Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Згідно з поданим позовом в останньому заявлено вимогу про зміну розміру стягуваних з [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) аліментів на користь [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , що були визначені рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24.06.2016 року з 800 грн. щомісячно на аліменти в розмірі 1/4 від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтований тим, що сторони в даній справі мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] , який на час подання позову є неповнолітнім, який проживає разом із позивачем. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.06.2016 р. з відповідача на користь позивача на утримання сина були стягнуті аліменти у розмірі 800 грн., щомісячно з 20.05.2016 року до повноліття дитини, втім, відповідач, ухиляється від виконання свого обов`язку щодо утримання дитини, аліментні платежі сплачує нерегулярно та не в повному обсязі, матеріально дитині не допомагає, участі у її вихованні не приймає та не виконує жоден із тих обов`язків, які покладені на нього законом як на батька дитини. Відповідач не скористався правом надання відзиву на позов; у судовому засіданні позов визнав повністю, пояснив, що працевлаштувався на роботу та працює водієм маршрутного таксі. Як встановлено судом на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.05.2016 р. з відповідача на користь позивача на утримання сина були стягнуті аліменти у розмірі 800,00 грн. щомісячно з 20.05.2016 р. до повноліття дитини. Рішення суду набрало законної сили та було звернуто до виконання. Дитина проживає разом із матір`ю (позивачем). Спірні правовідносини виникли із зміни розміру аліментів. Дослідив докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою\~\~(ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану платника чи одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи зі змісту ст. 192 СК України, законом встановлено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів за рішенням суду: зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів. За ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані\~встановлюються такими\~засобами:\~ письмовими,\~речовими і\~електронними доказами;\~ висновками\~експертів;\~ показаннями свідків. За ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому для суду наявні підстави для задоволення позову. Судові витрати підлягають віднесенню на рахунок держави, оскільки позивач має пільги щодо сплати судового збору (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

Outcome: approved