Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

Зміст позовних вимог, пояснення сторін. У жовтні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування позову посилається на те, що 10 вересня 2016 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сім`я розпалась оскільки в сім`ї почали виникати суперечки з різних приводів, у сторін різні погляди на подружнє життя, на ведення домашнього господарства. З осені 2017 року сторони не проживають разом. Сторони не ведуть спільного господарства, подружніх стосунків не підтримують. Позивачка переконана, що збереження сім`ї неможливе і суперечитиме їхнім з відповідачем інтересам, оскільки у кожного своє життя, шлюб має формальний характер. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив шлюб розірвати. Суд вважає за можливе розглянути справу без нез`явившихся сторін на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 10 вересня 2016 року Ізюмським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 207. Сторони припинили подружні відносини спільне господарство не ведеться, втрачені фізичні та духовні зв`язки. У відповідності достатті 112 СК Українисуд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивачка вказує суду, що сумісне подружнє життя не склалося, причиною розірвання шлюбу стали часті суперечки з різних приводів. У сторін різні погляди на подружнє життя та ведення домашнього господарства. Норми права, що регулюють правовідносини під час розгляду справи. Відповідно до ч. 2ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зіст. 24 СК Українишлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно дост. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає відновити своє дошлюбне прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved