Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

Зміст позовних вимог, пояснення сторін. В березні 2018 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач по справі є її батьком. Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області він позбавлений батьківських прав відносно позивачки та сплачував аліменти на її утримання до досягнення нею повноліття. Мати позивачки померла. Позивачка проживає разом з бабусею та дідусем, які піклуються про неї. Оскільки бабуся та дідусь є людьми похилого віку, пенсіонери та не мають змоги утримувати позивачку на час навчання, позивачка навчається за денною формою навчання та не має змоги влаштуватися на роботу, просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на час навчання, не більше ніж до досягнення нею 23 років. Позивачка разом з позовом надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі. Відповідач, належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення, відзив на позов та заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надсилав. Доказів того, що відповідач з поважних причини пропустив строк для подачі заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження матеріали справи не містять. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. ( ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не надав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладені обставини суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно свідоцтва про народження батьками позивачки є [PERSON] ( відповідач по справі) та [PERSON] ( а.с.11). Мати позивачки померла 02 грудня 2003 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с.12). Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 28 лютого 2014 року [PERSON] позбавлений батьківських прав відносно доньки [PERSON],[INFO] ( а.с.15). Відповідач має заборгованість по сплаті аліментів станом на 31.05.2017 року в сумі 15483,51 грн ( а.с.9,10). Позивачка є студентом ІІ курсу, денного навчання, державного навчального закладу «Регіональний механіко - технологічний центр професійної освіти Харківської області», що підтверджується оригіналом довідки № 96 від 02.02.2018 р. Строк закінчення навчання 30.06.2019 року (а.с. 8). Позивачкою опікуються та утримують дідусь та бабуся, які є пенсіонерами, а тому позивачка потребує, що матеріальної допомоги батька. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Норми права, що регулюють правовідносини під час розгляду справи. Згідно ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. У відповідності з ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України право звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 191 ч.1 Сімейного кодексу України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини чим порушує вимогу ст. 198 СК України, згідно якої батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. В п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року зазначено про обов'язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), який (обов'язок) настає за обов'язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідач будучи зобов'язаним утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання, від виконання свого обов'язку ухиляється, матеріальної допомоги дитині не надає. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи обов'язок відповідача утримувати свою доньку, яка продовжує навчання, до досягнення нею двадцяти трьох років, а також, що він має можливість надавати матеріальну допомогу, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на її утримання в зв'язку з навчанням в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, підлягають задоволенню. Суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог про визначення мінімального розміру аліментів, який не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки аліменти стягнуті судом на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Частина 2 ст. 182 СК України застосовується виключно у випадку стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В зв'язку із чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В силу ст.ст.191,201 СК України аліменти слід присудити з дня подання позовної заяви, тобто з 06.03.2018 року. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку з тим, що позивача було звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви, судовий збір потрібно стягнути з відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial