Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

Згідно з поданим позовом заявлена вимога про визнання припиненим з 21.01.2010 року договору кредиту № 07.1/92-8 від 03.04.2008 р., укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] 03.04.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (назву змінено на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та [PERSON] укладено договір кредиту № 07.1/92-8. Відповідно до п. 1.1 договору кредиту кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 300 475 грн. зі сплатою 15,5 процентів річних та комісій. Пунктом 1.2 Договору кредиту встановлено, що кредит надається позичальнику на наступні цілі: придбання нерухомого майна - житлового будинку [ADDRESS] . Також, 03.04.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (назву змінено на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та [PERSON] укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії №07.1/93-8. Відповідно до п. 7.3 договору кредиту цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов`язань. Згідно з п. 3.2.3 договору кредиту кредитор має право вимагати дострокового повернення Кредиту, нарахованих процентів, сплати комісії та можливих штрафних санкцій у разі, зокрема, затримання позичальником сплати кредиту; перевищення сумою простроченої заборгованості суми кредиту більш як на 10 процентів; несплата позичальником в терміни, встановлені цим договором більше однієї виплати по кредиту, яка перевищує 5 процентів загальної суми кредиту передбачено ч. 3.2.3). При цьому, виконання боргових зобов`язань повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги (п. 3.3.14). Пунктом 7.2. Договору кредиту передбачено, що всі повідомлення за цим договором будуть вважатися зробленими належним чином, у випадку, якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом за зазначеними адресами Сторін, або вручені особисто під розписку про отримання. Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, тобто строку виконання зобов`язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. 18.11.2009 р. банк, застосувавши п. 3.2.3 договору кредиту, на адресу позичальника та поручителя [PERSON] та [PERSON] направив вимогу за вих. №11.4/96-5326, в якій вимагає дострокового виконання боргових зобов`язань за Договором кредиту в повному обсязі, шляхом сплати залишку заборгованості за кредитом - 273 979 грн., простроченої заборгованості по кредиту - 14 720 грн., нарахованих відсотків - 4 811,65 грн., прострочених відсотків по кредиту - 43 625,66 грн., пені по кредиту - 4 608,45 грн. Таким чином, на переконання позивача, відповідно до п. 3.2.3 кредитного договору банк скористався своїм правом і зажадав дострокового погашення кредитних ресурсів та змінив умови виконання кредитного договору, встановивши новий строк повного погашення заборгованості. Пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом, Банк (кредитор) відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання з 02.04.2025 р. на 20.01.2010 р. Після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію та позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором, оскільки, нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки поза строком дії кредитного договору не передбачено. Відповідач в окремо поданій суду заяві просив застосувати строк позовної давності та згідно з поданим відзивом відповідач позов не визнав повністю, зазначив, що згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). У зобов`язальних відносинах (стаття 509 ЦК України) суб`єктивним правом кредитора є право одержати від боржника належного виконання його обов`язку. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування позикодавцеві грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів. Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, якщо позичальник своєчасно не повернув суми позики, його борг складатиме: встановлений індекс інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки Національного банку України за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 - 80 ЦПК України, 03.04.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (назву змінено на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та [PERSON] укладено договір кредиту № 07.1/92-8. Відповідно до п. 1.1 договору кредиту кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 300 475 грн. зі сплатою 15,5 процентів річних та комісій. Пунктом 1.2 Договору кредиту встановлено, що кредит надається позичальнику на наступні цілі: придбання нерухомого майна - житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується відповідним договором. 18.11.2009 р. на адресу відповідача було направлено про порушення основного зобов`язання та про звернення стягнення на предмет іпотеки у зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань по договору кредиту: заборгованість за договором кредиту 273979,00 грн., прострочена заборгованість по кредиту 14 720,00 грн., нараховані відсотки 4 811,65 грн., прострочені відсотки по кредиту - 43 625,66 грн., пеня по кредиту - 4608,45 грн. Відповідно до рішення постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків від 30.08.2011 у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк», що є правонаступником за всіма права та обов`язками Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту позов задоволений частково: стягнуто з відповідачів, як солідарних боржників, 402 783 грн. 28 коп. заборгованості, яка утворилася станом на 01.11.2010 р., та судові витрати. Правовідносини між сторонами виникли із спору про дію договору кредиту від 03.04.2008 р. Дослідив докази, надані суду в порядку ст.ст. 76 - 80, 81 ЦПК України, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов`язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст.ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, як це передбачено статтею 617 ЦК України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України). Укладаючи договір 03.04.2008 р. сторони за ним погодили серед іншого обов`язок позичальника сплачувати проценти за використання кредиту в порядку, визначеному п.п. 1.1, 2.4, 2.10 цього договору та комісії в розміру та в порядку, передбачених цим договором (п. 3.3.7), та своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п.п. 1.1, 2.4 цього договору. Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК). Позивач не виконав обов`язок доказування, не надав докази, на підставі яких суд би мав змогу встановити факт припинення зобов`язання з підстав, визначених законом або договором, тому підстави для задоволення позову відсутні. З приводу наданого позивачем рішення третейського суду, то суду не було надано доказів видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду. Відповідно до ч. 8 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, підлягають доказуванню в загальному порядку при розгляді справи судом. Суд не бере до уваги зазначене рішення третейського суду, оскільки воно не спростовує наведених вище висновків суду. Судові витрати підлягають віднесенню на рахунок позивача, оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю.

Outcome: dismissed