Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 23 серпня 1996 року житловий будинок, розташований за адресою: вул. Шкільна, 60А, с. Барвінівка Новомиколаївського району Запорізької області, належить на праві спільної сумісної власності: [PERSON]; [PERSON]; [PERSON]; [PERSON]; [PERSON]. Належність зазначеного житлового будинку вказаним громадянам підтверджується довідками комунального підприємства «Новомиколаївське госпрозрахункове архітектурно-планувальне технічно-інвентаризаційне бюро» від 21.01.2011, а також від 05.06.2015 № 95, підставою для видачі якої є свідоцтво про право власності на житло від 23 серпня 1996 року. У реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, а також у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Шкільна, 60А, с. Барвінівка Новомиколаївського району Запорізької області, що підтверджується інформаційною довідкою від 03.06.2015 № 38503741, інформацією від 03.06.2015 № 38503766. Відповідно до акту обстеження житлового будинку № 60-а по вул. Шкільній в селі Барвінівка Новомиколаївського району Запорізької області від 20.01.2011 будинок знаходиться в аварійному стані, потребує відновлення шляхом капітального ремонту і проживання в ньому у вказаний період неможливе. Згідно з актом обстеження стану житлового будинку № 60А по вул. Шкільній в селі Барвінівка Новомиколаївського району Запорізької області від 06.04.2015 позивач з серпня 2003 року доглядає за будинком, підтримує належний порядок навколо будинку та на прибудинковій території. Розпискою відповідача від 05.08.2003 підтверджується отримання ним від позивача 15 000,00 грн. за продаж житлового будинку за адресою: вул. Шкільна, 60А, с. Барвінівка Новомиколаївського району Запорізької області. Довідкою Барвінівської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області підтверджується те, що позивач проживає за адресою: [INFO]. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Частиною четвертою цієї статті визначено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно з пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 388 ЦК України та ч. 1 ст. 145 ЦК УРСР 1963 року, володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Як на підставу добросовісного заволодіння будинком позивач посилається на розписку відповідача від 05.08.2003. На момент видачі зазначеної розписки відносини між сторонами були врегульовані, зокрема нормами ЦК УРСР 1963 року та Закону України «Про власність» від 07.02.1991 № 697-ХІІ. Підставою виникнення права приватної власності, відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 № 697-ХІІ (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), було, в тому числі, одержання майна внаслідок укладення угод, не заборонених законом. Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). З тексу позовної заяви випливає, що на момент придбання жилого будинку, розташованого за адресою: вул. Шкільна, 60А, с. Барвінівка Новомиколаївського району Запорізької області, позивач знав, що [PERSON] не має правовстановлюючих документів на цей будинок, а отже позивач мав знати і про те, що передаючи цій особі гроші за розпискою, у нього не виникне підстав для набуття права власності на нерухоме майно. За таких обставин суд визнає помилковим твердження позивача про добросовісне заволодіння ним жилим будинком, у звязку з чим відсутні передбачені ст. 344 ЦК України підстави для визнання права власності за набувальною давністю. Крім цього, відповідачем у справі про визнання права власності на майно за набувальною давністю має бути попередній власник майна або його правонаступник. Позивачем зазначено, що будинок, розташований за адресою: вул. Шкільна, 60А, с. Барвінівка Новомиколаївського району Запорізької області, неодноразово перепродавався за розписками. Проте, згідно з вищезазначеними довідками комунального підприємства «Новомиколаївське госпрозрахункове архітектурно-планувальне технічно-інвентаризаційне бюро», цей будинок і по день розгляду даної справи перебуває у спільній сумісній власності: [PERSON]; [PERSON]; [PERSON]; [PERSON]; [PERSON]. Таким чином, саме ці особи, або їх правонаступники є належними відповідачами у справі. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказів того, що [PERSON] є правонаступником вищезазначених власників жилого будинку, позивач суду не надав. Надані позивачем розписки [PERSON] від 26.04.2000, від 28.04.2000, від 10.05.2000, від 02.06.2000, від 04.11.2000, від 13.11.2001, розписка [PERSON] від 26.04.2000, є неналежними доказами переходу права власності на спірний жилий будинок до [PERSON] З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позов предявлено позивачем до неналежного відповідача. Виходячи з цього, [PERSON] як неналежний відповідач позбавлений права подавати заяву про визнання цього позову. У звязку з недоведеністю обставин, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, а також предявленням позову до неналежного відповідача, суд визнає позов таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. Документально підтверджені судові витрати, понесені відповідачем, відсутні. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: dismissed