Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

З позовом до Тарутинського районного суду звернувся [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] майнову шкоду у сумі 36445.66 гривень; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у сумі 20000 гривень; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у сумі 10000 гривень. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23.02.2018 року, о 17 год. 20 хвилин [PERSON] керуючи автомобілем марки ВАЗ 21063 д/н [NUMBER] в стані алкогольного сп`яніння здійснив зіткнення з автомобілем ЗАЗ 110207 д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] 30 липня 2018 року Постановою Приморського районного суду м. Одеси провадження по адміністративній справі відносно [PERSON] було закрито. 27.02.2018 року позивачем було укладено договір № 188-02/18 з ФОП [PERSON] на проведення незалежної оцінки визначення матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля ЗАЗ 110207 д/н [NUMBER] . Згідно звіту №188-02/18 ринкова вартість транспортного засобу на дату оцінки складає 36445.66 гривень. Вартість відновлюваного ремонту з врахуванням ПДВ на запасні частини, які підлягають заміні складає 46764.85 гривень. Вартість відновлюваного ремонту з врахуванням коефіцієнту зносу складає 37724.79 гривень. Вартість матеріального збитку завданого в наслідок ДТП складає 36445.66 гривень. Вартість послуг оцінки, яку сплатив позивач складає 2000 гривен. Отже відшкодуванню підлягає сума матеріального збитку завдана власнику внаслідок ДТП, що складає 36445.66 гривень. Крім того, позивач в наслідок ДТП переніс сильні душевні хвилювання пов`язані з загрозою здоров`ю, необхідність мати значні витрати на відновлювальний ремонт автомобіля, порушення звичного способу життя пов`язаного з використанням автомобіля, наявністю багатьох незручностей пов`язаних з пересуванням, у зв`язку з чим просить стягнути моральну шкоду, яку оцінює у 20000 гривень. Також зазначив, що попередній розрахунок судових витрат складається з оплати судового збору у сумі 704.80 гривень, витрати на виготовлення звіту у сумі 2000 гривень, складання позовної заяви у сумі 2000 гривень, складання розрахунку судових витрат та підготовка документів до подання позовної заяви у сумі 795.20 гривень, первинна консультація та узгодження правової позиції у сумі 2000 гривень, участь у судових засіданнях у сумі 2000 гривень, усього 10000 гривень. 10.10.2018 року Ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач та його представник в судове засідання до суду не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином шляхом надсилання повістки. Відзиву від відповідача та будь-яких інших клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без повідомлення причини, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до Постанови Приморського районного суду м. Одеси, водій [PERSON] 23.02.2018 року о 17 год. 20 хв. в м. Одеса по вулиці Київське шосе, 5/2 керуючи автомобілем ВАЗ 21063 д/н [NUMBER] не дотримався безпечної дистанції, та скоїв зіткнення з транспортним засобом ЗАЗ 110207 д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] , чим порушив вимоги п.13.1 ПДР України. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. а. с.(13). Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 078955 від 23.02.2018 року та висновку про стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 23.02.2018 року, водій [PERSON] 12.02.2018 року о 17 год. 20 хвилин керував автомобілем марки ВАЗ 21063 д/н [NUMBER] у стані алкогольного сп`яніння. а. с.(8-12). Відповідно до звіту №188-02/18 про визначення вартості матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля марки ЗАЗ 110207 н/з [NUMBER] , вартість транспортного засобу ЗАЗ 110207 н/з [NUMBER] на дату оцінки складає 36445,66 гривень, вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу ЗАЗ 110207 н/з [NUMBER] на дату оцінки складає 46764,84 гривень, вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників транспортного засобу ЗАЗ 110207 н/з [NUMBER] на дату оцінки складає 37724,79 гривень, вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу ЗАЗ 110207 н/з [NUMBER] на дату оцінки складає 36445,66 гривень. а. с. (16-37). Також, обставини події ДТП, яка відбулася 23.02.2018 року підтверджені протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 23.02.2018 року, схемою до протоколу огляду місця події ДТП, поясненнями водія [PERSON] а. с. (38-44). Згідно довідки КУ «Міська клінічна лікарня» №11 від 23.02.2018 року, пасажиру ТЗ ЗАЗ 110207 н/з [NUMBER] [PERSON] рекомендовано амбулаторне лікування. а. с. (45). Відповідно до договору на проведення оцінки майна № 188-02/18 від 27.02.2018 року, радість робіт з визначення вартості відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту технічного зносу складових транспортного засобу складає 2000 гривень. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Щодо стягнення матеріальної шкоди, суд вважає, що застосуванню підлягають наступні норми права. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно приписів ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Постанова Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» за № 6 від 27.03.1992 року (із змінами та доповненнями) роз`яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору, оренди, довіреності тощо). Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З урахуванням обставин справи суд може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Щодо стягнення моральної шкоди та судових витрат пов`язаних з розглядом справи суд застосовує наступні норми права. Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до ст.137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат слід розуміти розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. Враховуючи наведені позивачем вимоги, щодо стягнення з відповідача майнової шкоди та відсутність доказів зі сторони відповідача, які б спростували висновки суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтовані та підлягають задоволенню. Обґрунтування позивача в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, суд приймає до уваги, що спричинені збитки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди призвели до значних витрат на його відновлення, порушення звичного способу життя, разом з тим позивачем не надано інших доказів, щодо обґрунтування стягнення моральної шкоди яка була задана в наслідок ДТП у зв`язку з чим в розрізі даного спору суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму моральної шкоди у розмірі 1000 гривень. Крім того, на думку суду з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, які поніс позивач та які підтверджені належними доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме судовий збір в сумі 704,80 гривень та витрати по виготовленню звіту оцінки у розмірі 2000 гривень. Не підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення з відповідача судових витрат, а саме витрат на складання позовної заяви у сумі 2000 гривень, складання розрахунку судових витрат та підготовка документів до подання позовної заяви у сумі 795.20 гривень, первинна консультація та узгодження правової позиції у сумі 2000 гривень, участь у судових засіданнях у сумі 2000 гривень, оскільки вказані витрати не підтверджені відповідними доказами. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди. Згідно п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, з позивача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 96 гривень 50 копійок та з відповідача судовий збір на користь держави у розмірі 1824 гривень 95 копійок. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial