Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

згідно позовної заяви [PERSON] просила: стягнути із [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 05.02.2015 року до 28.11.2018 року в розмірі 49 332 грн. За її твердженням, вони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.03.2015 року з [PERSON] на утримання доньки стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В зв`язку із його невиконанням утворилась заборгованість, яка станом на 01.11.2018 року становить 49 332 грн. За наведених обставин вважала, що згідно ст. 196 СК України має право на стягнення пені нарахованої на суму несплачених аліментів, яка не перевищує 100 % розміру заборгованості за аліментами та за її розрахунками становить 49 332 грн. Згідно відзиву, [PERSON] просив закрити провадження у справі. Зазначав, що без сплати судового збору суд не мав права відкривати провадження, заборгованість за аліментами ним погашена в листопаді 2018 року, тобто до пред`явлення позову. 25.01.2019 року відкрите провадження. 20.02.2019 року за клопотанням представника позивача розгляд справи відкладений, у зв`язку із необхідністю виправити помилки допущені у позовній заяві. 19.04.2019 року за клопотанням представника позивача розгляд справи відкладений, у зв`язку із необхідністю ознайомитись із відзивом. 02.07.2019 року до суду з`явився представник відповідача. Представник позивача звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі. На підставі викладеного та ст. 223 ЦПК України суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. З пояснень представника відповідача, письмових доказів установлено, що сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.03.2015 року з [PERSON] на утримання доньки стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11-12). В зв`язку із його невиконанням утворилась заборгованість, яка станом на 01.11.2018 року становить 49 332 грн. (а.с. 17), яка 28.11.2019 року оплачена [PERSON] в повному обсязі (а.с. 43). Між сторонами виник спір щодо сплати неустойки (пені), що нарахована на заборгованість за аліментами у розмірі 49 332 грн. Відповідач заперечував проти її стягнення, оскільки вважає, що сплатив заборгованість за аліментами, які має сплачувати на утримання доньки повністю. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Згідно із ст. 196 СК України\~ у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно практики Верховного Суду, що міститься у його постанові від 03.04.2019 року, справа № 333/6020/16-ц, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць\~ та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Суд зазначає, що розрахунок, що міститься у позовній заяві, представником відповідача не спростований. Він посилався на те, що заборгованість за аліментами погашена. Суд зазначає, що згідно практики Верховного Суду неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти (постанова від 25.04.2018 року, справа № 572/1762/15-ц). Судом встановлено, що заборгованість за аліментами в розмірі 49 332 грн. утворилась за період з лютого 2015 року до листопада 2018 року і погашена лише 28.11.2018 року. Тобто, у відповідності до ст. 196 СК України, позивач отримав право на стягнення із відповідача пені за кожен день прострочення сплати аліментів з лютого 2015 року до листопада 2018 рок. Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України\~ розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Будь-яких доказів, що свідчать про скрутний матеріальний та сімейний стан відповідача, матеріали справи не містять. Отже, за наведених обставин, позов слід задовольнити. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, в зв`язку із тим, що позивач звільнена від сплати судового збору за звернення до суду із позовом, його слід стягнути із відповідача. Згідно пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою має бути сплачений судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Отже, для визначення розміру судового збору ключовим є визначення дати у якому позовна заява подана до суду. Встановлено, що позивач звернулась до суду 17.12.2018 року. Отже, при визначенні розміру судового збору, суд має виходити із прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який встановлений станом на 01.01.2018 року. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлений у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення: працездатних осіб: працездатних осіб: з 1 січня 2018 року - 1762 гривні, з 1 липня - 1841 гривня, з 1 грудня - 1921 гривня. Таким чином, з відповідача на користь держави слід стягнути (1 762 грн. х 0,4) = 704,80 грн.

Outcome: approved