Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, [PERSON] просить визнати його батьком дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовної заяво посилається на те, що він та відповідач [PERSON] , [INFO] , почали зустрічатися з середини 2014 року, у них виникли почуття один до одного та вони вирішили в подальшому проживати без реєстрації шлюбу однією сім`єю. У грудні 2014 року відповідач зареєструвала своє місце проживання у будинку батьків позивача. Разом вони проживали до кінця вересня 2015 року. На початку жовтня 2015 року відповідачка без пояснення причин зібрала всі свої речі та виїхала з помешкання його батьків. Тривалий час вони не спілкувалися та не бачилися. Лише наприкінці 2016 року він дізнався, що відповідачка народила двох дітей. Відповідачка тривалий час не хотіла йому пояснювати, хто є батьком дитини, вона лише пояснювала, що зареєструвала дітей на своє прізвище і вона є одинокою матір`ю. У липні 2018 року він прийшов у гості до відповідачки та випадково побачив на столі свідоцтва про народження дітей, в яких діти були зареєстровані як [PERSON] та [PERSON] , тобто по батькові вони були зареєстровані на ім`я позивача. Вони з відповідачкою одразу почали сваритися. Він хотів дізнатися, хто ж насправді є батьком дітей та в ході сварки вона пояснила, що саме він є батьком двійні. Також відповідачка пояснила, що зареєструвала на своє прізвище дітей для того, щоб отримувати допомогу від держави як одинока матір, а запис у свідоцтві про народження дітей щодо батька було зроблено за її вказівкою, відповідно до ст. 135 СК України. Вона боялася, що він не буде з нею проживати і тоді їй буде важко самій утримувати дітей. Він запропонував їй разом звернутися до відділу ДРАЦС для того, щоб офіційно зареєструвати шлюб та внести зміни до актового запису про народження дітей, однак, відповідачка почала з ним сваритися та говорити, що вона пошуткувала і це не його діти, а вони народжені від іншого чоловіка. Проте він впевнений, що батьком дітей [PERSON] та [PERSON] є саме він, оскільки вони дуже схожі на нього. За той час, що він з ними спілкувався, вони дуже прив`язалися до нього, їм подобається, коли він приходить до них у гості та грається з ними. Він бажає виховувати та піклуватися про своїх дітей. Однак відповідачка не дає йому можливості спілкуватися з дітьми, мотивуючи тим, що він не є їхнім батьком, та жодної законної підстави, щоб піклуватися про них, у нього немає. Вказані обставини змусили його звернутися до суду з даною позовною заявою. 13 березня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 13 червня 2019 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки біологічним батьком її дітей [PERSON] та [PERSON] є інший чоловік. Зазначила, що дійсно в 2014 році вона проживала у будинку батьків [PERSON] та зареєструвала там місце свого проживання, оскільки не мала іншого місця для реєстрації, а його батьки погодилися допомогти їй у вирішенні цього питання. У 2015 році вона розпочала стосунки з іншим чоловіком. Коли наприкінці вересня початку жовтня 2015 року вона дізналася, що вагітна від цього чоловіка, вона забрала всі свої речі та виїхала з будинку батьків [PERSON] . На той момент вона з [PERSON] вже тривалий час не підтримувала жодних відносин, а лише зберігала речі в будинку його батьків. Тому вона наполягає на тому, що [PERSON] не є і не може бути батьком її дітей. Чоловік, від якого вона була вагітною, покинув її незадовго до пологів, тому коли вона народила дітей, вона зареєструвала факт їх народження згідно з положеннями ст. 135 Сімейного кодексу України. Вона самостійно вибрала по батькові своїм дітям [PERSON] , що передбачено ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Вказане ім`я їй подобається і воно добре поєднується з іменами дітей. По батькові її дітей не має жодного відношення до [PERSON] і не підтверджує того, що він є батьком дітей. По батькові дітям вона вибирала на власний розсуд та із власних вподобань. Наполягає на тому, що вона не повідомляла [PERSON] про те, що він є батьком її дітей, оскільки це не відповідає дійсності. Тобто [PERSON] не дізнався і не міг дізнатися про своє батьківство, оскільки він не є батьком її дітей. Його наполягання про те, що він є батьком її дітей, є його вигадкою. Зазначила, що встановлення хибного факту про батька дітей негативно вплине на подальше життя і розвиток дітей, на їх становлення, як повноцінних членів суспільства, призведе до їх значних моральних страждань та психологічної травми (а.с. 42-43). Ухвалою суду від 05 липня 2019 року призначено у справі судово-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради». Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою суду від 08 листопада 2019 року провадження у справі поновлено у зв`язку із поверненням справи з експертної установи. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, надавши заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , яка про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, у судове засідання не з`явилася, тому суд на підставі п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Третя особа Бахмутський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, участь у розгляді справи свого представника не забезпечила. Від начальника відділу Мазурики В.В. надійшла заява про розгляд справи без участі представника третьої особи. Проти задоволення позовних вимог не заперечує та просить ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства України. Відповідно до ч. 2\~ ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] у с. Серебрянка Артемівського району Донецької області (а.с. 5-6). Згідно з довідкою виконавчого комітету Сіверської міської ради Бахмутського району Донецької області № 166 від 28 січня 2019 року, у будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , який на праві приватної власності належить [PERSON] , зареєстровані: [PERSON] , 1959 року народження, [PERSON] , 1985 року народження, [PERSON] , 1993 року народження, [PERSON] , 2014 року народження, [PERSON] , 2016 року народження, та [PERSON] , 2016 року народження (а.с. 11). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12 травня 2016 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, видно, що [INFO] у місті Бахмуті Донецької області народилася [PERSON] , батьками якої є: [PERSON] та [PERSON] , актовий запис про народження № 357 (а.с. 12). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12 травня 2016 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, видно, що [INFO] у місті Бахмуті Донецької області народився [PERSON] , батьками якого є: [PERSON] та [PERSON] , актовий запис про народження № 358 (а.с. 13). Відповідно до\~статті 121 Сімейного кодексу України\~(далі СК України), права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями\~122\~та\~125\~цього\~Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (ч. 1 ст. 135 СК України). Враховуючи викладене, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, при реєстрації народження дітей [PERSON] та [PERSON] прізвище та громадянство батька дітей зазначено за прізвищем та громадянством матері ( [PERSON] , громадянин України), а ім`я та по батькові батька дитини записано за вказівкою матері ( [PERSON] ). Якщо мати\~та батько\~дитини не\~перебувають у\~шлюбі між\~собою,\~походження дитини\~від батька\~визначається за рішенням суду (п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно з ч. 2 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. А доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. З метою повноти та всебічності розгляду справи, з`ясування обставин справи, зокрема, визначення батьківства малолітніх [PERSON] та [PERSON] , прийняття законного та обґрунтованого рішення, за клопотанням позивача [PERSON] ухвалою суду від 05 липня 2019 року призначено у справі судово-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради». На вирішення експертизи поставлено наступні запитання: 1) Чи є [PERSON] , [INFO] , батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ? 2) Якщо так, то яка вірогідність батьківства? 3) Чи є [PERSON] , [INFO] , батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ? 4) Якщо так, то яка вірогідність батьківства? Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи (а.с. 48). Копію ухвали суду від 05 липня 2019 року про призначення у справі судово-генетичної експертизи направлено для відома сторонам у справі: позивачу [PERSON] на адресу: [ADDRESS] , а відповідачу [PERSON] на адресу: [ADDRESS] (а.с. 51) та для виконання направлено до КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради» (а.с. 54). Проте конверт, адресований відповідачу [PERSON] , повернувся до суду без вручення, оскільки відповідач [PERSON] не проживає за вказаною адресою: [ADDRESS] (а.с. 56). 05 серпня 2019 року та 11 серпня 2019 року на адресу суду надійшли листи від КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради», в яких зазначено, що сторонам необхідно з`явитися для проведення судово-генетичної експертизи у відділення судово-медичної генетики КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради» 09 вересня 2019 року з 09-00 години до 12-00 години та 07 жовтня 2019 року з 09-00 години до 12-00 години за адресою: [ADDRESS] . Експертизи спірного батьківства проводяться з обов`язковим дослідженням ДНК матері, дитини, припустимого батька. Відбір біологічних зразків проводиться тільки при одночасній їх присутності у відділенні. Вартість вказаного виду експертизи складає 8799,52 грн. Просили суд повідомити сторони про дату проведення експертизи (а.с. 58, 62). На виконання вищевказаних листів від 05 серпня 2019 року та 11 серпня 2019 року судом повідомлено сторони про дати, час і місце проведення судово-генетичної експертизи, зокрема, позивача [PERSON] повідомлено телефонограмами (а.с. 59, 63), а відповідача [PERSON] листами з повідомленням (а.с. 60, 64). Проте вказані листи, адресовані відповідачу, повернулися до суду без вручення відповідачу із зазначенням причини: «не проживає» (а.с. 61, 65). 28 жовтня 2019 року на адресу суду повернуто без виконання ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 липня 2019 року про призначення судово-генетичної експертизи у зв`язку з неявкою [PERSON] з дітьми 09 вересня 2019 року та 07 жовтня 2019 року для проведення експертизи (а.с. 66). У зв`язку із цим, після повернення справи з експертної установи ухвалою суду від 08 листопада 2019 року провадження у справі поновлено. На запит суду щодо доступу до персональних даних [PERSON] листом від 30 липня 2020 року № 02-25/283 сільський голова Бригадирівської сільської ради Ізюмського району Харківської області Жерновий В.М. повідомив, що [PERSON] вибула у 2019 році, на даний час місцезнаходження [PERSON] сільській раді невідоме (а.с. 99). Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Під час розгляду справи суд не знайшов поважних причин, які б перешкоджали відповідачу з`явитися разом з дітьми для відбору зразків крові, а тому дійшов висновку про її ухилення від прийняття участі в призначеній судово-генетичній експертизі, що позбавило позивача надати суду докази з приводу визначення кровної спорідненості між ним та малолітніми дітьми. Факт доведеності позивачем свого батьківства відносно малолітніх дітей підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, що відповідно до ч. 2 ст. 128 СК України є підставою для визнання батьківства. Відповідач належних і допустимих доказів на спростування посилань позивача не надала. Таким чином, хоча судово-генетична експертиза у цій справі не проведена, проте встановлено з підтвердженням належними і допустимими доказами походження дітей від позивача, зокрема, реєстрація відповідача з малолітніми дітьми у будинку, належному батькові позивача, сумісне проживання відповідача разом із позивачем без реєстрації шлюбу до кінця вересня початку жовтня 2015 року у будинку батька позивача, що відповідачем не заперечувалося, визнання позивачем дітей своїми. Зважаючи на особливість розгляду вказаної категорії справ, значення експертного висновку у даній справі, та те, що ухилення відповідача з дітьми від подання експертам необхідних матеріалів і документів призвело до унеможливлення проведення експертизи, суд дійшов висновку та погоджується з доводами позивача, що саме позивач є батьком малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у\~статті 126\~цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved