Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 24 березня 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому, з урахуванням заяви про усунення недоліків, просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки [PERSON] ( [INFO] ) у розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07 грудня 2001 року між сторонами був укладений шлюб, який зареєстровано у Суворовському відділі державної реєстрації актів громадянського стану у місті Херсоні, актовий запис № 518. Від шлюбу подружжя мають дитину, доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем і перебуває на її утриманні. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, а саме 26.05.2018 року, між сторонами не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання неповнолітньої доньки [PERSON] . Позивач вказує, що змушена сама утримувати та виховувати доньку, одночасно працювати задля матеріального забезпечення себе та спільної з відповідачем дитини. Однак, заробітної плати недостатньо для належного, необхідного та достатнього забезпечення і утримання дитини. Щомісяця позивач самостійно оплачує навчання дитини, витрачає кошти на оздоровлення, ліки, харчування та одяг, аліменти необхідні на утримання дитини. Крім того, звертає увагу суду на те, що відповідач не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов`язкового утримання з його боку. Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з вказаним позовом та, посилаючись на ст. ст. 180-181 СК України, Постанову Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» бажає стягувати з відповідача аліменти щомісячно. ІІ. Виклад позиції відповідача. 19.05.2020 року відповідач через канцелярію суду подав заяву, у якій просив справу розглядати без його участі у письмовому провадженні. ІІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.03.2020 року позов залишено без руху, позивачу надано строк на усунення зазначених у ній недоліків. 02.04.2020 року на адресу суду надійшла заява від позивача про усунення недоліків на виконання вимог ухвали про залишення позову без руху, яку відповідно до Журналу реєстрації вхідної кореспонденції передано судді 21.04.2020 року. За інформацією отриманою судом 13.04.2020 року з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС України в Херсонській області, яку відповідно до Журналу реєстрації вхідної кореспонденції передано судді 21.04.2020 року, відповідач знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до наказу Херсонського міського суду Херсонської області суддя Булах Є.М. з 30.03.2020 року по 17.04.2020 року перебувала у відпустці, у зв`язку із чим питання про відкриття провадження у справі вирішено після закінчення відпустки. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.04.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 19.05.2020 року. У судове засідання позивач не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі. У судове засідання відповідач не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі у письмовому провадженні. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якщо клопотання про розгляд справи заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, враховуючи згоду сторін про розгляд справи у їх відсутності, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. З`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 07 грудня 2001 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] укладено шлюб, про що Суворовським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Херсона 07.12.2001 року в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №518 та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Прізвище дружини після одруження « [PERSON] ». [INFO] у подружжя народилася дитина, донька [PERSON] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження Суворовським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Херсона 05.09.2002 року зроблено відповідний запис за №340 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Згідно довідки №231 від 17.03.2020 року, виданої Херсонським національним технічним університетом, [PERSON] є студентом першого курсу першого бакалаврського рівня вищої освіти, денної форми навчання, факультету міжнародних економічних відносин, управління бізнесу, спеціальності 035 «Філологія», групи 1ФП Херсонського національного технічного університету, форма фінансування контракт. Зарахування на навчання з 01 вересня 2019 року наказом 398-с від 07.08.2019 р. термін закінчення навчання 30.06.2023 р. Інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підтверджено, що відповідач [PERSON] з 22 жовтня 2012 року займає посаду керівника ПП «КОНСТАНТА-В» (ЄДРПОУ - 36236276) V. Оцінка Суду. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 і 11 Конвенції» та є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогамист.182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в п.17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 183 Сімейного Кодексу України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною 2 ст.18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Згідно з п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини, дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров`я дитини, відсутність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, наявність на праві власності, володіння та / або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Положеннямст.191СК України визначено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановивши фактичні обставини справи, наявність у подружжя неповнолітньої дитини, відсутність належної допомоги на її утримання з боку відповідача, що встановлюється з тверджень позивача, враховуючи відсутність даних та належних та допустимих доказів про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, батьків, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитину, прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині наявного існування обов`язку у відповідача матеріально утримувати свою дитину. При визначенні розміру аліментів на дитину суд враховує, що відповідач є здоровою, працездатною особою, на час ухвалення рішення судом працює на посаді керівника ПП «КОНСТАНТА-В» (ЄДРПОУ - 36236276), інших осіб на своєму утриманні не має, доказів які б спростовували цю інформацію у суду на час розгляду справи відсутні. Тож, виходячи з принципу розумності та справедливості, враховуючи, що відповідач є працездатною особою, відомості про відсутність доходів у відповідача на час розгляду справи у суду відсутні, суд задовольняє позовні вимоги в частині та визначає розмір аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 24.03.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Докази, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти саме у такому розмірі, матеріали справи не містять. Вирішуючи питання в частині заявленого позову, щодо стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки у розмірі не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, суд зазначає, що в ході розгляду справи, суд не знайшов підтвердження належними та допустимими доказами за викладеними обставинами щодо заявленої вимоги, а тому не знаходить підстав і для відступленні від розміру встановленого законом для стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, з огляду на що в цій частині позову слід відмовити у задоволенні позовних вимог. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. VІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VIІ. Розподіл судових витрат між сторонами. За статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. У відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Приймаючи до уваги звільнення позивача від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів до суду, ураховуючи задоволення позову, з відповідача в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір визначений за ставками встановленими ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial