Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. 24 березня 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому з урахуванням заяви про усунення недоліків просила розірвати шлюб укладений між сторонами та зареєстрований 15.07.2006 Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №325; після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] »; просила відстрочити сплату судового збору до ухвалення рішення по даній справі. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15.07.2006 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від вказаного шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між сторонами не склалося через різні характери, різні погляди на життя. Позивач вважає, що збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Збереження шлюбу не бажає. Позивач вважає примирення не можливим. Донька на час розірвання шлюбу проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] без реєстрації місця проживання, як зазначено в заяві поданій позивачем на усунення недоліків позову. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач відзиву на позов не подав, був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.03.2020 року позов залишено без руху, позивачу надано строк на усунення зазначених у ній недоліків. 23.06.2020 року заявник через свого представника подав до суду заяву на усунення недоліків та заявив клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.06.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про відстрочення сплати судового збору задоволено, відстрочено [PERSON] сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Справу призначено до розгляду на 17.08.2020 року. Судові засідання призначені на 17.08.2020 року, 07.09.2020 року, 12.10.2020 року не відбулися у зв`язку з відсутністю інформації про належне повідомлення відповідача про дату та час розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 26.10.2020 року. 07.09.2020 року представник позивача через канцелярію суду подав заяву, за змістом якої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував. У судове засідання у час призначений для розгляду справи позивач не з`явилася, 23.10.2020 року через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі за наявними у справі матеріалами. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідач повторно не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем його проживання, направлення СМС-повісток, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. Як передбачено ч.ч. 2-3, 13 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. За наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має офіційної електронної адреси, та технічної можливості, повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. Як передбачено п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «Вячеслав Корчагін проти Росії» №12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У встановлений судом в ухвалі від 24.06.2020 року строк, відповідач, відзиву на позов не подав, будь-яких інших клопотань від відповідача також не надходило. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ч.1 ст.280 ЦПУ України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, враховуючи згоду позивача про розгляд справи у його відсутності у заочному порядку із ухвалення рішення при заочному розгляді справи на підставі поданих позивачем документів та повторної неявки відповідача у судові засідання, який повідомлявся належним чином про день, час та місце судового розгляду справи, що сприймається судом як належне повідомлення відповідача і відсутності будь-яких заяв від нього, суд вважає за можливе постановити розглянути справу у заочному порядку за відсутності учасників справи із ухваленням заочного рішення, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Судом встановлено, що 15.07.2006 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровано шлюб, про що Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, 15.07.2006 року зроблено відповідний актовий запис №325, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим повторно 18.07.2020 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) серії [NUMBER] . Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу присвоєно « [PERSON] ». Від вказаного шлюбу мають малолітню дитину, доньку [PERSON] , [INFO] , про що Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції України, 02.08.2007 року зроблено відповідний актовий запис №948, та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Відповідно до довідки виданої керівником ЖЕКА «Оскар» вих..№14.04.20 від 20.04.2020 року, [PERSON] проживає без реєстрації з січня 2020 року за адресою: [ADDRESS] разом з донькою [PERSON] , 2007 року народження. Сімейне життя між сторонами не склалося через різні погляди на життя, що стало причиною втрати почуття любові та поваги один до одного. Позивач вважає, що зберегти сім`ю неможливо, примирення не бажає. Шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально. Спору щодо місця проживання дитини немає. Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу Судом не встановлено. ІV. Оцінка Суду. Відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно із частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною другою статті 112 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх позивач не має наміру, примирення і збереження сім`ї на переконання позивача є неможливим. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право за статтею 113 СК України після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у заяві на усунення недоліків від 23.06.2020 року просила залишити без змін після розірвання шлюбу її прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги інші обставини життя подружжя, Суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.06.2020 року, відстрочено позивачу сплату судового збору за подання позову до суду - до ухвалення судового рішення у справі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Приймаючи до уваги, що позивачу відстрочено сплату судового збору за подання позову про розірвання шлюбу до суду, ураховуючи задоволення позовних вимог, з відповідача в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір визначений за ставками встановленими ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved