Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом та уточнивши заявлені позовні вимоги (а.с.36), [PERSON] просить: за для можливості оздоровлення дитини, надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Автономної Республіки Крим та Російської Федерації неповнолітнього [PERSON], [INFO], у супроводі матері, [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO], на термін з набрання рішенням суду законної сили до 01.05.2016 року, посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 25.11.2006 року по 06.11.2008 року. Від шлюбу мають малолітню дитини - [PERSON], [INFO]. На даний час малолітній [PERSON] мешкає з нею та перебуває на її утриманні. Вона належним чином, як мати, піклується про здоров'я, фізичний розвиток, духовний та моральний стан дитини. Оскільки її малолітня дитини [PERSON] за станом здоров'я потребує періодичного відвідування морського узбережжя із субсередньоземноморським та субтропічним кліматом у м. Ялта Автономної Республіки Крим та м. Сочі Російської Федерації, вона має намір виїхати за межі України до зазначених міст для оздоровлення дитини. Відповідно до п.4 постанови КМУ від 27.01.1995 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, можливий у супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою. Враховуючи, що місце перебування відповідача їй невідомо, вона не має можливості отримати його дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України, а тому змушена звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно п.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала повністю з підстав, наведених у позовній заяві, просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON], будучи згідно ч.3 ст. 76 ЦПК України належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, тому суд, на підставі ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 25 листопада 2006 року по 06 листопада 2008 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.4). Малолітній [PERSON] проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS] (а.с.3). Позивач матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Малолітній [PERSON] страждає на хронічний бронхіт та потребує санаторно-курортного лікування на ЮУК та м. Сочі Російської Федерації з субтропічним кліматом, що підтверджується довідкою Амбулаторії № 5 КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Костянтинівської міської ради від 12.05.2015 року (а.с.37). Стаття 33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Стаття 313 ЦК України передбачає, що особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХП, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України». У відповідності до положень ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Правила перетинання держаного кордону громадянами України, затверджені постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 зі змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, як не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Позивач має намір забезпечити відпочинок та оздоровлення сина на території Автономної Республіки Крим та Російської Федерації. Проте, у зв'язку з відсутністю інформації про місце перебування відповідача, позивач не може отримати його згоду на виїзд малолітньої дитини за кордон. Беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд малолітнього [PERSON] за межі України для тимчасового перебування, а також враховуючи те, що тимчасовий виїзд малолітньої дитини разом з матір'ю за кордон на відпочинок та оздоровлення відповідає інтересам дитини, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] На підставі ст. 155 СК України, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в України громадян України», ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», протоколу № 4 до Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод»,

Outcome: approved