Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

Звернувшись з даним позовом, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. В обґрунтування пред'явлених позовних вимог вказала, що з відповідачем по справі перебувала у шлюбі з 10 вересня 2010 року. Рішенням суду від 24 січня 2014 року, шлюб було розірвано. Сімейні відносини припинили, спільне господарство не ведуть. Від шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач надає в розмірі 400 гривень, але позивачка вважає таку суму недостатньою. Вважає, що відповідач зобов'язаний та у змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у встановленому законом розмірі. Просить позов задовольнити. Позивачка в судове засідання не з'явилась. Подала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Подав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 311996, виданого Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 4). Сторони сімейні відносини припинили, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач надає в розмірі 400 гривень, але недостатньою для задоволення потреб дитини, інших неповнолітніх дітей не має. Позивачка вважає, що відповідач зобов'язаний та у змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у встановленому законом розмірі. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходів її матері, батька. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів не може бути менший ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини надає в розмірі 400 гривень, але недостатньою для задоволення потреб дитини, є працездатним, але не працює, інших неповнолітніх дітей та утриманців не має. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхньої дитини, від дня пред'явлення позову до досягнення нею повноліття, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Задовольняючи позов, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved