Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 07.09.2020 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, в якій просив визначити їй додатковий строк для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її батька [PERSON] , померлого [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , [INFO] .. Після його смерті відкрилася спадщина, до якої входить домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS] частини якого належало йому на праві приватної власності. Зазначена нерухомість розташована на території обслуговування Зеленівської селищної ради та у разі не прийняття спадщини, право на неї може перейти до цього органу місцевого самоврядування. На час смерті батько у шлюбі не перебував, не мав живих братів та сестер, а також інших, окрім неї дітей, тому позивач є єдиною спадкоємицею померлого. Для отримання спадщини вона не змогла у встановлений строк звернутись із заявою до нотаріальної контори, оскільки захворіла на онкологію і на даний час ще перебуває на реабілітаційному періоді, під наглядом лікаря-онколога. У зв`язку з хворобою, позивач звернулася до приватного нотаріуса Херсонського МНО О.М. Голодюк з заявою про прийняття спадщини лише в 2020 році та дізналася про неможливість оформлення спадщини, оскільки пропустила строк. Вважає поважною причину пропуск строку, з огляду на що звернулася до суду із цим позовом для визначення їй додаткового строку судом для подання заяви про прийняття спадщини. ІІ. Виклад позиції відповідача. 07.10.2020 року на адресу суду від селищного голови виконавчого комітету Зеленівської селищної ради м. Херсона, надійшла заява, за змістом якої відповідач визнає позовні вимоги в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову. ІІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.09.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 15.10.2020 року. За клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено на 24.11.2020 року. Позивач в судове засідання не з`явилася, 24.11.2020 року через канцелярію суду представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, 07.10.2020 року селищний голова виконавчого комітету Зеленівської селищної ради, подав заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову. Положеннями ч.ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи згоду позивача та згоду відповідача про розгляд справи у їх відсутності, за наявних доказів в матеріалах справи про належне повідомлення учасників справи про день, час та місце судового розгляду справи, суд постановив розглянути справу за відсутності учасників справи і з урахуванням прийнятого судом визнання позову відповідачем ухвалити судове рішення у підготовчому судовому засіданні, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову тощо) не застосовувались. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] виданим 08 травня 2019 року Суворовським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №371. [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , про що свідчить актовий запис №171 складений 11.11.1963 року Погребищенським РАГС у Вінницькій області та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . 29 червня 1985 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровано шлюб, про що 29.06.1985 року міським відділом РАГС м. Херсона зроблено відповідний актовий запис №510 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 26.09.2006 року, що підтверджено додатково витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13854683 від 13.03.2007 року, є [PERSON] . За інформацією з Зеленівської селищної ради від 19.10.2020 року вих. №554/016 до Зеленвської селищної ради м. Херсона та її виконавчого комітету не зверталася жодна особа стосовно прийняття спадщини після смерті гр. [PERSON] , який проживав за адресою: [ADDRESS] , та помер [INFO] . КУ ХОР «Херсонського обласного онкологічного диспансеру» паталогоанатомічного відділу за результатами дослідження 06.09.2019 року [PERSON] встановлено діагноз рак правої молочної залози. Відповідно до епікриз амбулаторного курсу променевої терапії [PERSON] , 1963 р.н., знаходилася на амбулаторному лікуванні в радіологічному відділенні №1 з 03.02.2020 по 04.03.2020 року на післяопераційному курсі Т8Т. 05.08.2020 року за вих. №309/016 приватним нотаріусом Херсонського МНО Голодюк О.М. позивачу роз`яснено, що за відсутності документів про підтвердження вчасного прийняття спадщини і відсутності рішення суду щодо прийняття спадщини видача свідоцтва про право на спадщину неможлива. V. Оцінка Суду. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.ст.1217, 1218 ЦК України). Частинами 1, 2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно статті 1276 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. За ч. ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємцю, який пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви У відповідності до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила вказаної статті можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави та ці обставини визнані судом поважними. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року при розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини судам слід перевіряти наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Як встановлено судом, позивач, як спадкоємець після смерті батька набула право на прийняття спадщини за законом. У встановлений законом строк для прийняття спадщини позивач не звернулися із відповідною заявою до нотаріальної контори, оскільки перебувала на стаціонарному лікуванні у зв`язку з тяжкою хворобою, і не мала можливості подати заяву про прийняття спадщини у строки визначені законодавцем. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач не заперечував проти задоволення позову, а отже фактично визнав позовні вимоги, про що було направлено на адресу суду окрему письмову заяву, і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для прийняття визнання позову відповідачем. За таких обставин, враховуючи, що як на підставу пропуску визначеного законом строку для прийняття спадщини позивач посилається на тривалу тяжку хворобу, що знайшло своє підтвердження матеріалами справи, з огляду на встановлені під час судового розгляду обставини, суд визнає поважними причини пропуску строку позивачем для звернення із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори і вважає за належне визначити позивачу додатковий строк для подання нею заяву про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] , тривалістю в шість місяців з дня набрання рішенням законної сили, який суд вважає достатнім для подання відповідної заяви. З огляду на викладене позов підлягає задоволенню. VІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VІI. Розподіл судових витрат між сторонами. Позивачем не заявлено вимогу про стягнення судових витрат з відповідача.

Outcome: approved