Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом та уточнивши заявлені позовні вимоги (а.с. 81-85,97), [PERSON] просить: -визнати дії відповідача повністю незаконними; -зобовязати відповідача списати з нього необґрунтований та незаконно нарахований борг, про що повідомити суд, а йому видати відповідну засвідчену довідку; -у відповідності до ст.ст. 1166,1169,1178,1193 ЦК України стягнути з відповідача на його користь в примусовому порядку відшкодування моральної шкоди в сумі 8028,24 грн., тобто суму шкоди, яку він міг понести внаслідок незаконний дій відповідача; -у відповідності до п. 2 та 3 ст. 85 ЦПК України в примусовому порядку стягнути з відповідача на його користь добові, а також компенсацію за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять, пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати за всі дні його перебування у суді, а саме: 08 червня 2016 року, 30 червня 2016 року, 08 липня 2016 року, 18 серпня 2016 року, 31 серпня 2016 року, 05 вересня 2016 року та так далі. У відповідності до ч.3 ст. 85 ЦПК України встановити граничний розмір компенсації за судовим рішенням. Претендує на відшкодування йому шкоди відповідачем в граничному розмірі, встановленим Кабінетом Міністрів України; -на підставі п.2 ст. 87 ЦПК України стягнути з відповідача на його користь компенсацію витрат, повязаних зі збором доказів та виконання інших дій, необхідних для розгляду справи, у відповідності до максимального розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України; -поставити на контроль виконання рішення суду відповідачем та зобовязати відповідача надати суду звіт (в місячний строк) про виконання рішення суду у даній справі (йому надати копії), посилаючись на те, що він має статус інваліда війни, у звязку з чим має право на 100% пільгу з оплати комунальних послуг (газ). Послугу з газопостачання він отримує за адресою: Костянтинівський район, с. Іванопілля, вул. Торецька, 36 з розрахунку норми на двох осіб (його та дружину). 07 червня 2016 року представник відповідача контролер з перевірки показів лічильника обліку газу, повідомив його, що за ним наявний борг у розмірі 2386,81 грн. та надав йому повідомлення про зупинення постачання газу у разі не оплати боргу та запропонував звернутися до абонентського відділу міськгазу для зясування причин виникнення боргу. При зясуванні зазначеної обставин у міськгазі, виявилось, що сума боргу складає 309,86 грн. Проте, підстави виникнення такої суми боргу у міськгазі не пояснили, а заявили про те, що борг утворився з тієї причини, що вони щомісячно не повідомляли газопостачальника телефоном про обєми спожитого газу. З такими діями відповідача він повністю не згодний як із необґрунтованим боргом також. Інспектори відповідача щомісячно знімають показники газових лічильників, які передають до Управління соціального захисту населення, який провадить оплату відповідно до норм споживання. Тобто він не зобовязаний передавати відповідачу покази лічильника, оскільки це робить контролер. Розрахунок суми боргу, наведений відповідачем у довідці від 31 серпня 2016 року № 03/1794 вважає необґрунтованим. Так, в довідці зазначається: -серпень 2015 року ( в графі 2 борг) зазначено, що заборгували йому, але не він, але при цьому (графа 7 нараховано) йому нараховано 258,77 грн.; - вересень 2015 року ( в графі 2 борг) зазначається, що у нього мається борг 256,20 грн. та цей борг не змінювався до червня 2016 року. Звідки взявся цей борг не зрозуміло, оскільки він жодного разу не перевищив встановлену йому як інваліду війни безкоштовну норму 100%. -червень 2016 року (в графі 2 борг) зазначено, що його борг складає вже 309,86 грн. Тобто йому було приписано використання у травні 2016 року понаднормативних кубометрів газу. При цьому, у відповідності до п.2 підпункту 5 постанови КМУ № 409 від 06.08.2014 року йому та його родині встановлена норма у розмірі 14,2 куб.м газу, а 22 куб.м газу. Відповідач ніяк не може довести, що він використав газу більше норми та це підтверджується нижче таблиці про борг. Тобто, контролери відповідача перевіряли покази газового лічильника останній раз 31 серпня 2015 року коли відповідач заборгував перед ним. В подальшому, в червні 2016 року він взагалі використав лише 4 куб.м. газу, не добравши до норми 14,2 куб.м газу. В подальшому, контролери відповідача покази лічильника не знімали. Вказане свідчить про безпідставність та незаконність дій відповідача по нарахуванню йому боргу. Крім того, п. 2 ст. 85 ЦПК України передбачено стягнення з відповідача на його користь добових та компенсації за втрачений відрив від звичних занять пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Він мешкає не в місті, а мешкає у районі та змушений їздити у місто (до суду) для захисту свої прав, порушених відповідачем. Зазначеною нормою Закону не передбачена відмова йому в цих вимогах з будь-яких причин. Крім того, пунктом 3 ст. 85 ЦПК України передбачений граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат, повязаних з явкою до суду, який встановлюється Кабінетом Міністрів України. Тому, він претендує на відшкодування йому шкоди відповідачем в граничному розмірі, встановленому Кабінетом Міністрів України. Пункт 2 ст. 87 ЦПК України передбачено стягнення з відповідача на його користь граничного розміру компенсації витрат, повязаних зі збором доказів та виконанням інших дій, необхідних для розгляду справи. Ця сума також встановлена Кабінетом Міністрів України. Він не є адвокатом та не має юридичної освіти, а є пенсіонером та інвалідом, який самостійно змушений захищати свої права від порушень, допущених відповідачем. Тому він претендує на максимальну суму компенсації, встановлену Кабінетом Міністрів України. Крім того, відповідач безпідставно відмовляє йому у наданні інформації щодо відсутності у нього боргу за послуги з газопостачання за адресою: м. Костянтинівка, вул. Безнощенко, 7/105 (належної йому квартири). У звязку із наведеним вище, вважає, що відповідач повинен відшкодувати йому моральну шкоду у розмірі 8028,24 грн., тобто суму шкоди, яку він міг би понести внаслідок незаконних дій відповідача. Позивач [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] УГГ, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи (а.с.103-106), у судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, тому суд на підставі ч.4 ст. 169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що постачальником послуги з газопостачання, що надається позивачу [PERSON] за адресою: Костянтинівський район, с. Іванопілля, вул. Торецька, 36, а також за адресою: м. Костянтинівка, вул. Безнощенко, 7/105 є Публічне акціонерне товариство «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі відокремленого структурного підрозділу [PERSON] управління по газопостачанню та газифікації. Відповідно до\~ст. 30 ЦПК України\~сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Відповідно до ст. 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. Частиною 3 ст. 95 ЦК України передбачено, що філії та представництва не є юридичними особами. З позовної та уточненої позовної заяви [PERSON] (а.с.1, 81-85,97), вбачається, що позов предявлено до [PERSON] управління по газопостачанню та газифікації, яке згідно із відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців є відокремленим підрозділом Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз» і не являється юридичною особою. Зазначене свідчить про відсутність у [PERSON] управління по газопостачанню та газифікації процесуальної дієздатності. У звязку із чим Костянтинівське УГГ не може бути стороною у цивільному процесі. Частиною 1 статті 33 ЦПК України (в редакції Закону № 2453-У1 від 07.07.2010 року)\~передбачено, що суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Тож, заміна первісного відповідача належним відповідачем має відбуватися на підставі згоди позивача на вибуття неналежного відповідача з процесу, що відповідає закріпленому у ст. 11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства. На виконання вимог ч.4 ст. 10 ЦПК України судом під час розгляду даної справи неодноразово розяснювалось позивачу право на заміну первісного відповідача належним відповідачем, або залучення до участі у справі іншої особу як співвідповідача. Проте, позивач [PERSON] у судовому засіданні категорично наполягав на тому, що за його позовом має відповідати Костянтинівське управління по газопостачанню та газифікації, оскільки будь - яких претензій до ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі відокремленого структурного підрозділу [PERSON] управління по газопостачанню та газифікації він не має. Також, позивачем [PERSON] у судовому засіданні надана суду заява від 04.10.2016 року (а.с.107-109), в якій позивач наполягав на тому, що відповідати за його позовом має Костянтинівське управління по газопостачанню та газифікації. За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] УГГ про захист прав споживачів слід відмовити у повному обсязі у звязку із тим, що позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача у відповідності до ст.ст. 85,87 ЦПК України добових та компенсації та втрачений заробіток та відрив від звичних занять та витрат, повязаних зі збором доказів та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи суд дійшов таких висновків. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується виключного Главою 8 ЦПК України, у відповідності до якої стягнення судових витрат здійснюється стороні на користь якої ухвалено судове рішення за наявності документального підтвердження понесених судових витрат. В даному випадку у задоволенні позовних вимог відмовлено. Тож, підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат, повязаних з розглядом справи суд не вбачає. Відповідно до ч.1 ст. 211 ЦПК України суд, виявивши під час розгляду справу порушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов. Порушень, зазначених в ч.1 ст. 211 ЦПК України, при розгляді даної справи судом не встановлено, а тому суд не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали в даній справі.

Outcome: dismissed