Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 04 червня 2020 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Радіновича В.І. звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на Ѕ частку автомобіля та стягнення розміру Ѕ частини у грошовому еквіваленті, у якому просив: - встановити факт проживання однією сім`єю позивача та відповідача; - визнати автомобіль HUNDAI MATRIX, 2007 року випуску сірого кольору, номер кузова шасі [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] спільною сумісною власністю подружжя; - визнати права власності на Ѕ частку автомобіля за позивачем; - стягнути розмір Ѕ частини у грошовому еквіваленті, а саме у розмірі 90000, 00 грн. на користь позивача. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з жовтня 2019 року по середину травня 2020 року сторони проживали однією сім`єю, вели спільне господарство та побут без реєстрації шлюбу. 13.12.2019 року сторони за спільні кошти придбали автомобіль HUNDAI MATRIX 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , сірого кольору, номер кузова шасі [NUMBER] та зареєстрували його на відповідача. Вартість автомобіля складає 180 тис. грн. На даний час позивач та відповідач спільно не проживають, спільне господарство не ведуть. Відповідач забрала автомобіль і не бажає надавати позивачу його в користування або повернути половину вартості вказаного автомобіля, місцезнаходження автомобіля позивачу також невідомо. ІІ. Виклад позиції відповідача. 13 жовтня 2020 року представник відповідача за ордером [PERSON] - [PERSON] подав відзив на позов. Вказав, що відповідачка познайомилася з позивачем на сайті знайомств. Згодом сторони зустрілися в реальному житті і мали виключно дружні стосунки, спілкувалися, інколи проводили час в компанії друзів. Однак, відповідачка ніколи не вважала, що між сторонами існують фактичні подружні відносини, більше того не мала наміру на створення сім`ї та подальшої реєстрації шлюбу з позивачем. У 2018 році відповідачкою та її синами було прийнято рішення про покупку автомобілю, оскільки старший син [PERSON] мав намір зайнятися підприємництвом. Відповідачка разом із своїми дітьми сумлінно працювала і у грудні 2019 року придбала спірне авто за кошти свої та своїх дітей, яке зареєстрували на себе. У цей період відповідач спілкувалася із позивачем, та інколи просила позивача відвезти її на СТО та інші місця за потребою. Позивач, будучи обізнаним про наявність у неї авто інколи просив спірний автомобіль для користування у власних потребах і у зв`язку із перебуванням із ним у дружніх стосунках остання на його прохання давала авто [PERSON] . З часом, позивач все частіше просив у користування автомобіль і на відмову у наданні авта у користування агресивно реагував, що призвело до того, що з кінця квітня 2020 року відповідач стала уникати спілкування з позивачем. Оскільки між позивачем та відповідачем були лише дружні стосунки, в яких були присутні моменти взаємодопомоги, вважати їх сімейними неможна, крім того ці стосунки такими ніколи не були. Крім того, позивач фактичної фінансової участі у придбанні спірного автомобіля не приймав оскільки не мав такої можливості, як відомо відповідачу зі слів позивача ніде не працює, не є приватним підприємцем, отримує пенсію і періодично звертався до відповідача за фінансової допомогою у період їх спілкування, яку остання надавала йому, шляхом перерахування грошових коштів на картковий рахунок. Враховуючи, що відповідач ніколи не перебувала із позивачем у фактичних шлюбних відносинах і не купувала автомобіль за спільні із позивачем кошти, підстав для їх стягнення із неї немає. 25 травня 2020 року син відповідачки [PERSON] повернувся із Польщі де працював і на прохання та на потреби якого відповідач придбавала автомобіль, на передані ним грошові кошти і 18 червня 2020 року авто перереєстровано на сина відповідачки [PERSON] . У зв`язки з тим, що стороною позивача не надано доказів перебування сторін у фактичних шлюбних відносинах та фінансової участі позивача у купівлі спірного автомобіля, вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. ІІІ. Виклад позиції позивача у відповіді на відзив. 12 листопада 2020 року представник позивача за ордером Радінович В.І. подав відповідь на відзив. Вказав, що відповідачка намагається сформувати хибну думку щодо не проживання з позивачем однією сім`єю. Вважає нелогічним бажання відповідачки придбати автомобіль у сім`ю, в якій ні вона ні її сини не вміють керувати транспортним засобом та не мають посвідчення водія. Повідомив, що позивач є заможним чоловіком. За попереднім місцем роботи отримав 60\~004, 50 дол. США, що наразі дозволяє йому не працювати та отримувати дивіденди. Саме частину цих грошей позивач і витратив на придбання автомобіля спільно з відповідачкою, вважаючи, що автомобіль купується у їх майбутню сім`ю. ІV. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06.08.2020 року позов залишено без руху, позивачу надано строк на усунення зазначених у ній недоліків. 07.09.2020 року представником позивача на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху подано заяву на усунення недоліків позову. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.09.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Судове засідання призначено на 15.10.2020 року. 13.10.2020 року представник відповідача за ордером Пастушенко Б.Ю. подав відзив на позов у якому просив у задоволенні позову відмовити. До відзиву долучив заяву про розгляд справи за правилами загального позовного провадження; заяву про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача; заяву про виклик свідків по справі. За клопотанням представника позивача за ордером Радінович В.І. розгляд справи відкладено на 12.11.2020 року. 12.11.2020 року представник позивача за ордером Радінович В.І. подав відповідь на відзив та заяву про виклик і допит свідків. За клопотанням представника відповідача за ордером Пастушенко Б.Ю. розгляд справи відкладено на 10.12.2020 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.12.2020 року постановлено продовжити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 25.01.2021 року. У підготовчому засіданні 25.01.2021 року постановлено ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання про задоволення клопотання сторони позивача та відповідача про виклик свідків. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.01.2021 року залучено до участі у справі у якості третьої особи на стороні відповідача,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмету спору [PERSON] . Підготовче засідання відкладено на 04.03.2021 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.03.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.04.2021 року. У судовому засіданні 15.04.2021 року після надання пояснень сторонами та третьою особою, оголошено перерву до 14.05.2021 року. У судовому засіданні 14.05.2021 року допитано свідків сторони позивача [PERSON] та [PERSON] . Оголошено перерву до 21.05.2021 року. У судовому засіданні 21.05.2021 року допитано свідка сторони відповідача [PERSON] . Оголошено перерву до 24.06.2021 року. У судовому засіданні 24.06.2021 року сторона відповідача відмовилася від допиту свідка [PERSON] . У судовому засіданні 24.06.2021 року постановлено ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання про задоволення клопотання сторони відповідача про допит свідка [PERSON] . Допитано свідка сторони відповідача [PERSON] . Оголошено перерву до 07.07.2021 року. У судовому засіданні 07.07.2021 року постановлено ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання про задоволення клопотання сторони позивача про допит свідка [PERSON] . Допитано свідка сторони позивача [PERSON] . У судовому засіданні сторона позивача підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Вказали, що зібрані у справі докази, пояснення свідків, фрагменти СМС листування сторін, спільні фото у вайбері підтверджують заявлені позовні вимоги щодо спільного проживання сторін у шлюбі без його реєстрації. У ході розгляду справи підтверджено факт придбання авто за спільні кошти. Просили позов задовольнити у повному обсязі. Позивач підтвердив викладені у позові обставини та доводи. Вказав, що дійсно познайомився з відповідачкою на сайті знайомств, вважав її своєю дружиною. Через нетривалий час (листопад 2019 року) перевіз її до себе жити. Сторони спільно проживали, зустрічалися з друзями, жили однією сім`єю. Позивач відвозив відповідачку на роботу, забирав з роботи. Тобто, загалом, сторони мали спільний побут і вели спільне господарство. Авто придбали в складчину, як сімейне. Стосунки розірвали і відповідачка забрала автомобіль за домовленістю, повинна була грошові кошти у розмірі 3000,00 доларів США повернути позивачу, однак не повернула, почала його уникати. Просив позов задовольнити. У судовому засіданні сторона відповідача заперечила проти позовних вимог у повному обсязі, вважаючи їх такими що не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи належними та допустимими доказами, просили відмовити у задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідачка підтвердила, що дійсно, познайомилася з позивачем у мережі Інтернет. На сайті знайомств шукала друга, людину для душі та для спілкування, однак про серйозні стосунки, які б привели до шлюбу не думала, оскільки не планувала створювати іншу сім`ю взагалі будь з ким. На час знайомства з позивачем має двох синів, які і є її сім`я, приділяє їм увагу, піклується про них та живе разом із ними. Із свого місця постійного проживання та реєстрації не вибувала ніколи. Декілька разів під час спілкування із позивачем залишалася у нього із ночівлею, але постійно за місцем знаходження квартири позивача ніколи не проживала. Створювати з позивачем сім`ю не планувала і не мала наміру. Внутрішнє ставлення до позивача мала лише дружнє і у період спілкування із ним не ставилася до нього як до чоловіка у шлюбі. Вказала, що проводила час з позивачем після роботи та на вихідні, кілька разів на тиждень зустрічалися як чоловік та жінка. На його запрошення приїздила до нього на море у пансіонат. За проживання та перебування якого розраховувалася власними грошовими коштами. Сімейного бюджету із позивачем не було, сімейних коштів також. Спірне авто було куплено для її старшого сина [PERSON] , який з метою заробітку для придбання автомобіля поїхав до Польщі. У грудні 2019 року син зателефонував і повідомив, що знайшов на сайті авто, яке підходить за ціною і технічними характеристиками, а тому поки гарна ціна його треба купувати. Оскільки сам оформити купівлю-продаж не мав можливості, через відсутність на території України, просив матір оформити угоду на себе. Перебуваючи у дружніх стосунках із позивачем, [PERSON] , як друга і такого, що розуміється на автомобілях попросила його поїхати з нею у салон, з метою огляду автомобіля і отримання його поради. За машину розраховувалася сама, за особисті грошові кошти у присутності продавця та позивача. Чому позивач ставиться до автомобіля, як до такого, що придбано за їх сумісні кошти не знає, гроші у позику на придбання автомобіля у позивача не брала і ніколи з ним спільно нічого не купувала. Авто зареєструвала на себе, неодноразово його ремонтувала та здійснювала техогляд, поставила на автомобіль газову установку, а по приїзду сина з Польщі переоформила на нього. Просила відмовити у задоволенні позову. Третя особа [PERSON] вважав позовні вимоги не обґрунтованими, у задоволенні просив відмовити у повному обсязі. Повідомив, що давно хотів купити автомобіль щоб займатися підприємницькою діяльністю. Для цього поїхав у Польщу заробляти гроші. Частину пересилав мамі на карту, а частину передавав через знайомих. Заперечував проти того, що позивач давав половину грошей на придбання спірного автомобіля. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши подані сторонами докази, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вони є достатніми для прийняття рішення у справі. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. V. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. З паспорта громадянина України серійний номер [NUMBER] , виданого Комсомольським РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області 23.01.1998 року вбачається, що [PERSON] з 27.12.2002 року зареєстрований за адресою, [ADDRESS] . За випискою по рахунку клієнта № [NUMBER] , сформованої 19.10.2020 року ПАО «МТБ БАНК» вбачається, що у період з 04.12.2015 року по 19.10.2020 року [PERSON] отримав дохід (заробітна плата) у розмірі 63 292, 97 доларів США, залишок грошових коштів на початок періоду на рахунку 0,00 доларів США. Остання дата зарахування грошових коштів (заробітної плати) на розрахунковий рахунок клієнта 25.11.2016 року. За випискою №GC92VAUEHOKOSVTF від 03.11.2020 року, [PERSON] у липні 2019 року пересилав на рахунок [PERSON] грошові кошти у розмірі 5000,00 грн.. 13 грудня 2019 року між СП №2 ПП «АВТО-ЛІГА» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №6418/19/000321. За умовами договору відповідачка набула у власність автомобіль HUNDAI MATRIX, 2007 року випуску сірого кольору, номер кузова шасі [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . Матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , про що Дніпровським районним відділом РАГС м. Херсона 02.11.1993 року зроблено актовий запис №946 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Матір`ю [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , про що відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції м. Херсона 15.06.2001 року зроблено актовий запис №249 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Згідно довідки №742, виданої 24.09.2020 року Антонівською селищною радою м. Херсона Херсонської області, [PERSON] з 26.12.2006 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та має склад сім`ї: [PERSON] , 2001 р.н., син; [PERSON] , 1993 р.н. син; [PERSON] , 2008 р.н., племінник; [PERSON] , 1981 р.н., дружина брата; [PERSON] ,1982 р.н., брат. Вказане додатково підтверджено Актом №769, складеним 07.10.2020 року головою квартального комітету №4 та довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру №260143-2019, сформованої 14.08.2019 року. Згідно довідки за вих..№144, виданої 02.10.2020 року, [PERSON] працює в ПАТ «Дніпровський термінал» на посаді вагар вагової підприємства з 09.08.2015 року по теперішній час, з січня 2018 року по серпень 2020 року отримала заробітну плату у розмірі 139\~352, 96 грн. без врахування податків, що підтверджується довідкою виданою ПАТ «Дніпровський термінал» за вих..№143 від 02.10.2020 року. Згідно довідки за вих.. №44 від 30.09.2020 року, виданої ТОВ «Мережа магазинів «Дніпро-М», [PERSON] , працює у ТОВ «Мережа Магазинів «Дніпро-М» х 30.07.2019 року на посаді продавця, у період з 01.08.2019 року по 31.08.2020 року отримав дохід у розмірі 172972,00 грн. Відповідно до Візи перетину кордону держави Польща, [PERSON] , [INFO] , 11.08.2019 року вибув у Польщу та 25.01.2020 року повернувся до України, 16.02.2020 року вибув у Польщу та 28.05.2020 року повернувся до України. У матеріалах справи наявна довідка про доходи [PERSON] за місцем роботи у Польщі, з якої вбачається, що [PERSON] у період з вересня 2019 року по січень 2020 року та з лютого 2020 року по травень 2020 року отримував офіційно дохід за своїм офіційним місцем працевлаштування. З виписки №564HF4P9G2BT77QS від 25.09.2020, [PERSON] та [PERSON] протягом червня 2019 року по квітень 2020 року пересилали на рахунок [PERSON] грошові кошти. З виписки №HASH3PJB5OLHMBDC від 22.09.2020, [PERSON] у лютому-березні 2020 року пересилала на рахунок [PERSON] грошові кошти у розмірі 12488,16 грн. Свідок сторони позивача [PERSON] у судовому засіданні повідомила, що є донькою позивача. Якось тато подзвонив і повідомив, що зустрів жінку з якою буде жити, називав її своєю дружиною. На пропозицію познайомитися з нею, свідок відмовила, оскільки має свою сім`ю, маму і тата, тому з новою жінкою батька знайомитися не бажає. Коли розмовляла з батьком по телефону часто чула на фоні жіночий голос (ймовірно, [PERSON] ). Свідок проживає поряд батьківського будинку ( [ADDRESS] , поряд живе свекруха свідка. У зв`язку з тим, що біля батьківського будинку є гарний дитячий майданчик свідок часто туди приходить з дитиною. Сидячи на майданчику часто бачила [PERSON] , яка заходила в будинок, пила каву на балконі квартири батька. Чоловік свідка допомагав новій жінці батька - [PERSON] з переїздом до батька. Перевозили ліжко, квіти та інші речі, багато чорних мішків. Батько спочатку приховував, що купив авто, але якось подзвонив і повідомив, що купив з [PERSON] машину (сірий Хюндай) у складчину. Зі слів батька знає, що авто купили навпіл за 6 тис. дол. [PERSON] проживала разом з батьком з вересня/ жовтня по травень якого року не пам`ятає. Про те, що відносини припинилися дізналася спочатку від батька, а потім і мама повідомила. Знає, що [PERSON] забрала машину і поїхала. Вказала, що батько живе на пенсію. До того як отримав травму був моряком. Потім отримав компенсацію у доларах. Про те чи зараз ці гроші у батька не знає. Свідком того, як батько передавав гроші на придбання автомобіля [PERSON] не була. Свідок сторони позивача [PERSON] повідомила, що є колишньою дружиною позивача. [PERSON] знає як цивільну дружину свого колишнього чоловіка. Вказала, що 10 листопада 2019 року (за два дні до її розлучення з позивачем) чоловік її доньки повідомив, що того дня перевозив [PERSON] (відповідача) до [PERSON] (позивача). 12 листопада 2019 року (у день розлучення з позивачем) свідок прийшла до свого дому (в квартиру по [ADDRESS] , щоб подивитися, що відбувається. Побачила у вітальні горшки з квітами, мішки. [PERSON] була в квартирі. На запитання що вона тут робить, [PERSON] відповіла, що прийшла зустрічати старість, вона тепер дружина [PERSON] і буде тут жити, однак ні на що не претендує. Свідок побачила, що в квартирі нові меблі, нова кухня, тюлі, штори. Тобто, за два дні усі її речі були вивезені і завезені нові. [PERSON] пропонувала їй чай, тобто поводила себе як дружина, господиня у квартирі. Десь за два тижні після розлучення свідок зателефонувала позивачу, щоб зустрітися і поспілкуватися з приводу дітей та онуків. Побачила позивача у машині Хюндай. На запитання звідки машина, позивач відповітів, що «наша» (його та [PERSON] ). Пояснив, що авто купив з [PERSON] у складчину (тобто, навпіл). Свідок живе у своєї матері (не далеко від будинку, у якому проживає позивач) та постійно бачила біля під`їзду машину з номером [NUMBER] (добре його пам`ятає). У грудні 2019 року на Новий Рік бачила на балконі позивача та відповідача. У квітні 2020 року [PERSON] забрала ключі та паспорт від машини. У травні 2020 року [PERSON] прийшла до свідка на роботу та повідомила, що розійшлася з позивачем, бо в них нічого не виходить. Сказала, що машина її, бо вона більше в неї грошей вклала. Свідок сторони позивача [PERSON] повідомив, що є кумом позивача. З зятем позивача допомагав перевозити речі [PERSON] до [PERSON] . [PERSON] жила у позивача з листопада 2019 року по травень 2020 року. Разів 8 ходили в гості один до одного на різні свята (23 лютого, 8 березня ін.). Сімейних свят (дні народження) разом не зустрічали. У квартирі позивача бачив жіночі речі, які, ймовірно, належали [PERSON] . Свідок сприймав їх більше ніж друзів. Зі слів [PERSON] дізнався про придбання у складчину з [PERSON] автомобіля по 3 тис. дол. Свідок сторони відповідача [PERSON] повідомила, що [PERSON] є старшою сестрою її чоловіка. Відповідачка живе з синами в одному будинку з сім`єю свідка, ведуть спільний побут та господарство. З позивачем свідок познайомилася коли [PERSON] запросила її на море ( [PERSON] винаймала номер у пансіонаті позивача). Зі слів відповідачки знає, що [PERSON] мала стосунки з [PERSON] як між людьми протилежної статі, але без зобов`язань. Про те, що відповідачка планує створити з [PERSON] сім`ю чи про плани на майбутнє [PERSON] не казала. [PERSON] завжди проживала в будинку, речі свої не вивозила. Інколи [PERSON] приїжджав до них додому та забирав [PERSON] в гості, кілька разів [PERSON] їздила в гості з ночівлею. [PERSON] зустрічалася з [PERSON] з кінця жовтня/ листопада 2019 року по квітень 2020 року. Розійшлися через фінансові претензії. З приводу спірного автомобіля повідомила, що [PERSON] (син відповідачки) завжди хотів машину для бізнесу. Тому хлопець поїхав в Польщу заробляти гроші. [PERSON] з молодшим сином теж йому допомагали та збирали гроші на придбання автомобіля. [PERSON] допомагав [PERSON] своїми знаннями про машини та про їх характеристики. Свідок сторони відповідача [PERSON] повідомив, що є сусідом відповідачки та третьої особи. Час від часу бачив, як [PERSON] приїжджала додому та від`їжджала з дому. Так щоб [PERSON] відлучалася на тривалий час не бачив. Звідки у [PERSON] авто не знає, позивача не бачив і не знайомий із ним. VІ. Оцінка Суду. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно з частинами першою та другою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Разом з тим, згідно із статтею 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99). Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Як вже зазначалося, правилами статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення Глави 8 цього Кодексу. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Згідно із ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди мають встановити факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясувати час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Рішення обґрунтовується належними і допустимими доказами, про що зазначають у мотивах прийнятого рішення з посиланням на конкретні факти. Таку правову позицію щодо застосування ст. 74 СК України висловив Верховний Суд України у постанові від 8 червня 2016 року № 6-2253цс15, яка є обов`язковою до застосування судами відповідно до ст. 360-7 ЦПК України. Звертаючи до суду з позовом, [PERSON] вказав, що з жовтня 2019 року по середину травня 2020 року проживав однією сім`єю, вів спільне господарство та побут без реєстрації шлюбу з відповідачкою [PERSON] . У період спільного проживання сторонами за спільні кошти (порівну у складчину за 6000, 00 доларів США) було придбано автомобіль, який є їх спільною сумісною власністю, як чоловіка та жінки які проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. У ході розгляду справи відповідач не заперечувала, що знайома з позивачем та мала з ним дружні та інтимні стосунки у означений період часу, однак наміру створювати сім`ю не мала, а спірний автомобіль придбала в інтересах свого сина за накопичені сином та нею кошти. В ході вирішення спору та розгляду справи, позивачем на підтвердження викладених обставин не надано належних та допустимих доказів того, що у період часу з жовтня 2019 року по середину травня 2020 року позивач та відповідач у розумінні статті 3 СК України складали сім`ю та проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Надані стороною позивача на підтвердження спільного проживання та перебування у фактичних шлюбних відносинах світлини та фрагменти переписки сторін у додатку вайбер, свідчать про знайомство сторін та про проведення разом часу, що в ході розгляду справи і не заперечувалося відповідачем, але не є у розумінні статей 76-80 ЦПК України належними, допустимим та достатніми доказами шлюбних стосунків між сторонами та не доводять факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, взаємних прав та обов`язків, тощо, що є притаманним сім`ї. Доводи позивача, що спірний автомобіль було придбано за спільні кошти сім`ї, також не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, оскільки на підтвердження означеного належних та допустимих доказів стороною позивача надано не було. Покази свідків сторони позивача не сприймаються судом як достатній доказ для встановлення факту проживання сторін однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, оскільки здебільшого джерелом таких свідчень є відомості повідомленні свідкам самим позивачем, що сформовані власним та особистим ставленням позивача до відповідача, без врахування свідомого відношення відповідачкою до стосунків, що виникли у [PERSON] та [PERSON] у період часу з жовтня 2019 року по середину травня 2020 року. Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України). З урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу та засад змагальності сторін, позивачем в ході розгляду справи не доведено факту спільного проживання однією сім`єю сторін без реєстрації шлюбу у період з жовтня 2019 року по середину травня 2020 року, а тому в задоволенні позовних вимог в частині встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] слід відмовити. Враховуючи, що заявлені позивачем вимоги в іншій частині позову є похідними від вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу у їх задоволенні суд також відмовляє. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене у задоволенні позовних вимог суд відмовляє у повному обсязі. VІІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VІІI. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, підстави для стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed