Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-20 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, [PERSON] просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , а також встановити порядок виконання рішення суду шляхом зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] , з підстав, передбачених ст. 405 ЦК України, посилаючись на те, що він є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири № 2-4017 від 04 грудня 1999 року. У квартирі зареєстрована відповідач по справі, яка є його дочкою, однак з квітня 2007 року у спірному житловому приміщенні не проживає. Таким чином, враховуючи, що відповідач більше року не проживає у належній позивачу квартирі, останній просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки факт реєстрації [PERSON] негативно впливає на його матеріальний стан та порушує його права як власника. До судового засідання позивач [PERSON] , який про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, не з`явився, надавши заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] , яка про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, у судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позовних вимог [PERSON] . Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04 грудня 1999 року є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 3). Право приватної власності за [PERSON] зареєстровано Артемівським бюро технічної інвентаризації 22 грудня 1999 року за № 52-12472 (а.с. 3 зворот). Тож спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються\~Главою 6 ЖК України та ст. 405 ЦК України. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Як видно з довідки про склад сім`ї від 04 вересня 2019 року, в спірному житловому приміщенні, окрім позивача та його дружини [PERSON] , зареєстрована його дочка [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Відповідно акту від 04 вересня 2019 року, відповідач [PERSON] з 2013 року не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). За таких обставин, встановивши у судовому засіданні факт відсутності відповідача в спірному житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, суд вважає, що [PERSON] , [INFO] , на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . Позовні вимоги в частині встановлення порядку виконання рішення суду шляхом зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] задоволенню не підлягають, оскільки це не входить до компетенції суду. Тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково.

Outcome: partial