Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

З жовтня 2019 року в провадженні Кременчуцького районного суду Полтавської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказував, що між ним та [PERSON] , 26.07.2013 року зареєстрований шлюб. Під час шлюбу у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з відповідачем. Позивачем вказано, що спільне життя не склалося, через протилежні погляди на сім`ю та сімейні цінності. Фактично, шлюбні відносини між сторонами припинено. З червня 2019 року, разом не проживають. [PERSON] вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливо та суперечить його інтересам та інтересам дитини. На підставі викладеного просив суд ухвалити рішення, яким шлюб, укладений між ним та [PERSON] зареєстрований 26.07.2013 року - розірвати, судові витрати за розгляд справи покласти на відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Суду надав заяву про слухання справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Суду надала заяву про слухання справи без її участі. Суд, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони по справі 26 липня 2013 року зареєстрували шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом серії [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лубни реєстраційної служби Лубенського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області, за актовим записом № 199. Під час шлюбу у них народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом серії [NUMBER] , видане Потоківською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, за актовим записом № 27. Позивачем вказано, що шлюбні відносини між сторонами припинено, фактично з червня 2019 року, разом не проживають. Спільне життя не склалося, через протилежні погляди на сім`ю та сімейні цінності. [PERSON] вважає, що подальше збереження шлюбу неможливо та суперечить його інтересам та інтересам дитини. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Водночас, відповідно до статті 141 ЦПК України, у разі задоволення позову - судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачений судовий збір при подачі позову до суду, тому суд прийшов до висновку, що з [PERSON] належить стягнути на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved