Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, [PERSON] просить визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Корсунського, 61/16, посилаючись на те, що вона є власником квартири № 16, розташованої у будинку № 61 по вулиці Корсунського в місті Бахмут Донецької області, на підставі договору купівлі-продажу від 18.10.2013 року. У квартирі з 15.10.2008 року (до набуття позивачем права власності на спірне житлове приміщеня) зареєстрована [PERSON] по справі, яка не є членом сімї позивача, та у спірній квартирі жодного дня не проживала. Таким чином, враховуючи, що відповідач не проживає у належній [PERSON] будинку, остання просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки факт реєстрації [PERSON] негативно впливає на матеріальний стан позивача та порушує її права як власника. До судового засідання позивач [PERSON], яка про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, не зявилась, надавши заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON], яка про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, у судове засідання не зявилась, надавши суду заяву про визнання позовних вимог [PERSON] та розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, заслухавши представника позивача, вважає, що позов обґрунтований та підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] на підставі договору дарування квартири від 18.10.2013 року є власником квартири № 16, розташованої у будинку № 61 по вулиці Корсунського в місті Бахмут Донецької області (а.с. 5). Тож спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються\~Главою 6 ЖК України. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до\~статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.\~\~На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування. Як вбачається з копії довідки № 174 від 19.02.2019 року, в спірному житловому приміщенні, окрім позивача, її чоловіка [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], зареєстрована [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно акту про не проживання, відповідач [PERSON], [INFO], з 20.07.2018 року не проживає за адресою: [INFO] (а.с. 7). За таких обставин, встановивши у судовому засіданні факт відсутності відповідача в спірному житловому приміщення без поважних причин, суд вважає, що [PERSON], [INFO], слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 16, розташованою у будинку № 61 по вулиці Корсунського в місті Бахмут Донецької області. Тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved