом Великобагачанського районного нотаріального округу 01.06.2016 року за №1905, виданого 01 червня 2016 року (а.с.а.с.42-52). Отже, з урахуванням підстав, вказаних у постанові нотаріусом, в даний час спадкоємці майна померлого [PERSON] - діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як спадкоємці першої черги за законом, не можуть отримати на своє ім'я в органі нотаріату свідоцтво про право на спадщину за законом на відповідні спадкові земельні ділянки, які за життя передавалася у власність їх батькові [PERSON], з підстав, які викладені у постанові нотаріуса. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України). Відповідно до вимог ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема, діти спадкодавця. У відповідності до вимог ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 цієї статті). В контексті звернення позивачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування, суд зазначає наступне. Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі». Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз'яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв'язку з цим - джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні. Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч.1 ст.1268 ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства. Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велів Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Аналогічні положення містяться у ч.1 ст.15 ЦК України та ст.3 ЦПК України. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК). Зі змісту п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та того, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 10.02.2016 року у справі №6-2124цс15, оскільки відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов'язує виникнення у особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст.392 цього Кодексу. Також, у постанові від 23.12.2014 року у справі №3-199гс14 Верховний Суд України зазначив, що за змістом ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інший спосіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правоустановчого документу. При цьому, передумовою для застосування положень ст.392 ЦК України є відсутність іншого, крім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права. Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, та того, що в даний час позивачі у позасудовому порядку не можуть отримати відповідне свідоцтво про право на спадкове майно (земельні ділянки), які за життя передавалася у власність їх батькові [PERSON], з урахуванням принципу юридичної визначеності та враховуючи вищевказану практику Верховного Суду України щодо права власності, а також з огляду на зміст заявлених позовних вимог суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до Кротівщинської сільської ради Полтавської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом в межах заявлених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved