Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Звернувшись до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області позивач [PERSON] просить визнати відповідача [PERSON], такою особою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS], посилаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 01 липня 2002 року житлове приміщення - будинок [ADDRESS] належить позивачці. Разом з нею за вищевказаною адресою зареєстрований відповідач по справі [PERSON], що вбачається з домової книги, однак з 09 лютого 2013 року по теперішній час за вищевказаною адресою зареєстрований відповідач по справі [PERSON], жодного дня житловим приміщенням не користувався, особистих речей його в будинку не має, комунальні послуги не сплачує, що ставить її в скрутне матеріальне становище. Наявність зареєстрованої у належному будинку особи, а саме: [PERSON], тягне за собою порушення права позивача як власника, на вільне володіння та розпорядження своїм майном. Крім того позивач вимушена переплачувати кошти за комунальні послуги, незважаючи на те, що [PERSON] тривалий час не проживає за місцем реєстрації. Представник [PERSON], який діє в інтересах позивача [PERSON] надав заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача, в якій позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову не надав, тому суд, згідно ст. 224 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши всі обставини справи, та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 01 липня 2002 року АЕК № 711952 житлове приміщення - будинок [ADDRESS] позивачці [PERSON] (7). За зазначеною адресою зареєстрований з 09 лютого 2013 року по теперішній час відповідач по справі [PERSON], що вбачається з домової книги (а.с.8-10). Як вбачається з Акту перевірки паспортного режиму від 17 вересня 2015 року складеного старшим лейтенантом міліції ДІМ МВ ГУМВС Рожковим А.А. у присутності двох свідків, що відповідач [PERSON], який раніше зареєструвався по згоді позивача у будинку [ADDRESS] не мешкає за вказаною адресою тривалий час (більше одного року), в місті Костянтинівка не з'являється, та з місця реєстрації не знявся. Господарських зв'язків з будинком позивача відповідач не підтримує і особистих своїх речей не має (а.с.14). Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним( нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою,може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій,які можуть порушити його право , або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника втрачає право користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], слід задовольнити, а саме відповідача [PERSON] варто визнати такою особою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]., оскільки є достатні підстави на підтвердження факту відсутності відповідача у будинку позивача більше року без будь-яких поважних причин і судом не встановлено про існування будь-яких домовленостей між сторонами з приводу користування житлом. На підставі ст. 150 ЖК України, ст.ст. 383, 386, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved