Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

Згідно з поданим позовом в останньому заявлено вимогу про стягнення з ТОВ «Авангард-Інвест» на користь позивача на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 15 липня 2011 року, у розмірі - 78907,07 грн., яка складається з: за пошкоджений автомобіль - 68380,56 грн. (93 880,56 - 25500), за проведення оцінки пошкодження автомобіля - 900 грн., витрати за проведений судово-медичний висновок - 133,25 грн., витрати на евакуатор - 1950 грн., часткова компенсація за витрати на лікування - 6843,26 грн., витрати на правову консультацію - 700 грн., а також про стягнення з ТОВ «Авангард-Інвест» на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 1 000 000 грн., про стягнення з ТОВ «Авангард-Інвест» на користь [PERSON] судових витрат в розмірі 8160 грн., про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (код 23510137) на користь - [PERSON] на відшкодування матеріальної шкоди завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 15 липня 2011 року, у розмірі - 66070 грн., яка складається з: за пошкоджений автомобіль - 25500 грн.; часткова компенсація за витрати на лікування - 40570 грн., про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на користь [PERSON] судових витрат в розмірі 6840,00 грн. Позов обґрунтований тим, що 15 липня 2011 року о 19 год. 50 хв. робітник відповідача-1, керуючи транспортним засобом «ГАЗ-33023 ЗНГ» р/н [NUMBER] , рухаючись по автодорозі с. Башмачка при виїзді з прилеглої дороги на головну автодорогу «Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя» не надав перевагу у русі транспортному засобу «Хюндай- Акцент», державний номер [NUMBER] під керуванням позивача, в результаті чого виїхав на ліву смугу проїзної частини дороги та скоїв зіткнення з автомобілем позивача, автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень, автомобіль не підлягає ремонту, а позивач отримала тяжкі тілесні ушкодження. Водій [PERSON] , який керував транспортним засобом ГАЗ р/н [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди був працівником ТОВ «Авангард-Інвест»; зазначений транспортний засіб належав на праві власності ТОВ «Авангард-Інвест» та використовувався в господарській діяльності підприємства. Постановою Солонянського РВ МУ УМВС України в Дніпропетровській області від 06 жовтня 2011 року було порушено кримінальну справу № 161 11297 по факту порушення правил безпеки дорожнього руху, при якому позивач отримала тяжкі тілесні пошкодження, за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Згідно постанови Солонянського РВ МУ УМВС України в Дніпропетровській області від 03 листопада 2011 року позивача (післяшлюбне прізвище [PERSON] ) було визнано потерпілою по кримінальній справі № 16111297. Відповідно до матеріалів кримінального провадження водію [PERSON] , який на час ДТП знаходився у трудових відносинах з відповідачем-1, було повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України; у зв`язку з тим, що підозрюваний ухиляється від слідства, постановою слідчого від 31.01.2019 р. [PERSON] було оголошено у розшук. До відповідача-1 позивач звертається з даним позовом про часткове відшкодування матеріальної шкоди (за пошкодження автомобіля), оскільки згідно із положеннями ст. 1194 ЦК України для повного відшкодування цієї шкоди недостатньо страхової виплати, яка у відповідності до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, яка чинна на день ДТП), не може перевищувати ліміт відповідальності страховика у 25 500 грн. (п. 9.2 ст.9 вказаного закону). Як зазначається позивачем при зверненні до суду вона є власником транспортного засобу «Хюндай-Акцент» р/н [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Згідно висновку спеціаліста №ZUs120312 експертного дослідження по кримінальній справі №16111297 по встановленню спричинення аварійних пошкоджень автомобілю «Хюндай-Акцент», державний номер [NUMBER] , складеного 28 березня 2012 року судовим експертом Мазурек А.А. , матеріальна шкода, завдана власнику зазначеного автомобіля внаслідок ДТП з врахуванням амортизаційного зносу та втрати товарного виду, с технічної точки зору дорівнює 93 880 грн. 56 коп. За виготовлення вказаного висновку позивачем було сплачено 900 грн. З приводу спричинених тілесних пошкоджень, завданих позивачу внаслідок ДТП 15 липня 2011 року, то відповідно до висновку фахівця СМЕ № 2709 від 17 серпня 2011 р. у позивача виявлені ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, множинних рвано-забійних ран верхньої повіки лівого ока, лівої підочної області, лівої щоки, ділянки підборіддя, множинних ран лівої кисті, грудної клітки зліва, та відповідно до повторного висновку СМЕ № 69Д від 31 квітня 2016 року у позивача виявлені: рубці шкіри обличчя (повік лівого ока, підборіддя) на момент проведення комісійної судово-медичної експертизи залишаються невиправними і для їх виправлення необхідне хірургічне втручання (косметична операція). Окрім цього позивачу встановлено, що після загоєння ран обличчя сформувалися рубці в області повік лівого ока, лівої підочної області та ділянки підборіддя. Дані рубці значних розмірів, виражені, помітні та самі по собі не зникнуть та суттєво не змінять своїх властивостей, тобто є невиправними, тобто ушкодження віднесені до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм невиправного знівечення обличчя. За проведення експертизи та виготовлення висновку позивачем було сплачено 133 грн. 25 коп. На лікування та медичні препарати були витрачені грошові кошти у сумі 13 643 грн. 27 коп. 25.09.2012 р. та 22.10.2012 р. Приватним акціонерним товариством «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» позивачу були відшкодовані збитки у розмірі 10 430 грн. За підрахунком позивача сума невідшкодованих збитків за той період лікування складає 3 213,26 грн. (13 643,27 - 10 430,01). На даний час на лікування пошкоджених в результаті ДТП зубів у зв`язку з закінченням терміну придатності (коронки опустилися, а ясна піднялись) необхідна заміна коронок, вартість яких становить 44 200 грн. Всього, сума непокритої шкоди за лікування становить 47 413,26 грн. (44 200грн + 3 213,26 грн.). Оскільки ліміт відповідальності страховика у відповідності до п. 9.3 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, яка чинна на день ДТП), становить 51 000 грн., відтак, загальна сума відшкодувань страховика за даним страховим випадком не може перевищувати вказаний ліміт. За підрахунком позивача сума, яку повинен відшкодувати страховик, становить 40 570 грн. (51 000 грн. - 10 430 грн.). Решту суми відшкодування за пошкодження здоров`я повинен відшкодовувати Відповідач-1 (ст. 1194 ЦК України), що становить 6 843,26 грн. (57843,26 грн. - 51 000 грн.). У зв`язку із значним пошкодженням авто, який своїм ходом після ДТП поїхати не міг, позивач скористалася послугами евакуатора, на що витратила 1 950 грн. В обґрунтування спричинення моральної шкоди позивач повідомила проте, що моральна шкода полягає у невиправному знівеченні обличчя, тривалому перебуванні в медичних закладах, втраті душевного спокою, постійному перебуванні у стані важкого стресу, втраті звичного режиму життя, не можливості нормально працювати протягом 7 років. Життя позивача дійсно змінилося. До ДТП позивач була вродливою дівчиною, яка мала природню красу і не застосовувала сильні косметичні засоби на обличчі. Після ДТП, отримавши механічні ушкодження обличчя, позивач стала викликати у людей посмішки, почала соромитися свого зовнішнього вигляду, деякі друзі перестали із нею взагалі спілкуватись, особливо це стосується чоловічої групи. Близькі люди, знайомі, сусіди, друзі і інші люди постійно звертають свою увагу на обличчя позивача, роздивляючись шрами; така їх увага не потрібна, оскільки доставляє тільки моральний біль та страждання через те, що позивач не може бути такою ж вродливою, як до ДТП. Розуміючи, що шрами на обличчі мають невідворотні наслідки, позивач почала користуватись сильними макіяжними засобами, щоб скрити ці тяжкі тілесні ушкодження, тоді як до ДТП вона користувалася такими засобами тільки для появи на якихось святах, а після ДТП кожного дня стала приділяти цьому увагу та знаходити додаткові зусилля і час для того, щоб нанести багато макіяжу на обличчя. Щоденний графік позивача з дня ДТП кардинально змінився, оскільки обов`язково кожний день позивач виокремлює багато часу та коштів на приведення обличчя до людського вигляду. Враховуючи тяжкі тілесні ушкодження, завдані у ДТП внаслідок винних дій відповідача-1, глибину фізичних та душевних страждань протягом восьми років, погіршення здібностей та можливості їх реалізації, спричинених діями відповідача-1, позивач вважає, що їй було завдано моральну шкоду у розмірі 1 000 000,00 грн. Відповідач -1 позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні повністю. Відповідно до відзиву відповідача -1 щодо визнання винним у скоєнні ДТП водія [PERSON] та винних дій відповідача-1, то позивачем не надано жодного належного доказу, а саме обвинувальний вироку суду щодо вищевикладених припущень. Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Щодо ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167, ст. 1188 ЦК України, то шкода у всіх випадках відшкодовується особою (винною особою), яка її завдала. Натомість сама позовна заява не містить жодних відомостей, яких саме неправомірних рішень, дій чи бездіяльність здійснив відповідач -1 та яка його вина. За підсумком відповідача -1 позов ґрунтується лише на припущеннях, є необґрунтованим та безпідставним. Відповідно до відзиву відповідача - 2 на момент отримання позовної заяви позивач не звертався до ПрАТ «СК «Провідна» із заявою про виплату страхового відшкодування за вказаною ДТП (шкода, заподіяна майну), жодних документів на підтвердження завданої шкоди не надавав. ПрАТ «СК «Провідна» зазначає, що позивач пропустив без поважних причин строк звернення до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування. Наслідками пропущення строку позовної давності є відмова у задоволенні позову (стаття 267 ЦК України). Саме загальна позовна давність застосовується до вимог, що стосуються стягненню страхового відшкодування, оскільки позивач по справі не є страхувальником, а є саме потерпілою о собою, тому положення статті 268 ЦК України у даному випадку на правовідносини між позивачем (потерпілою особою) та відповідачем-2 (страховиком) не розповсюджуються. Особливістю вирішення спору про захист порушеного права за умови пропуску строку позовної давності є те, що сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові лише за умови обґрунтованості позову. Позовна давність обчислюється від дня, коли потерпіла особа (позивач) дізнався або міг дізнатися про порушення свого права щодо отримання страхового відшкодування. Таку можливість позивач мав з дати настання страхового випадку, тобто з дати ДТП (15.07.2011 р.), або з дати прийняття відповідачем заяви про виплату страхового відшкодування за шкоду, завдану здоров`ю потерпілої, яка була подана останньою 28.05.2012 р. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Згідно з приписами ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач-2 вважає, що до позовної заяви [PERSON] про стягнення із ПрАТ «СК «Провідна» страхового відшкодування, за шкоду, завдану майну у розмірі 25 500,00 грн., необхідно застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовної заяви, оскільки позивач не просив суд поновити строк позовної давності та не наводить поважних причин пропуску цього строку. У разі виникнення у позивача права звернутися до суду після настання ДТП або після прийняття страховиком рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування він мав можливість протягом 3 (трьох) років звернутися до суду про стягнення страхового відшкодування, але цим правом позивач не скористався. Разом з тим, відповідно до ст. 37.1.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. З приводу вимоги позову про відшкодування витрат на лікування, то 28.05.2012 р. до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» звернувся Позивач із заявою про виплату страхового відшкодування, стосовно вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди щодо шкоди, завданої виключно здоров`ю позивача, в зв`язку з чим відповідачем було заведено страхову справу №0801/39/1573/з. Відповідно до ст. 24 Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських засобів. Зазначені витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально, відповідним закладом охорони здоров`я. Разом з тим, відповідно до ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» під розрахунковим документом розуміється документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти. Отже, страховик зобов`язаний, в межах встановлених законом лімітів, відшкодувати потерпілому шкоду, яка має обов`язково бути підтверджена потерпілим документально платіжними документами, що підтверджують витрати, тобто чеками, накладними, квитанціями, тощо та підтверджені відповідним медичним закладом: встановлений діагноз з призначенням курсу лікування, кількістю та дозуванням медичних препаратів, призначених лікарем, із зазначенням причини призначення (зв`язок з ДТП), завірені належним чином (підписом та печаткою головного лікаря). ПрАТ «СК «Провідна» зазначає, що 01.10.12 та 09.11.12 року позивачу вже було відшкодовано 10430,01 грн., в тому числі на стоматологічні послуги за пошкоджені зуби (лікування та протезування 4 зубів). Факт виплати Позивачем не заперечується, а тому не потребує доказуванню. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено здійснення відшкодування за вже відшкодовану шкоду. Витрати по рахункам на суму 900.00 грн. не підтверджені розрахунковими документами про сплату, в разі надання чеку квитанції можливо буде відшкодувати. Витрати за косметичні послуги (маска відбілююча, чистка, масаж обличчя, видалення угря) на суму 395.55 грн. не обґрунтовані та не передбачені вищевказаним Законом. Відшкодування витрат за послуги СМЕ не передбачено стт. 22-31 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: не є витратами на лікування. Витрати на стоматологічні послуги на суму 44 200,00 грн., на переконання відповідача-2, необґрунтовані, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню. Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, позивач є власником транспортного засобу «Хюндай-Акцент» р/н [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (Т. 1 а.с. 17-18). 15 липня 2011 року о 19 год. 50 хв. [PERSON] , який перебував у трудових відносинах із відповідачем-1, керуючи транспортним засобом «ГАЗ-33023 ЗНГ» р/н [NUMBER] , рухаючись по автодорозі с. Башмачка при виїзді з прилеглої дороги на головну автодорогу «Бориспіль- Дніпропетровськ-Запоріжжя» не надав перевагу у русі транспортному засобу «Хюндай- Акцент», державний номер [NUMBER] під керуванням позивача, в результаті чого виїхав на ліву смугу проїзної частини дороги та скоїв зіткнення з автомобілем позивача, автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень, позивач отримала тяжкі тілесні ушкодження (Т. 1 а.с. 78-89). 06.10.2011 р. слідчим Солонянського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області була порушена кримінальна справа (Т. 1 а.с. 90); 29.01.2019 р. [PERSON] повідомлено про підозру (Т. 2 а.с. 62-63) у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та 31.01.2019 р. постановою слідчого Солонянського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області досудове розслідування зупинено, оголошений розшук підозрюваного [PERSON] (Т. 2 а.с. 64). Постановою від 03.11.2011 р. [PERSON] визнано потерпілою (Т. 2 а.с. 61). Вартість матеріального збитку, спричиненого власнику транспортного засобу «Хюндай- Акцент», державний номер [NUMBER] становить 93 880,56 грн., що підтверджується відповідним висновком експертного дослідження по кримінальній справі (Т. 1 а.с. 20-38). Відповідно до подорожнього листа №002658 вантажного автомобіля водій [PERSON] виконував завдання ТОВ «Авангард-Інвест» (Т. 1 а.с. 68). Згідно з висновком судово-медичного експерта №2709 (Т. 1 а.с. 75-77) за своїм характером черепно-мозкова травма, струс головного мозку відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день). Після загоєння рвано-забійних ран обличчя у [PERSON] сформувалися рубці в області повік лівого ока, лівої підочної області, ділянки підборіддя. Дані рубці значних розмірів, виражені, помітні та самі по собі (з часом або рід дією нехірургічних методів лікування) не зникнуть та суттєво не змінять своїх властивостей, тобто є невиправними. Якщо слідством або судом буде признано, що вказані рубці є такими, що знівечили обличчя, то наявні у неї тілесні ушкодження згідно з пунктом 2.1.8 Правил судово-медичного визначення тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6 повинні бути віднесені до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм невиправного знівечення обличчя. Відповідно до висновку №69-Д (Т. 1 а.с. 78-86 ) рубці шкіри обличчя [PERSON] (повік лівого ока, підборіддя) на момент проведення комісійної судово-медичної експертизи залишаються невиправними і для їх виправлення необхідне хірургічне втручання (косметична операція). Вказані тілесні ушкодження (рубці обличчя) можуть бути розцінені, як тяжкі тілесні ушкодження, якщо буде визнано таким, що знівечили обличчя, що відповідає вимогам п. 2.1.8 Правил удово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6, та знаходяться в причинному зв`язку з рвано-забійними ранами обличчя, спричиненими 15.07.2011 р. за умов ДТП. 22.10.2012 р. [PERSON] звернулася до органу досудового розслідування із позовною заявою про визнання її цивільним позивачем та стягнення з ТОВ «Авангард - Інвест» матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди (Т. 2 а.с. 133-134). Процесуальні дії у справі: -ухвалою від 16.10.2019 р. для вирішення питання про відвід постановлено передати цивільну справу для вчинення дій з визначення судді, який розглядатиме заяву про відвід та зупинено провадження у цивільній справі; -ухвалою від 25.10.2019 р. поновлено провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авангар-Інвест», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та призначити судове засідання на 13.11.2019 о 14.20 год.; -ухвалою від 13.11.2019 р. в задоволенні клопотання представника відповідача - ТОВ «Авангард-Інвест» про призначення комплексної судово-медичної експертизи у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард-Інвест», Приватного акціонерного товариства«Страхова компанія «Провідна» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовлено повністю; -ухвалою від 13.11.2019 р. клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено: витребувані від Солонянського відділення поліції ДВП ГУНП в Дніпропетровській області у копіях наступні докази: висновок спеціаліста автотехніка №70/27-229 від 29.07.2011 р., висновок експерта автотехніка №70/27-429 від 27.06.2013 р.; копія листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард-Інвест», про трудові відносини із водієм; копія висновку фахівця СМЕ №2709 від 17.08.2011 р.; копія висновку експерта СМЕ №69-Д від 21.04.2016 р.; копія постанови про порушення кримінальної справи від 06.10.2011 р.; копія постанови про визнання потерпілою [PERSON] ; копія повідомлення про підозру водію [PERSON] ; копія постанови про зупинення досудового розслідування та оголошення у розшук підозрюваного; -ухвалою від 30.01.2020 р. в задоволенні клопотання представника відповідача про передачу цивільної справи для розгляду з одного суду до іншого відмовлено повністю; -ухвалою від 30.01.2020 р. в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у цивільній справі відмовлено; -ухвалою від 30.01.2020 р. клопотання представника відповідача про витребування доказів у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард-Інвест», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольно: витребувано від Солонянського відділення поліції ДВП ГУНП в Дніпропетровській області у копіях наступні докази: висновок експерта №147 від 03.08.2015 р., висновок експерта №3771е від 17.11.2011 р.; -ухвалою від 30.06.2020 р. підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду по суті у судовому засіданні 30.06.2020 р.; -ухвалою від 05.08.2020 р. відмовлено в задоволенні клопотань відповідача - 1 про залишення позову без розгляду та про застосування штрафу до позивача. Правовідносини виникли між учасниками справи із відшкодування матеріальної та моральної шкоди фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення. Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно зі статтею 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Такий порядок визначений КПК України: за ст. 128 (ч. 1) КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Відповідно до ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. У разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення суд відмовляє в позові. У разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду. Відповідно до ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду. За ст. 62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом. Права та обов`язки цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду. За наведених вище обставин позов [PERSON] про відшкодування шкоди, заданої в результаті кримінального правопорушення та який був поданий органу досудового розслідування, має розглядатися в порядку, визначеному ч. 1 ст. 128 КПК України (тобто у кримінальному провадженні), а звернення з таким позовом в порядку цивільного судочинства можливо лише за наявності підстав, визначених ч. 7 ст. 128 КПК України (тобто особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства). Втім, підстави, передбачені ч. 7 ст. 128 КПК України, при розгляді даної цивільної справи не встановлені; вочевидь звернення позивача до суду із таким позовом в порядку цивільного судочинства є передчасним, тому підстави для його задоволення відсутні. Щодо заяви відповідача - 2 про застосування строку позовної давності, то, виходячи з вимог ст. 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Відмовляючи в задоволенні позову [PERSON] , суд виходить з того, що права позивача підлягають поновленню під час розгляду вже поданого нею цивільного позову у кримінальному провадженні, тому суд відмовляє в даному позові з підстави його необґрунтованості, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування поданої в порядку ст. 267 ЦК України заяви відповідача-2.

Outcome: dismissed