Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

З жовтня 2019 року в провадженні Кременчуцького районного суду Полтавської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказувала, що між нею та [PERSON] , 09.09.2015 року зареєстрований шлюб. Під час шлюбу у них народилася донька: [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Позивачем вказано, що сімейне життя та розуміння з [PERSON] поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, з відповідачем не проживають більше двох років. Спільне життя не склалося, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння та довіра. [PERSON] вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливо та суперечить її інтересам та інтересам дитини. На підставі викладеного просила суд ухвалити рішення, яким шлюб, укладений між нею та [PERSON] зареєстрований 09 вересня 2015 року - розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Суду надала заяву про слухання справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про дату розгляду справи повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем реєстрації. Суду надав заяву про слухання справи без його участі. Позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони по справі 09 вересня 2015 року зареєстрували шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом серії [NUMBER] , видане Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ у Полтавській області, за актовим записом № 460. Під час шлюбу у них народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом серії [NUMBER] , видане Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавській області., за актовим записом № 972. Спільна дитина [PERSON] на даний час проживає разом з позивачем, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання [PERSON] та [PERSON] . Шлюбні відносини з відповідачем не склалися через різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати відчуття любові один до одного. Позивачем вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливо та суперечить її інтересам та інтересам дитини. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved