Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

З позовом до суду звернулась [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, Шосткинський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в котрому просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 18354 виданий 11 вересня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» неповернутих в строк коштів за договором про надання невідновлюваної кредитної лінії №25 від 15 травня 2006 року. Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що вона отримала копію постанови Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області про відкриття виконавчого провадження від 13 серпня 2018 року, згідно з якою відкрито виконавче провадження ВП № 56773968 на підставі виконавчого напису № 18354 від 11.09.2018 року винесеного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість в сумі 256389,52 дол. США. З даними висновками про заборгованість за кредитним договором позивачка не згодна та з огляду на спірність правовідносин вважає виконавчий напис нотаріуса таким, що підлягає скасуванню. Зокрема, позивач зазначає, що 09 березня 2010 року відповідач звернувся до позивача з письмовою вимогою про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, чим змінив строк виконання основного зобов`язання і мав право пред`явити позов до суду протягом трьох років, починаючи з 10 березня 2010 року. Проте, 11 вересня 2017 року звернувся із заявою про вчинення оспорюваного виконавчого напису, яку вважає подано після спливу трирічного строку із дня виникнення права вимоги. Крім того, перед зверненням відповідача до нотаріуса Чуловського В.А. за вчиненням виконавчого напису, відповідач не звертався до позивача з вимогою про погашення заборгованості, не отримував від позивача підтвердження безспірності вимог та відповідно не міг надати докази безспірності вимог нотаріусу. Також, позивач зазначає, що нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, оскільки на підставі документів, наданих відповідачем нотаріусу із заявою про вчинення виконавчого напису, не можна встановити безспірність вимог відповідача до позивача, а тому, виконавчий напис вчинено з порушенням закону. В судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача надав суду заяву, про розгляд справи за його відсутності, та зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. В судове засідання представник відповідача також не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, окрім того, скориставшись своїм правом, відповідач в особі представника надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки заборгованість на час вчинення виконавчого напису була безспірною, порушень у вчиненні виконавчого напису нотаріусом не допущено, а вимоги, які пред`явлені позивачкою, в позовній заяві є безпідставними. Треті особи Приватний нотаріус Київського нотаріального округу Чуловський В.А. та представник Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області в судове засідання не з`явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином. Своїм правом надати пояснення щодо позовних вимог треті особи не скористалися. Від представника Шосткинського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Сумській області до суду надана заява про розгляд справи без його участі. Чуловський В.А. заяв та клопотань до суду не надавав. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 15 травня 2006 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладений договір про надання невідновлюваної кредитної лінії №25, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 170000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12 % річних, з терміном повернення до 14 травня 2016 року. На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором позивачка передала кредитору в іпотеку житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8-10). В подальшому 28 січня 2009 року сторони уклали додаткову угоду №1 до договору про надання невідновлюваної кредитної лінії №25 від 15 травня 2006 року, відповідно до якої домовилися, що починаючи з лютого 2009 року, погашення основного боргу, який станом на дату підписання додаткової угоди становить 138520 доларів США, має відбуватися відповідними частинами згідно графіку до 10 числа включно, з кінцевим терміном, до якого має бути повністю повернення остання його частина, до 14 травня 2016 року включно або достроково. Інші умови договору кредиту залишилися незмінними і сторони підтвердили за ними свої зобов`язання. 11 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. на підставі заяви ПАТ «Укрсоцбанк» вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №18354, про стягнення з [PERSON] на підставі договору від 15 травня 2006 року на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість у розмірі 256 389, 52 дол. США, яка складається з заборгованості за кредитом 138520 дол. США, заборгованості за відсотками за користування кредитом 117869 дол 52 центів США та суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису (розмір якої не визначений). Зазначено, що строк платежу по кредитному договору настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 01 травня 2015 року по 17 травня 2017 року. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999р. № 1172. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Як вбачається з матеріалів справи, укладаючи договір кредиту від 15 травня 2006 року, сторони у п. 7.2 договору погодили, що усі повідомлення за цим договором будуть вважатися зробленими належним чином, у випадку, якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом, або вручені особисто за зазначеними адресами сторін. Датою отримання повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення, або дата поштового штемпеля відділення зв`язку одержувача. Як вбачається із договору під письмовим повідомленням необхідно розуміти не тільки направлення відповідних відомостей зазначеним особам у письмовому вигляді, а й отримання цими особами необхідних відомостей. На виконання ухвали суду 03 вересня 2018 року приватним нотаріусом Чуловським В.А. надана до суду копія нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису №18354 від 11 вересня 2017 року. З якої вбачається, що відповідачем до заяви про вчинення виконавчого напису додано список цінних відправлень №869 від 27 липня 2017 року, квитанцію про сплату поштових відправлень за списком №8847 від 01 серпня 2017 року та список №8847 згрупованих відправлень поданих в МВПЗ Чернігів, в підтвердження направлення [PERSON] вимогу про усунення порушень та вимогу про добровільне виселення за вихідним №5690/17 від 27 липня 2017 року (а.с. 41-42, 43, 44, 45-46). Разом з цим, жодних доказів отримання даної вимоги [PERSON] відповідач нотаріусу не надав. Таким чином, приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої пунктом 2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Крім того, як вбачається з наданої позивачем копії листа АКБСР «Укрсоцбанк» від 09 березня 2010 року №08.4-10/96-1197, за неналежне виконання взятих на себе зобов`язань за договором кредиту банк просив позивача в даному листі негайно повністю повернути заборгованість по кредиту та відсоткам у розмірі 147849 доларів 17 центів та 13798 доларів 18 центів пені за прострочку платежів. Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Отже, пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про негайне повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня після строку, зазначеного у листі-претензії. Враховуючи, що банк звернувся до нотаріуса з пропуском строку для вчинення виконавчого напису, зазначеного у статті 88 Закону України «Про нотаріат», а тому оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства. Більш того слід зазначити, що хоча банк і зазначає, що звернувся з заявою про здійснення виконавчого напису про стягнення заборгованості за період з 01 травня 2015 року по 17 травня 2017 року, однак до цієї заборгованості фактично включено всю, яка виникла за весь час дії договірних відносин. Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки при його вчиненні нотаріус не перевірив безспірність вимог банку та вручення боржнику письмової вимоги про усунення порушень. З огляду на зазначене позов [PERSON] слід задовольнити. На підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: approved