Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня подання позовної заяви і до повноліття дитини, посилаючись на те, що 02 липня 2005 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дебальцівського міського управління юстиції Донецької області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 72. Від шлюбу з відповідачем мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Спору з приводу виховання та місця проживання дитини між ними не має. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання доньки, як батько повинен робити це у добровільному порядку. Відповідач є працездатним, аліменти нікому не сплачує. Шлюбні відносини припинені з жовтня 2015 року. Сімейне життя з відповідачем не склалося з причини втрати фізичних та духовних звязків. На даний час їх шлюб носить формальний характер, примирення між ними не можливе. Спільне господарство між ними не ведеться. Кожен з них живе своїм власним життям. На даний час їх шлюб носить формальний характер, примирення між ними не можливе. Спору щодо спільного майна та виховання дитини сторони не мають. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилась, надавши суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про визнання позовних вимог [PERSON] та розгляд справи за його відсутності. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що 02 липня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дебальцівського міського управління юстиції Донецької області, зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 72. Шлюбні відносини між сторонами припинені з жовтня 2015 року. Сімейне життя з відповідачем не склалося з причини втрати фізичних та духовних звязків. Спору про майно, що перебуває у спільній власності подружжя між сторонами не має. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з матірю. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Відповідно ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України, суд вважає можливим визначити розмір аліментів у вигляді 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімумі для дитини відповідного віку. Згідно до ст. 367 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підлягають задоволенню,

Outcome: approved