Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 01 лютого 2021 року представник позивача звернувся до суду з вказаною позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 30 045, 46 грн. та судові витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідно до кредитного договору №R01.00304.005196440, укладеного 26.04.2019 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] відповідачу було надано кредит в розмірі 16 112, 96 грн., зі сплатою 65, 3% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Відповідач скористався кредитними коштами, проте зобов`язання за договором належним чином не виконав, а саме заборгував позивачеві кошти у загальному розмірі 30 045, 46 грн., що складається з основного боргу - 10 488, 61 грн.; простроченого боргу - 4 414, 37 грн.; прострочених процентів - 13 981, 60 грн.; строкових процентів - 530, 89 грн.; пені за несвоєчасне погашення платежів, нарахованої по 29.02.2020 року включно - 629, 99 грн. 10.11.2020 року на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, однак відповідач у добровільному порядку не сплатив заборгованість за кредитним договором. Оскільки відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. ІІ. Виклад позиції відповідача. 09.03.2021 року [PERSON] подала відзив, у якому просила в задоволенні позову відмовити у повному обсязі з огляду на наступне. Відповідач вважає подану позивачем довідку-розрахунок заборгованості станом на 22.12.2020 необґрунтованим та таким, що суперечить графіку погашення щомісячних платежів, зокрема заявлені позивачем суми простроченого боргу та процентів до стягнення не ґрунтуються на умовах кредитного договору і наданому самим же позивачем розрахунку. Додатково повідомила, що отримала спочатку кредит від банку за кредитним договором №Z75.00304.004536596 від 14.11.2018 р. у сумі 17 870 грн. У грудні 2018 та січні 2019 відповідач відповідно до графіку щомісячних платежів сплатила 571, 71 грн. та 1 088, 15 грн. і борг позивача став 16 112, 96 грн. На суму 16 112, 96 грн і був складений новий кредитний договір №R01.00304.005196440 від 26.04.2019. Але 26.04.2019 р. в день складання нового договору відповідач сплатила 2 100 грн. Крім того 11.04.2019 р. відповідач сплатила 100 грн. в рахунок погашення кредитного боргу. Таким чином сума боргу на момент складання нового договору №R01.00304.005196440 від 26.04.2019 р. повинна була скласти 14 010,14 грн.. а не 16 112,96 грн. Крім того, з укладеного між сторонами договору №R01.00304.005196440 від 26.04.2019 встановлюється, що відповідачу був наданий кредит строком на 33 місяці, тобто кінцевий термін його виконання припадає на 26.01.2022 рік. Отже у відповідача є певний строк виповнити умови кредитного договору та погасити його у повному обсязі. Таким чином твердження позивача, що на дату подання цієї заяви відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений Кредитним договором термін та із зазначенням в довідці-розрахунку суми основного боргу, не є предметом позову. Вказала, що кредит брала на лікування сина, який хворів з 2015 року та помер у квітні 2019 року. Відповідачка є непрацездатною людиною пенсійного віку, дохід у вигляді пенсії складає 4 366,38 грн. За таких обставин та незначний дохід звернулась до керівництва АТ «Ідея Банк» із заявою про реструктуризацію боргу. Вказане в сукупності, дає підстави вважати, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. ІІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.02.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 18.03.2021 року. 09.03.2021 року [PERSON] подала відзив на позовну заяву. Розгляд справи відкладено на 19.04.2021 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до позову долучив заяву про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідач не з`явилася. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем його проживання, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. З урахуванням приписів статті 223 ЦПК України, враховуючи предмет і підстави позову та встановлений ст. 78 ЦПК України імператив згідно якого обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, беручи до уваги згоду представника позивача про розгляд справи у його відсутності, викладу відповідачем своєї позиції у відзиві на позовну заяву, суд постановив розглянути справу за відсутності учасників справи, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Розглянувши подані письмові пояснення учасниками справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Судом встановлено, що 26 квітня 2019 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №R01.00304.005196440, згідно якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 16 112, 96 грн. зі сплатою 65, 3 % річних на строк 33 місяці з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Зазначений договір підписано відповідачем, він ніким не оспорювався та є чинним. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору, що підтверджується меморіальними ордерами №6206120 від 26 квітня 2019 року на суму 16 112, 96 грн. Проте, відповідач не повернула повністю отриманий кредит у встановлений договором термін. Як вбачається із наданої в матеріалах справи виписки з особового рахунку по кредитному договору, останній платіж був здійснений відповідачем 01.12.2020 року. Згідно позовної заяви та довідки-розрахунку суми заборгованості, станом 22 грудня 2020 року заборгованість по даному кредитному договору становить 30 045, 46 грн., що складається з: основного боргу - 10 488, 61 грн.; простроченого боргу - 4 414, 37 грн.; прострочених процентів - 13 981, 60 грн.; строкових процентів - 530, 89 грн. пені за несвоєчасне погашення платежів, нарахованої по 29.02.2020 року включно - 629, 99 грн. 10.11.2020 року на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, яка станом на 04.11.2020 р за Кредитним договором складає 28 870, 06 грн., що складається з: основного боргу - 10 989, 19 грн.; простроченого боргу - 3 913, 79 грн.; прострочених процентів - 52, 36 грн.; строкових процентів - 52, 36 грн.; пені - 629, 99 грн. Крім того, у вказаному документі Банком пред`явлено до відповідача вимогу терміново, протягом 30 календарних днів, достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня погашення всієї заборгованості, та інші платежі за Кредитним договором. Однак відповідач у добровільному порядку не сплатив заборгованість за кредитним договором. Згідно довідки про доходи №1061670957091028 від 02.03.2021 року [PERSON] перебуває на обліку в ХОУ ПФУ в Херсонській області та за період з 01.09.2020 року по 28.02.2021 року отримала дохід в розмірі 26 155, 53 грн. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , який є сином відповідачки [PERSON] , що підтверджується виданим 23.04.2019 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . 09.03.2021 року [PERSON] направлено до АТ «Ідея банк» заяву про реструктуризацію кредитної заборгованості. V. Оцінка Суду. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. Згідно з положеннями ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання, згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За приписами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Кредитним договором між банком та позичальником чітко визначені умови відповідальності за повне або часткове невиконання сторонами умов договору. Згідно з ч. 3 ст. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем фактично було укладено кредитний договір, згідно з яким банк надав клієнту грошові кошти у кредит. Відповідач скористався кредитними коштами, але свої зобов`язання за договором виконав не у повному обсязі, з огляду на що у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість станом на день звернення із позовом до суду за тілом кредиту. Щодо нарахованих відсотків, суд враховує правові висновки, що містяться у постанові ВП ВС від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12, відповідно до яких право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Також, КЦС у складі ВС у постанові від 14.02.2018 року у справі №564/2199/15-ц зазначив, що згідно ст.. 611 ЦК України після того, як кредитор направив боржнику вимогу про дострокове погашення кредиту, він змінив терміни повернення кредиту, які були передбачені кредитним договором. Водночас сам кредитний договір припинив свою дію з дати направлення вимоги про дострокове погашення кредиту. Оскільки кредитний договір припинив свою дію, то у кредитора відсутні підстави для стягнення після дати направлення вимоги про дострокове повернення кредиту. Враховуючи те, що Банком 04.11.2020 року до відповідача було направлено вимогу термінового достроково повернення кредиту, сплати проценти за користування кредитними коштами та інші платежів за Кредитним договором (основний борг - 10 989, 19 грн.; прострочений борг - 3 913, 79 грн.; прострочені проценти - 52, 36 грн.; строкові проценти - 52, 36 грн.; пеня - 629, 99 грн), то саме з цієї дати позивачем було змінено терміни повернення кредиту, а дія Кредитного договору припинала свою дію. Враховуючи зазначене, подальше нарахування Банком процентів за припиненим Кредитним договором є протиправним. Таким чином, вирішуючи питання щодо стягнення відсотків нарахованих Банком за кредитним договором та їх стягнення, суд у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України застосовує і враховує висновки Верховного Суду та розрахунок заборгованості за яким [PERSON] після 04.11.2020 р., а саме: 01.12.2020 року в рахунок погашення прострочених процентів по кредиту сплачено 100, 00 грн., а відтак позовні вимоги в частині стягнення відсотків з відповідача на користь позивача підлягають частковому задоволенню у розмірі у розмірі 13 981, 60 грн. Вирішуючи питання, щодо стягнення пені у розмірі 629,99 грн., суд вважає, що позов в цій частині заявлених вимог є таким, що підлягає задоволенню, оскільки ґрунтуються на вимогах закону, а розрахунок здійснений позивачем, відповідає вимогам допустимості доказів. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк» підлягає до стягнення заборгованість за кредитним договором у розмірі 28 770, 06 грн., що складається з: основного боргу - 10 488, 61 грн.; простроченого боргу - 4 414, 37 грн.; прострочених процентів - 13 184, 73 грн.; строкових процентів - 52, 36 грн.; пені за несвоєчасне погашення платежів, нарахованої по 29.02.2020 року включно - 629, 99 грн.. В задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити. VІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VІI. Розподіл судових витрат між сторонами. Частиною першою ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які в даному випадку складають (28 770, 06 /30 045, 46*100)= 95, 75 %. Зокрема, згідно платіжного доручення №3625447 від 12 січня 2021 року позивачем сплачено 2270, 00 грн. судового збору. З урахуванням задоволеної частини позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення в рахунок відшкодування судового збору 2173 грн. 53 коп. На підставі ст. ст. 207, 526, 530, 626, 628, 633, 638, 1048, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: partial