Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, позивач [PERSON] просить визнати [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , з підстав, передбачених ст. 405 ЦК України, посилаючись на те, що він є власником вказаного житлового приміщення на підставі договору дарування від 29 листопада 2005 року. У квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які є його родичами, однак, з липня 2012 року у спірному житловому приміщенні не проживають. Таким чином, враховуючи, що відповідачі більше року не проживають у належній позивачу квартирі, останній просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки факт реєстрації відповідачів негативно впливає на його матеріальний стан та порушує права як власника. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Представником позивача [PERSON] подано до суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи без його та позивача участі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , які про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, в судове засідання не з`явилися, причини своєї неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву не надали, тому суд на підставі п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Представник третьої особи [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася. Надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без участі представника органу опіки та піклування. Також зазначила, що в інтересах малолітньої дитини вважає недоцільним визнання [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Суд, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № 2507 від 05 липня 2000 року та договору дарування частини квартири від 29 листопада 2005 року, є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7-8, 22-24). Тож, спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються Главою 6 ЖК України та ст. 405 ЦК України. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Як видно з довідки № 2961 від 02 липня 2019 року, в спірному житловому приміщенні, як члени сім`ї позивача, зареєстровані [PERSON] , [INFO] (колишня дружина), та [PERSON] , [INFO] (дочка) (а.с. 9. Відповідно акту про не проживання від 02 липня 2019 року, відповідачі [PERSON] та [PERSON] сім років не проживають за адресою: [ADDRESS] у зв`язку із розлученням [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Рішенням Дебальцевського міського суду Донецької області від 19 грудня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище дружини змінене на « [PERSON] » (а.с. 11). Частиною 2 та 3 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи. Разом з тим, незважаючи на наявну можливість, позивачем не було надано суду належних, достовірних та достатніх доказів про наявність у малолітньої дитини іншого житла на праві власності чи користування. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги щодо визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки вона не користується цим житлом понад один рік без поважних причин. З урахуванням думки представника третьої особи, яка вважала недоцільним визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позовні вимоги в частині визнання малолітньої [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задоволенню не підлягають. Тому позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial