Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Згідно позовної заяви, яка надійшла до суду 23 червня 2015 року, сторони з 21 січня 2014 року перебувають в шлюбі, однак з червня 2014 року не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Від сумісного проживання мають сина [PERSON], [INFO]. З народження дитина повністю перебуває на утриманні позивача. Відповідач на даний час перебуває в місцях позбавлення волі, не виконує добровільно свій обовязок щодо утримання дитини, інші стягнення по виконавчих документах з нього не проводяться, тому позивач просить стягнути з нього на її користь щомісячно аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі 400 грн. до досягнення дитиною повноліття та на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку 300 грн. Позивач в судове засідання не зявилась, згідно поданої заяви просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Вказує, що зазначений у позові розмір аліментів погоджено з відповідачем і такий розмір він буде спроможний сплачувати, інших дітей у нього немає. Вона не працює і немає можливості працевлаштуватись, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому потребує утримання від відповідача до досягнення дитиною 3 років. Відповідач в судовому засіданні в режимі відеоконференції вказав, що позов визнає в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення, інших дітей немає, будь-які стягнення по виконавчих документах з нього не проводяться. На даний час немає можливості надавати матеріальну допомогу дружині на утримання спільної дитини, оскільки перебуває у місцях позбавлення волі, проте після звільнення орієнтовно через 6 місяців готовий таку надавати у тому розмірі про який зазначено у позовній заяві. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до змісту ч. 1, ч. 2 ст. 80, ч. 2 ст. 84, ч. 1 ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У статті 182 СК України зазначено та у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей; непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21 січня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізяславського районного управління юстиції у Хмельницькій області, після реєстрації шлюбу прізвище дружини «Хомич». Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народився 31 жовтня 2014 року, його батьками є [PERSON], [PERSON] Із довідки виконавчого комітету Меджибізької селищної ради Летичівського району від 23 червня 2015 року вбачається, що дитина [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Отже, з урахуванням досліджених письмових доказів, пояснень відповідача, який позов про стягнення аліментів на дитину та дружину визнав в повному обсязі, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави необхідно стягнути суму судового збору в розмірі 243,60 грн. (в редакції Закону України Про судовий збір чинній на час подання позовної заяви до суду). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved