Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 08 грудня 2020 року позивач звернулася до суду з позовом про збільшення аліментів та зміну способу їх присудження, у якому, з урахуванням уточнень позовних вимог від 11.03.2021 року, просила змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Суворовського районного суду міста Одеси по справі №2-5061/10 від 16 серпня 2010 року на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1 500, 00 грн. на ј частини від усього доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 16 серпня 2010 року розірвано за рішенням Суворовського районного суду м. Одеси. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач не цікавився життям дитини, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та приймати участі у її вихованні. Відповідач не приділяв доньки батьківської уваги, та не цікавився життям дитини. На підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси у справі № 2-5061/10 від 16 серпня 2010 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 гривень щомісячно, починаючи з 27 липня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме по [INFO] . Позивачка піклується та витрачає чималі кошти, щоб дитина мала можливість ходити до платних кружків, займатися вивченням іноземних мов, виїжджати за кордон на оздоровлення, також щоб дитина жила гідно, розвивалась духовно, фізично. Такий рівень вона одна не може забезпечити, тому батько, який здоровий та працездатний, може сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини від усього доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, позивач звернулась до суду із вказаним позовом. ІІ. Виклад позиції відповідача. 08.04.2021 року адвокат Салтан Р.В. діючи в інтересах відповідача на підставі ордеру подав відзив, у якому у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі. Вказав, що [PERSON] аліменти сплачує регулярно у розмірі, що не є меншим 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Крім того, з часу ухвалення рішення Суворовського районного суду м. Одеси у справі № 2-5061/10 від 16 серпня 2010 року, відповідач одружився та наразі має на утриманні двох дітей та дружину. Крім того, має матір пенсійного віку, яка теж потребує його допомоги. Вважає, що зміна способу стягнення аліментів на утримання [PERSON] з твердої грошової суми на стягнення з [PERSON] ј частини від усього доходу, але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, ставить у гірше матеріальне становище інших неповнолітніх дітей відповідача, що значно порушує їх права та інтереси. ІІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.01.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачці 5-денний строк з дня отримання ухвали на усунення недоліків. 12.03.2021 року позивачем на виконання вимог ухвали суду про усунення недоліків подано заяву про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.03.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 12.04.2021 року. 08.04.2021 року адвокат Салтан Р.В. діючи в інтересах відповідача на підставі ордеру подав відзив. З метою надання стороні позивача можливості ознайомитися з відзивом на позов, судове засідання відкладено на 17.05.2021 року. 17.05.2021 року адвокат Салтан Р.В. діючи в інтересах відповідача на підставі ордеру подав клопотання про долучення доказів. За клопотанням представника відповідача розгляд справи відкладено на 17.06.2021 року. У судове засідання позивач не з`явилася, 17.05.2021 року подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явився, 17.06.2021 року адвокат Яковенко О.В. діючи в його інтересах, подала заяву про розгляд справи без її участі. У задоволенні позовних вимог просила відмовити з підстав, викладених у відзиві. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якщо клопотання про розгляд справи без участі сторін заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, враховуючи згоду сторін про розгляд справи у їх відсутності, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. З`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , про що 06.05.2004 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеса зроблено актовий запис №663 та видано свідоцтво про народження. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16.08.2010 року у справі №2-5061/10 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] кошти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі по 1 500 гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 27 липня 2010 року і до досягнення дочкою повноліття, а саме по 19 квітня 2022 року Суворовським районним судом м. Одеси на виконання рішення від 16.08.2010 року у справі №2-5061/10 видано виконавчий лист. З картки рахунка 6853 за січень 2017-березень 2021 року встановлено, що [PERSON] перераховуються грошові кошти на користь [PERSON] на виконання рішення суду про стягнення аліментів. 23 жовтня 2014 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] укладено шлюб, про що 23.10.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції зроблено актовий запис №1800 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». [INFO] народився [PERSON] , батьком якого є [PERSON] , про що 12.05.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції зроблено актовий запис №4438 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . [INFO] народилася [PERSON] , батьком якої є [PERSON] , про що 04.05.2017 року Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області зроблено актовий запис №849 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . За інформацією з трудової книжки серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] з 21.04.2020 року звільнена з роботи за власними бажанням у зв`язку з необхідністю догляду за дитиною віком до чотирнадцяти років. Матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , про що 24.01.1976 року Благоївською сільською радою Іванівського району Одеської області зроблено актовий запис №1 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Відповідно до пенсійного посвідчення серії [NUMBER] від 31.08.2011 року [PERSON] , [INFO] є пенсіонеркою за віком. V. Оцінка Суду. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 і 11 Конвенції» та є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ч. 2 ст. 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приписами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманні та матеріальному забезпеченні дітей, а отже не тільки позивач, тобто той з батьків з ким проживає дитина, але й відповідач зобов`язані утримувати своїх малолітніх (неповнолітніх) дітей. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів. Статтею 192 СК України закріплено правову підставу для зміни розміру аліментів. Так, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] просила змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку(доходу) відповідача обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що мінімальний їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів повинен бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Разом з цим, за змістом п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Аналіз змісту статті 192 СК України також свідчить про те, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до ст.192 СК України. Матеріали справи не містять доказів, які б вказували на зміни матеріального або сімейного стану сторін, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Крім того, законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. Так, ч. 1 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» Законом України від 03 липня 2018 року №2475-VIII доповнено абзацом другим, за змістом якого виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. З наявної в матеріалах справи картки рахунка 6853 за січень 2017-березень 2021 року встановлено, що відповідач рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16.08.2010 року у справі №2-5061/10 виконує належним чином. За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 76 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За приписами ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За встановлених обставин, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог, а відтак у задоволенні позову слід відмовити. Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). VІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VIІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про збільшення розміру аліментів. Приймаючи до уваги звільнення позивача від сплати судового збору за подання позову про збільшення розміру аліментів до суду, ураховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, підстави для їх стягнення з відповідача в дохід держави у суду відсутні.

Outcome: dismissed