Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, [PERSON], уточнивши заявлені позовні вимоги просить стягнути з відповідача промислово-комерційної фірми «Русіч» на його користь моральну шкоду, завдану трудовим каліцтвом при виконанні трудових обовязків внаслідок виробничої травми в розмірі 15\~000,00 грн., посилаючись на те, що з 04.03.1992 року по 01.09.1999 року він перебував у трудових правовідносинах з промислово-комерційною фірмою «Русіч». 01.03.1993 року під час виконання робіт за договором підряду з ПАТ «Часовоярський вогнетривкий комбінат» в складі бригади в цеху з опалення вогнетривів ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» отримав трудове каліцтво. Висновком МСЕК позивачу встановлено 30 % стійкої втрати професійної працездатності. В звязку з отриманим трудовим каліцтвом йому спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що в нього погіршився стан здоровя, порушена нормальна життєдіяльність, оскільки він втратив 30 % своєї працездатності, тривалий час перебував на лікуванні, через травму голови постійно відчуває головний біль, постійно має проходити лікування. У звязку з травмою, він не має можливості вести повноцінне особисте та суспільне життя, частково порушені його відносин з оточуючими людьми, друзями та знайомими, порушились його плани на подальше життя, через що в нього зявилось почуття тривоги перед майбутнім. Вважає, що відповідно до вимог ст.237-1 КЗпП України, відповідач, як роботодавець, повинен нести відповідальність за спричинену йому моральну шкоду, яку він оцінює у 15\~000,00 грн. Представник позивача [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, надавши заяву про підтримання предявлених позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за його відсутності. В наданій суду заяві, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач промислово-комерційна фірма «Русіч», який в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України був повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання участь представника не забезпечив, причини неявки представника суду не повідомив, тому суд на підставі ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Третя особа Відділення виконавчої дирекції фонду у м. Костянтинівці Донецької області, була повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання участь представника не забезпечив, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника. Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що предявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 Закону України «Про охорону праці», державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоровя працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Судом встановлено, що [PERSON] з 04.03.1992 року по 01.09.1999 року перебував у трудових правовідносинах з промислово-комерційною фірмою «Русіч». Згідно акту про нещасний випадок, повязаний з виробництвом, форми Н-1 від 30.03.2007 року, під час виконання 01 березня 1993 року трудового обовязку на підприємстві відповідача, на території вогнетривкого комбінату м. Часів Яр з [PERSON] стався нещасний випадок, в результаті якого він отримав травму забій головного мозку, перелом черепа. Висновком МСЕК від 27.04.2007 року [PERSON] вперше встановлено 25 % втрати професійної працездатності в зв'язку з трудовим каліцтвом. Висновком МСЕК від 25.05.2009 року йому підтверджено 30 % втрати професійної працездатності та встановлена ІІI група інвалідності. Висновком МСЕК від 17.05.2010 року йому підтверджено 30 % втрати професійної працездатності з тих же підстав та ІІI група інвалідності. Висновком МСЕК від 21.05.2013 року йому підтверджено 30 % втрати професійної працездатності з тих же підстав та ІІI група інвалідності безстроково. З письмових пояснень представника позивача [PERSON], вбачається, що внаслідок ушкодження здоровя [PERSON] у звязку з виконанням трудових обовязків втратив 30 % своєї працездатності, що призвело до погіршення стану здоровя, порушення нормальної життєдіяльність, оскільки він втратив 30 % своєї працездатності, тривалий час перебував на лікуванні, через травму голови постійно відчуває головний біль, постійно має проходити лікування. У звязку з травмою, він не має можливості вести повноцінне особисте та суспільне життя, частково порушені його відносин з оточуючими людьми, друзями та знайомими, порушились його плани на подальше життя, через що в нього зявилось почуття тривоги перед майбутнім. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - моральна шкода може складатися, зокрема, у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного способу життя, при настанні інших негативних наслідків. Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 8.10.2008р. № 20-рп/2008, потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання мають право на підставі ст.237-1 КЗпП України на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Факт заподіяння [PERSON] моральної шкоди підтверджується наданими позивачем та дослідженими у судовому засіданні доказами: копією трудової книжки, копією Акту № 1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 30.03.2007 року, копіями довідок МСЕК про встановлення позивачу ступеню втрати професійної працездатності та ІІI групи інвалідності. Зазначені докази свідчать про те, що ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням позивачем трудових обов'язків, заподіює йому моральні та фізичні страждання, обмежує його можливості вести активний спосіб життя, у зв'язку з чим лікарями йому встановлені відповідні обмеження, тому суд вважає доведеним факт заподіяння позивачеві [PERSON] моральної шкоди. Розглядаючи та вирішуючи питання про розмір відшкодування [PERSON] моральної шкоди, суд враховує ступінь втрати позивачем професійної працездатності 30 %, встановлений висновком МСЕК від 21.05.2013 року у звязку з травмою, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках та можливій подальшій професійній діяльності, неможливість відновити втрачене здоров'я, порушення загальновизнаних життєвих зв'язків позивача та, виходячи із засад розумності, виваженості й справедливості, приходить до висновку про часткове задоволення позову в розмірі 8000,00 гривень.

Outcome: partial