Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

З позовом до суду звернувся [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал», в якому просив: - визнати протиправною бездіяльність Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал» щодо забезпечення якісного питного водопостачання та водовідведення згідно вимог державних стандартів та встановлених нормативів; -зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал» негайно відновити нормативний рівень тиску (не менше 3 кгс.) в системі водопостачання в будинку [ADDRESS] та у квартирі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; -стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал» на користь [PERSON] моральну шкоду за протиправну бездіяльність у розмірі 100000,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що протиправна бездіяльність відповідача щодо належного надання послуг з холодного водопостачання порушує конституційні права позивача, передбачені вимогами статей 48-49 Конституції України. Позивач стверджує, що впродовж тривалого часу в ході вимірювання тиску холодної води у належній йому квартирі встановлено, що рівень тиску 0,4-0,5 кгс, а у водопроводі при введенні до будинку становить 0,6-0,8 кгс. У відзиві на позовну заяву представник відповідача повідомив, що позивачем зафіксовані показники включно в односторонніх актах, за відсутності уповноважених представників житлово-комунального обслуговування, а відтак такі акти не є належними доказами в межах вирішення даної справи. Крім того, в таких актах відсутні дані щодо способу вимірювання рівня тиску. Додатково представник відповідача зазначив, що за результатами розгляду звернення від 25 вересня 2018 року №Г-478 встановлено, що недостатній тиск на вводі до житлового будинку пов`язаний з прихованим витоком на внутршіньодворових водопровідних мережах. Крім того, представник відповідача стверджував, що між оскаржуваною бездіяльністю відповідача та заподіяною моральною шкодою відсутній причинний зв`язок та вина останнього. У відповіді на відзив позивач наполягав на задоволенні заявлених позовних вимог. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2018 року залучено КП ЖКС «Черьомушки» до участі у вказаній цивільній справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2018 року закрито провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал», третя особа: КП ЖКС «Черьомушки», про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, в частині позовних вимог щодо зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал» негайно відновити нормативний рівень тиску (не менше 3 кгс.) в системі водопостачання в будинку [ADDRESS] та у квартирі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З наявних матеріалів справи вбачається, що 01 січня 2008 року між відповідачем та [PERSON] укладено договір про надання послуг водопостачання холодної води та водовідведення, водовідведення гарячої води №12308, пунктом 1.1 якого передбачено, що виконавець (відповідач) надає послуги щодо подачі споживачу холодної води у відповідності з ДСТУ 2874-82 (Вода питна. Гігієнічні вимоги та контроль за якістю»), водовідведення, а також (за наявності підключення до центрального гарячого водопостачання) водовідведення гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки про склад сім`ї №527 від 05.11.18 р. позивач є чоловіком [PERSON] та проживає по [ADDRESS] . Як вбачається зі змісту листа Комунального підприємства ЖКС «Черьомушки» від 20 липня 2018 року №710, адресованого директору департаменту водозабезпечення, на «Телефон довіри міського голови», Малиновську районну адміністрацію, КП ЖКС «Череьомушки» неодноразово надходять звернення громадян, які проживають за адресою: [ADDRESS] , 4а стосовно відсутності холодної води на 3 поверхах, тиск холодної води складає 1,5 ксг, а в години водозабору тиск складає 1,3 кгс і нижче, що не відповідає нормам. У зв`язку з наведеним, з метою зняття соціальної напруги рекомендовано вжити заходів щодо нормалізації тиску та покращення водозабезпечення в житловому домі №4А по вул. Артилерійській. Лист аналогічного змісту надіслано Комунальним підприємством ЖКС «Черьомушки» 11 вересня 2018 року на адресу директора департаменту водозабезпечення з проханням здійснити обстеження будинку та встановити причину відсутності холодного водопостачання. 17 вересня 2018 року КП КЖС «Черьомушки» надіслало відповідачу лист щодо розгляду питання подачі холодної води з нормальним тиском. За результатами розгляду вказаного листа директордепартаменту водозабезпечення товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» повідомив, що з питаннями стосовно нормалізації водопостачання необхідно звертатись в УКПВ філіалу «Інфоксводоканал». 24 вересня 2018 року позивач звернувся, зокрема, до відповідача із заявою, в якій просив відновити нормальний тиск у водопроводі будинку. Бездіяльність відповідача щодо належного забезпечення якісного питного водопостачання та водовідведення згідно вимог державних стандартів та встановлених нормативів зумовила його звернення до суду з даним цивільним позовом. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, оцінивши кожний доказ окремо, а також докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог ч.1ст.13ЦПК\~України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин,на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулює Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII(далі Закон №2189-VIII, в редакції станом на дату виникнення правовідносин). Пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону №2189-VIIIвизначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2189-VIII предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. При цьому, пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону №2189-VIII визначено, що державна політика у сфері житлово-комунальних послуг ґрунтується, зокрема на принципі дотримання встановлених стандартів, нормативів, норм, порядків і правил щодо кількості та якості житлово-комунальних послуг. Одним із основоположних прав споживача у сфері житлово-комунальних відносин є право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, а також на усунення протягом строку, встановленого договорами про надання житлово-комунальних послуг або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг. Наведені права позивача як споживача кореспондують з обов`язком виконавця комунальної послуги, яким в даному випадку є відповідач, забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; вживати заходів до ліквідації аварій, усунення порушень якості послуг у строки, встановлені законодавством. Крім того, суд звертає увагу, що вимоги до якості послуг є істотними умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, а відтак є обов`язковими для виконання та дотримання їх сторонами. Також, статтею 1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» від 10 січня 2002 року №2918-ІІІ (далі Закон №2918-ІІІ) передбачено, що водовідведення - діяльність із збирання, транспортування та очищення стічних вод за допомогою систем централізованого водовідведення або інших споруд відведення та/або очищення стічних вод; нормативи питного водопостачання - розрахункова кількість питної води, яка необхідна для забезпечення питних, фізіологічних, санітарно-гігієнічних та побутових потреб однієї людини протягом доби у конкретному населеному пункті, на окремому об`єкті або транспортному засобі при нормальному функціонуванні систем питного водопостачання, при їх порушенні та при надзвичайних ситуаціях техногенного або природного характеру; питне водопостачання - діяльність, пов`язана з виробництвом, транспортуванням та/або постачанням питної води споживачам питної води, охороною джерел та/або систем питного водопостачання; Відповідно до вимог частини 1 статті 6 Закон №2918-ІІІдержавна політика у сфері питної води, питного водопостачання та водовідведення будується на принципі додержання єдиних правил, норм і стандартів усіма суб`єктами відносин у сфері питної води, питного водопостачання та водовідведення. Вимогами статті 22 Закону №2918-ІІІ визначено, що споживачі питної води, послуг з питного водопостачання та водовідведення мають право на: забезпечення питною водою, якість якої відповідає державним стандартам, кількість і режим подачі якої визначаються на договірних засадах в обсязі, не меншому від нормативів питного водопостачання. Водночас, підприємства питного водопостачання та централізованого водовідведення зобов`язані забезпечити: виробництво та постачання споживачам питної води відповідно до умов договору; вжиття заходів щодо забезпечення населення питною водою у випадках порушень функціонування систем централізованого водопостачання та водовідведення (аварійні ситуації); вирішення ситуаційних питань, пов`язаних з порушенням функціонування систем централізованого водопостачання та водовідведення (аварійні ситуації) відповідно до плану оперативних дій із забезпечення споживачів питною водою у відповідному населеному пункті (районі). Також, пунктом 3 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2015 року №630 визначено, що послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв, визначених відповідно до частини третьої статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Вимогами пункту 6 Правил №630 визначено, що послуги повинні відповідати: - з централізованого постачання холодної та гарячої води - вимогам щодо якості і тиску води, температури гарячої води, а також розрахунковим нормам витрати води у точці розбору; - з централізованого опалення - нормативній температурі повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу) за умови їх утеплення споживачами та вжиття власником (балансоутримувачем) будинку та/або виконавцем заходів до утеплення місць загального користування будинку; - з централізованого водовідведення - нормативам з відведення стічних вод за умови підтримання відповідного стану приміщень будинку та прибудинкової території. Пунктом 29 Правил №630 визначено, що споживач має право на: усунення виконавцем виявлених недоліків у наданні послуг, яке знову ж таки кореспондується з обов`язком виконавця послуг надавати споживачу послуги в установлених обсягах, належної якості, безпечні для його життя, здоров`я та які не спричиняють шкоди його майну, відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Аналіз наведених норм чинного законодавства в сукупності свідчить, що саме на відповідача як виконавця послуг покладено обов`язок щодо належного (своєчасного, безперебійного) їх надання. При цьому, позивач як споживач таких послуг має право вимагати відновлення якості житлово-комунальних послуг, в разі виникнення обставин, що свідчать про невідповідність житлово-комунальних послуг умовам договору та вимогами чинного законодавства. Наявними матеріалами справи підтверджується відсутність холодної води на 3 поверхах будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а також належного тиску холодної води, що не відповідає нормам. Факт відновлення водопостачання житлового будинку та відсутність скарг на недостатній тиск підтверджується ухвалою суду від 19 грудня 2018 року у даній цивільній справі, тобто підтверджує вжиття відповідачем дій щодо належного виконання обов`язків виконавця комунальних послуг. Стосовно доводів представника відповідача, що складені позивачем акти, які долучені до матеріалів справи, складені не за законодавчо встановленою формою не спростовують факту відсутності нормального тиску холодної води у будинку розташованого за адресою: вул. [ADDRESS] , 4а впродовж тривалого часу. При цьому, бездіяльність це тривала пасивна форма поведінки суб`єкта, що виражається у формі невчинення або неналежного вчинення певної дії, обов`язок по вчиненню якої був у суб`єкта. В даному випадку суд не приймає до уваги доводи представника відповідача, що на звернення позивача та КП КЖС «Черьомушки» було надано обґрунтовані відповіді, оскільки в даному випадку спір виник не стосовно ненадання чи несвоєчасного надання відповіді на такі звернення, а стосовно неналежного надання житлово-комунальних послуг, а саме - забезпечення якісного питного водопостачання та водовідведення згідно вимог державних стандартів та встановлених нормативів. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог у даній частині. Відповідно до ст.\~23\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 1167 ЦК України, якщо моральної шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Згідно ч. 1 ст.\~23\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~4\~від 31.03.1995\~«Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Необхідними елементами складу цивільного правопорушення, як підстави деліктної відповідальності є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою винної особи. Відсутність хоча б однієї складової виключає обов`язок по відшкодуванню шкоди. Відповідно до ч. 1ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки до суду не надано жодних доказів душевних страждань позивача на які він посилається у позовній заяві. Позивачем не наведено доказів наявності причинного зв`язку між бездіяльністю відповідача та завданою йому шкодою, також не надано жодних доказів прояву такої шкоди, відтак підстави для задоволення вимог у цій частині відсутні.

Outcome: partial