Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Звернувшись до суду з заявою, [PERSON] просить встановить факт народження [INFO] року у м. Макіївка Донецької області [PERSON], посилаючись на те, її дочка [PERSON], яка перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO] року у медичному закладі м. Макіївка Донецької області народила сина - [PERSON], про що їй було видане медичне свідоцтво про народження. Отримати свідоцтво про народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Представник заявника [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву про повне підтримання вимог [PERSON] та про розгляд справи у її відсутність. Представник заінтересованої особи Костянтинівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецької області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою ВРУ № 789-ХП від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави - учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до ч.1 ст. 144 СК України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» - державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження (ч.3). Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження (абз.1 ч.4) та за відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження (абз.5 ч.4). У відповідності до ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника (ч.1). Справи про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Судом встановлено, що заявником є громадянка України [PERSON], [INFO], уродженка с. Баронівка Красноармійського району Донецької області, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого 21 грудня 1996 року Костянтинівським МВУМВС України в Донецькій області (а.с.3-4). Заявник [PERSON] є матір'ю [PERSON], що підтверджується: копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 16 січня 1989 року (а.с.6); копією свідоцтва про одруження [PERSON] серії [NUMBER] від 02 жовтня 2010 року (а.с.17). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 02 жовтня 2010 року, 02 жовтня 2010 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецької області зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в Книзі реєстрації шлюбів 02 жовтня 2010 року зроблено відповідний актовий запис за № 1112 (а.с.17). За твердженням заявника, [INFO] року у медичному закладі м. Макіївка Донецької області [PERSON] народила дитину чоловічої статі - [PERSON]. На підтвердження факту народження дитини заявником надані: - копія протоколу УЗД в 2 триместрі вагітної [PERSON] від 15.03.2016 року (а.с.20); - копія результатів біохімічного скринінгу 2 триместру вагітної [PERSON] від 15.03.2016 року (а.с.21); - копія обмінної картки пологового будинку, полового віддання лікарні. Талон 3 Відомості пологового будинку, пологового віддання лікарні про новородженого у [PERSON] ( а.с.23-24); - фототаблиця із зображенням матері та дитини, дочки заявника в стані вагітності (а.с.25-26); - дублікат свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] року, виданий Червоногвардійським відділом ЗАЦС м. Макіївка від 09.02.2017 року (а.с.35). Даючи оцінку допустимості дублікату свідоцтва про народження [PERSON] від 09 лютого 2017 року, як документу, що виданий органом на тимчасово окупованій території України, суд керується ч.2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Крім того, суд враховує норму статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» якою встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки вищезазначеного доказу, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Loizidou v.Turkev», «Cyprus v.Turkev», а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v.the Republik of Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПО наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди маж бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження дитини для реалізації особистих немайнових та майнових прав заявника [PERSON] суд, як виняток, приймає до уваги дублікат свідоцтва про народження [PERSON] від 09 лютого 2017 року та оцінює його в сукупності з фототаблицею із зображенням матері та дитини, дочки заявника в стані вагітності та медичною документацією [PERSON] під час вагітності і пологів, та вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити, встановивши факт народження [INFO] року у м. Макіївка Донецької області Україна громадянкою України [PERSON], [INFO], уродженкою м. Костянтинівка\~ Донецької області, від громадянина України [PERSON], [INFO], уродженця м. Горлівка Донецької області, дитини чоловічої статі - [PERSON], що надасть можливість отримати видане державним органом України свідоцтво про народження дитини. Тож, заяву [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved