Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, [PERSON] просить визнати за нею право приватної власності на земельну ділянку, площею 3,7515 га., розташовану на території Дронівської сільської ради Бахмутського району Донецької області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], посилаючись на те, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого 23.01.2007 року, їй належить земельна ділянка площею 4,2789 га, розташована на землях Дронівської сільської ради Артемівського району Донецької області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], площею 4,2789 га, визначена у межах згідно з планом опису меж ділянки в натурі (на місцевості) від А-Б землі [PERSON], від Б-В землі сільської ради, від В-Г землі [PERSON], від Г-А землі сільської ради. При цьому, згідно витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку від 23.05.2017 року за позивачем на підставі вищевказаного державного акту зареєстровано право власності на земельну ділянку з тим самим кадастровим номером, за тим самим призначенням, однак іншою площею - 3,7515 га та з іншим кадастровим планом опису меж земельної ділянки - визначені межі згідно з планом опису меж ділянки в натурі (на місцевості) від А до Б землі державної власності Дронівської сільської ради, від Б до В землі приватної власності [PERSON], від В до Г землі державної власності Дронівської сільської ради, від Г до А землі приватної власності [PERSON] Враховуючи, що у державному акті допущені зазначені помилки, представник позивача 04 травня 2018 року звернувся до Головного Управління Держгеокадастру в Донецькій області в особі міськрайонного управління у Бахмутському районі та м. Бахмуті з проханням виправити вказані помилки та надати протокол виправлення технічної помилки у відомостях державного земельного кадастру, на що отримав відмову з посиланням на те, що діючим законодавством не передбачено внесення змін до Державного акту на право власності на земельну ділянку. При цьому, у державній реєстрації прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації прав власності відповідачу також рішенням № 41094757 від 15.05.2018 року відмовлено, оскільки з поданого державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого 23.01.2007 року, неможливо встановити набуття права власності на земельну ділянку через розбіжності відомостей, зазначених у акті та державному земельному кадастрі, з огляду на що [PERSON] звернулась до суду з зазначеною позовною заявою. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, та просив суд їх задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні представник третьої особи [PERSON] не заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, головним спеціалістом відділу представництва в судах та інших органах юридичного управління Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області [PERSON] на адресу суду направлено клопотання про розгляд справи без її участі. Також відповідачем на адресу суду направлено відзив на позовну заяву, згідно якого Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області просить у задоволенні позовних вимог відмовити та визнати його неналежним відповідачем по справі з наступних підстав. Так, зокрема, відповідач вважає, що територіальний відділ Центру державного земельного кадастру є належним відповідачем по справі, оскільки саме він здійснює реєстрацію земельних ділянок. З 01 січня 2013 року запрацював Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, який є єдиною державною інформаційною системою, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав. Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень проводять державні реєстратори та нотаріуси, як спеціальні суб'єкти, на яких покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. З 2013 року державні акти не видаються, отже отримати новий акт взамін того, в якому міститься помилка, неможливо, а в раніше виданих державних актах на право власності на земельну ділянку чи право постійного користування земельною ділянкою жодних виправлень робити не можна, оскільки такий акт визнається зіпсованим, таким чином, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно Державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 23 січня 2007 року, [PERSON] на підставі розпорядження голови Артемівської райдержадміністрації від 30.09.2005 року № 614 є власником земельної ділянки площею 4,2789 га, розташованої на території Дронівської сільської ради Артемівського району Донецької області, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 7). Згідно плану меж земельної ділянки, наявному на звороті Державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 23 січня 2007 року, кадастровим номером зазначеної земельної ділянки є [NUMBER], а згідно опису меж ділянка визначена у межах: А-Б землі [PERSON], Б-В землі сільської ради, В-Г землі [PERSON], Г-А землі сільської ради (а.с. 7 зворот). В свою чергу, згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого за № НВ-1402563062017 від 23.05.2017 року, земельна ділянка за кадастровим номером [NUMBER], розташована на території Дронівського сільської ради Артемівського району Донецької області, з цільовим призначенням: 01.01 Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі державного акту від 23.01.2007 [NUMBER], має площу 3,7515 га (а.с. 12), а згідно кадастрового плану земельної ділянки опис її меж встановлений: від А до Б Землі державної власності Дронівської сільської ради; від Б до В Землі приватної власності [PERSON]; від В до Г Землі державної власності Дронівської сільської ради; від Г до А Землі приватної власності [PERSON] (а.с. 13-14). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області [PERSON] № 41094757 від 15.05.2018 року відмовлено у державній реєстрації права власності на земельну ділянку, що розташована на території Дронівської сільської ради Бахмутського району Донецької області, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], за суб'єктом: [PERSON] через те, що подані заявником документи не дають змоги встановити набуття права власності на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] площею 3,7515 га, оскільки у якості підстави для державної реєстрації права власності на зазначену земельну ділянку наданий державний акт на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 23.01.2007 року з зазначенням у ньому іншої площі земельної ділянки - 4,2789 га (а.с. 15). Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно із п. 2 ст. 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. З 01 січня 2013 року на підставі Закону України «Про державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року № 3613-VІ із змінами та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-ІV із змінами державні акти на право приватної власності на земельні ділянки не видаються. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом (набрання чинності 01 січня 2013 року), є дійсними. Відповідно до п. 2.9 наказу Держкомзему України № 43 від 04.05.1999 року «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею та договорів оренди землі» заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку здійснюється державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Відповідно до положень п. 4.1 наказу Держкомзему України № 325 від 22.06.2009 року «Про затвердження Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою» виправлення орфографічних або технічних помилок у бланку та державному акті не допускається. З огляду на викладене, виправити вказані помилки у позасудовому порядку у позивача немає можливості, з огляду на що вона не може належним чином розпоряджатися належною їй земельною ділянкою, чим порушується її право власності, передбачене ст. 328 ЦК України. Ст. 14 Конституції України передбачає, що право власності громадян на землю гарантується Конституцією і це право набувається і реалізується громадянами виключно відповідно до закону. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки внести зміни до державного акта про дані щодо розміру та меж земельної ділянки, яка є у власності позивача, неможливо, а без державної реєстрації неможливе подальше використання земельної ділянки позивачем за призначенням, чим порушується її право власності, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. При цьому, аргумент, викладений представником відповідача у відзиві на позовну заяву щодо відмови у задоволенні позовних вимог з підстави того, що Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області не є належним відповідачем по справі, не знайшов своє підтвердження під час розгляду справи, а тому є необґрунтованим, оскільки навіть у випадку заміни відповідача на Центр державного земельного кадастру, який на думку представника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області є належним відповідачем по справі, такий відповідач не зможе видати новий акт взамін того, в якому міститься помилка, чи внести до нього виправлення, з огляду на що захист порушених прав позивача можливий лише у судовому порядку шляхом визнання права власності.

Outcome: approved