Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

З позовної заяви вбачається, що відповідно до укладеного договору № б/н від 01.11.2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном погашення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати, [PERSON] повинен надати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував. Станом на 31.03.2018 року [PERSON] має заборгованість - 103078 грн. 19 коп. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 103078 грн. 19 коп. за кредитним договором № б/н від 01.11.2010 року та судові витрати у розмірі 1762 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про день слухання справи в суді. Причини його неявки суду не відомі. Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов є підставним і підлягає до часткового задоволення зі слідуючих міркувань. 01.11.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н від 01.11.2010 року, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 3700.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1050 ЦК України, як наслідки порушення договору позичальником, передбачає обов'язок позичальника сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, сплатити неустойку відповідно до ст.ст. 549-552 ЦК України незалежно від сплати процентів відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував. Станом на 31.03.2018 року [PERSON] має заборгованість - 103078,19 гривень яка складається з наступного: -3554,12 грн. - заборгованість за кредитом; -90858,47 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; -3280,92 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до Умов та правил надання банківських послуг: -500,00 грн. - штраф (фіксована частина). -4884,68 - штраф (процентна складова). Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України - пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Як видно із матеріалів справи, за порушення позичальником строків виконання зобов'язання за кредитним договором банком одночасно нараховано штраф і пеню. Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Отже, банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Враховуючи вищенаведене, суд рахує за необхідне в стягненні з [PERSON] на користь позивача 5384,68 грн. штрафу відмовити. Враховуючи вищенаведене, суд рахує за необхідне позов задоволити частково та стягнути з відповідача суму боргу за кредитним договором в розмірі 97 693 грн. 51 коп. та судові витрати по справі в розмірі 1762 грн. на користь позивача, оскільки відповідач порушив умови договору.

Outcome: approved