Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Згідно позову, що надійшов до суду 25.11.2015 року, та змінам до нього від 14.01.2016 р. (а.с.71-72), позивач зазначив, що, згідно з наказом Міністра енергетики та вугільної промисловості України від 17.06.2014 р. № 99-к/к, його, [PERSON], призначено на посаду виконуючого обов'язки директора Державного підприємства «Смоли» з 18.06.2014 р., на якій він пропрацював до 26.12.2014 р. Наказом Міністра енергетики та вугільної промисловості України від 26.12.2014 р. № 291-К/К, його було звільнено з роботи 26 грудня 2014 р., у зв'язку з поновленням на роботі керівника, який раніше займав цю посаду, на підставі п. 6 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до п. 6 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу. Згідно ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Частина 1 ст. 116 КЗпП України встановлює, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 09.11.2015 р., провадження № 22-ц/774/9372/15 по цивільній справі № 174/757/15-ц за позовом [PERSON] до ДП «Смоли» про стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника, встановлено, що згідно розрахункових листків за грудень 2014 року та січень 2015 року з позивачем було здійснено розрахунок при звільненні за виключенням виплати йому вихідної допомоги згідно зі ст.44 КЗпП України. Апеляційний суд встановив, що на день розгляду справи в апеляційному порядку відповідачем недоплачена позивачу вихідна допомога у розмірі 37,40 грн. Ця сума була стягнута з відповідача згідно з резолютивною частиною рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 09.11.2015 р. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України вказані обставини не потребують доказування. До цього часу рішення апеляційного суду в цій частині про стягнення з відповідача вихідної допомоги у сумі 37,40 грн. не виконано. Згідно зі ст. 117 КЗпП, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 07.09.2015 р. у цивільній справі № 174/757/15-ц стягнуто з ДП «Смоли» на його користь суму середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 26.12.2014 р. по 17.08.2015 р. у розмірі 76 479,93 грн., яку було зменшено рішенням апеляційного суду від 09.11.2015 р. до 57 115,03 грн. Таким чином, відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України, відповідач повинен виплатити йому середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 18.08.2015 р. по цей час (25.11.2015 р.) Згідно п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року № 6-195цс14. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 09.11.2015 р. встановлено, що його середньогодинний заробіток за останні два місяці роботи складає 54,95 грн. Кількість робочих днів за період з 18.08.2015 р. по цей час (25.11.2015 р.) складає 71 день. Відповідно до ст. 50 КЗпП України, нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень. Вказане відповідає 8 годинам на день при 5- денній робочій неділі. Таким чином, середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку за період з 18.08.2015 р. по 25.11.2015 р. визначається наступним чином: 54,95 грн. х 8 год. х71 день = 31 211,60 грн. Пункт 3 ч. 1 ст. 232 КЗпП України встановлює, що безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників, а також службових осіб митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службових осіб державної контрольно-ревізійної служби та органів державного контролю за цінами; керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого та регіонального самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об'єднаннями громадян з питань звільнення, зміни дати і формулювання причини звільнення, переведення на іншу роботу, оплати за час вимушеного прогулу і накладання дисциплінарних стягнень, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial