Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

З позову [PERSON], що надійшов до суду 24.03.2015 року вбачається, що він є єдиним власником житлового будинку приватного фонду №66, що знаходиться по вулиці Леніна в селі Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, що підтверджується договором купівлі продажу житлового будинку від 29 серпня 2007 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. [PERSON] продала вказаний житловий будинок [PERSON], а перед цим 12 червня 2007 року забрала всі свої речі та майно і виїхала з нього зі своїми членами сімї відповідачами по справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до іншого місця проживання. Після відчуження відповідачкою [PERSON] та придбання позивачем [PERSON] вказаного позивачем будинку, відповідачі всі залишилися бути зареєстрованими в даному будинку і по даний час. Відповідачі не є співвласниками будинку. Жоден з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (дочка [PERSON]М.) не проживають в будинку №66, що розташований по вулиці Леніна в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, що належить позивачу [PERSON] з 12 червня 2007 року і по даний час. Тобто порушення є триваючим. Позивач [PERSON] неодноразово намагався врегулювати даний спір і навіть всі відповідачі погоджувалися вирішити спір, однак на даний час вони все ж рахуються зареєстрованими в житловому будинку [PERSON], що розташований в с. Устивиця по вул. Леніна, 66 Великобагачанського району Полтавської області. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив суд визнати [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - житловим будинком №66, що знаходиться по вулиці Леніна в селі Устивиця Великобагачанського району Полтавської області та повідомити Великобагачанський РС УДМС України у Полтавській області про прийняте рішення. Ухвалою суду від 21.04.2015 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено Великобагачанську районну державну адміністрацію Полтавської області як орган опіки та піклування (а.с.47). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлений позов [PERSON] підтримав в повному обсязі, в своїх поясненнях посилався на обставини, що викладені в позові [PERSON] і просив позовні вимоги задовольнити. Також просив вирішити питання про стягнення судових витрат та витрат на оплату юридичної допомоги адвоката, про що надав відповідну квитанцію. Представник третьої особи Великобагачанського РС УДМС України в Полтавській області [PERSON] просив розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Великобагачанської районної державної адміністрації Полтавської області як орган опіки та піклування [PERSON] вказала, що вона повністю підтримує висновок органу опіки та піклування, що мається в матеріалах справи, у урахуванням інтересів малолітньої дитини. З адресної довідки Великобагачанського РС УДМС в Полтавській області вбачається, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані на проживання в [INFO] (а.с.а.с.16-19). З поштового повідомлення вбачається, що відповідачі у справі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], від імені якої в силу закону діє [PERSON] за місцем своєї реєстрації не отримують судові повістки, оскільки не проживають (а.с.а.с.49-55), фактично дані особи проживають в [INFO], де отримали 17.04.2015 року судові повістки про розгляд справи 21.04.2015 року, а також отримали копію позовної заяви з додатками (а.с.а.с.65-68), однак в судові засідання не зявились, причин неявки суду не повідомили. Також, в судове засідання 25.06.2015 року відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], від імені якої в силу закону діє [PERSON] повторно не зявились, вони належним чином рекомендованим листом з повідомленням за місцем своєї реєстрації сповіщені про день і час розгляду справи (а.с.131-138), а також отримали повістки за місцем фактичного проживання в [INFO] (а.139-143), однак в судове засідання повторно не зявились, причин своєї неявки суду не повідомили. Тобто відповідачі у справі в силу ч.5 ст.74 ЦПК України вважається такими, що належним чином сповіщені про день і час розгляду справи за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її реєстрації, а також за фактичним місцем проживання відповідачів у справі. Згідно ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка фізичним особам, які не мають статусу підприємців надсилається за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Представник позивача адвокат [PERSON] не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, тому є підстави для вирішення питання про можливість постановлення у справі заочного рішення, виходячи з положень ч.4 ст.169 ЦПК України. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч.4 ст.169 ЦПК України) (а.с.а.с.65-68,79-82,109-112,140-143). В прядку ст.224 ЦПК України судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], представника третьої особи Великобагачанського РС УДМС України в Полтавській області [PERSON], представника третьої особи Великобагачанської районної державної адміністрація як органу опіки і піклування [PERSON], вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], від імені та в інтересах якої діє законний представник [PERSON], треті особи Великобагачанська райдержадміністрація як орган опіки та піклування та Великобагачанський РС УДМС України в Полтавській області про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням приватного житлового фонду підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (ст.60 ЦПК України). Судом встановлено, що згідно договору купівлі продажу житлового будинку від 29.08.2007 року [PERSON] з однієї сторони та [PERSON], з другої сторони уклали договір про те, що [PERSON] передає у власність, а [PERSON] приймає у власність належний [PERSON] на праві спільної сумісної власності житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в с. Устивиця вул. Леніна, 66 Великобагачанського району Полтавської області та в цілому складається з: житлового будинку (літ.А-1), загальною площею 59,2 кв.м., житловою площею 37,9 кв.м., літньої кухні (літ.Б), сараю (літ.В), гаража (літ.Г), вхідного погреба (літ.Д), що розташовані на земельній ділянці комунальної власності, площею 0,16 га (а.с.4). Дане домоволодіння згідно витягу з державного реєстру правочинів від 29.08.2007 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.10.2007 року зареєстровано на праві особистої приватної власності за [PERSON] (а.с.а.с.5-6). З довідки, виданої виконкомом Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області від 16.03.2015 року за №02/20/174 вбачається, що [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], дійсно зареєстровані в [INFO], але з 12.06.2007 року і по даний час за вказаною адресою не проживають. [PERSON] будинок був проданий [PERSON] згідно договору купівлі продажу, посвідченого Великобагачанською державною нотаріальною конторою 16.10.2007 року (а.с.7). З облікової картки обєкта погосподарського обліку на 2011 2015 року вбачається, що в домогосподарстві за адресою с. Устивиця вул. Леніна, 66 Великобагачанського району Полтавської області у графі відомості про членів домогосподарства з реєстрацією місця проживання на території ради значиться [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.а.с.8-10). Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України). З пояснень представника позивача [PERSON] в судовому засіданні та матеріалів цивільної справи (позовної заяви та судових повісток) вбачається, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (малолітня дочка [PERSON]М.) зареєстровані на проживання в [INFO], тобто в будинку, належному на праві приватної влангсості [PERSON], однак за даною адресою [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (дочка [PERSON]М.) не проживають (тобто звільнили проданий [PERSON] житловий будинок ще в 2007 році); фактично дані особи проживають без реєстрації за адресою с. Матяшівка Великобагачанського району Полтавської області по вул. Жовтнева, 32 та судові повістки отримують за місцем фактичного проживання. Згідно норм ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України громадянин, які мають у приватній власності будинок (квартиру) і користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати та укладати інші не заборонені законом угоди. При цьому, обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст.317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст.319 ЦК України). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів (ст.328 ЦК України). Обєктом права власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України). У відповідності до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Місце перебування це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає менше шести місяців на рік. Реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Норми ст.6 цього Закону зобовязують особу протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина друга цієї статті визначає способи захист цивільних прав та інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України, а також з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним в будинку, що йому належить, користуються жилими приміщеннями в обсязі визначеному відповідно до угоди з власником. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі у справі не є членами сімї власника житлового будинку №66 по вул. Леніна в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області [PERSON], відчуження житлового будинку [PERSON] [PERSON] відбулося 29.08.2007 року, однак до цього часу в даному будинку залишаються зареєстрованими як колишній власник будинку [PERSON], так і члени її сімї [PERSON], [PERSON] та його малолітня дитина [PERSON], які не є членами сімї нового власнику будинку [PERSON] У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплені принципи непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Отже, виходячи з системного аналізу матеріалів справи вбачається, що відповідачі у справі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (малолітня дочка [PERSON]М.), що не є членами сімї власника будинку [PERSON], які зареєстровані на проживання в житловому будинку №66 по вулиці Леніна в селі Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, який належить на праві власності [PERSON], відповідачі у справі не проживають в цьому будинку без поважних причин з 2007 року (у звязку з продажем будинку [PERSON]Г.), договору найму житлового будинку між сторонами не укладалось, місце їх фактичного проживання на даний час є с. Матяшівка Великобагачанського району Полтавської області вул. Жовтнева,32, по своїй суті, реєстрація відповідачів у справі в належному на праві приватної власності [PERSON] будинку, має юридичні наслідки для позивача у справі як власника майна в частині вчинення юридично значущих дій, повязаних з реалізацією свого права власності на цей житловий будинок. Отже, виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved