Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 15 лютого 2021 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, у якій просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду у сумі 2\~500, 00 грн.; моральну шкоду у сумі 15\~000, 00 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач 07.05.2020 року о 13-55 год. в м. Херсоні на вул. Святих Кирила і Мефодія, біля буд. 20, керуючи транспортним засобом Citroen XSARA Picasso, д.н. [NUMBER] , в порушення вимог п. 10.1 ПДР України, перед зміною напрямку руху, не впевнилась в безпечності маневру і що це не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого скоїла аварійну ситуацію водію транспортного засобу Ford Mondeo, д.н. [NUMBER] , який рухався в попутном напрямку, в результаті чого останній транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.05.2020 року [PERSON] визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяті неоподаткованих мінімумів доходів громадян, які становлять 340 грн. Цивільна відповідальність власника автомобіля Citroen XSARA Picasso, д.н. [NUMBER] була застрахована в страховій компанії «Оранта» на період часу з 05.03.2020 року до 04.06.2020 року. Згідно страхового полісу №АР 71788702 від 03.03.2020 року цивільно-правової відповідальності [PERSON] перед третіми особами франшиза, в сумі 2 500 грн. не входить до суми страхового відшкодування і сплачується безпосередньо власником транспортного засобу, винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Страхова компанія «Оранта» здійснила виплату страхового відшкодування за пошкодження автомобіля в сумі 12 682, 59 грн., за виключенням 2 500 грн. франшизи, які має сплатити, відповідно до договору страхування безпосередньо відповідач. Добровільно сплатити суму франшизи [PERSON] відмовилась, що змусило позивача звернутись до суду з позовом. Крім того, позивачу як власнику пошкодженого автомобіля Ford Mondeo, д.н. [NUMBER] , завдано моральну шкоду, яка виразилася в душевних стражданнях та переживаннях з приводу пошкодження автомобіля, в тому, що на протязі півтора місяця автомобіль знаходився у пошкодженому стані, для ремонту автомобіля вимушений був позичати гроші, а внаслідок тривалого часу невиплати страхового відшкодування, був вимушений сплачувати відсотки за позикою. На час ремонту як фізична особа-підприємець був позбавлений можливості використовувати автомобіль для роботи та власних потреб, внаслідок чого був порушений звичайний образ життя. Завдану діями відповідача моральну шкоду оцінює в 15\~000, 00 грн. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09.03.2021 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення виявлених недоліків. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.03.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 20.04.2021 року. У зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено на 24.05.2021 року. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позові. Відповідач, у судовому засіданні позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди, щодо компенсації позивачу франшизи у розмірі 2500,00 грн. визнала, не заперечувала проти задоволення позовних вимог в цій частині, в іншій частині позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні, вважала що заявлений розмір моральної шкоди нічим не обґрунтовано, просила відмовити у цій частині заявлених позовних вимог. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.05.2020 року у справі №766/7695/20 [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, які становлять 340 грн. та судовий збір в сумі 420, 40 грн. Судом встановлено такі обставини та події, що 07.05.2020 року о 13-55 год. в м. Херсоні на вул. Святих Кирила і Мефодія, біля буд. 20, керуючи транспортним засобом Citroen XSARA Picasso, д.н. [NUMBER] , в порушення вимог п. 10.1 ПДР України, перед зміною напрямку руху, не впевнилась в безпечності маневру і що це не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого скоїла аварійну ситуацію водію транспортного засобу Ford Mondeo, д.н. [NUMBER] , який рухався в попутном напрямку, в результаті чого останній транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Згідно розрахунку страхового відшкодування СК «Оранта» від 20.05.2020 року за страховим випадком, що стався 07.05.2020 року розмір матеріального збитку (з врахуванням зносу деталей, що замінюються) складає 15\~182, 59 грн., з них франшиза 2\~500, 00 грн. та сума страхового відшкодування складає 12\~682, 59 грн. За страховим актом №ОЦВ-20-21-26101/1 від 21.05.2020 року розмір страхового відшкодування [PERSON] склав 12\~682, 59 грн. Згідно виписки серії ААВ №517691 від 25.09.2012 року [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) є фізичною особою-підприємцем. Відповідно до свідоцтва платника єдиного податку серії А №333648 [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) здійснює господарську діяльність за КВЕД 43.99 та перебуває на спрощеній системі оподаткування. ІV. Оцінка Суду. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, визначені статтею 1188 ЦК України, частиною першою якої визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. За вказаних обставин обов`язок відшкодувати шкоду, завдану іншому володільцю джерела підвищеної небезпеки, виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України, вина у завданні шкоди, є обов`язковою умовою для покладення на винну особу відповідальності за майнову шкоду, завдану внаслідок взаємодії транспортних засобів іншому учаснику дорожньо-транспортної пригоди. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За встановленого судом та перевіреного доказами, постанова Херсонського міського суду Херсонської області від 22.05.2020 року у справі №766/7695/20, якою [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, має у справі що розглядається преюдиційне значення. А отже обставини щодо винуватих дій водія автомобіля Citroen XSARA Picasso, д.н. [NUMBER] , вчинених 07.05.2020 року о 13-55 год. в м. Херсоні на вул. Святих Кирила і Мефодія, біля буд. 20, в результаті яких був пошкоджений автомобіль Ford Mondeo, д.н. [NUMBER] є встановленими і доказуванню в даній справі не підлягають. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому відповідно до вимог статті 1188 ЦК України, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи, що згідно розрахунку страхового відшкодування СК «Оранта» від 20.05.2020 року за страховим випадком 07.05.2020 року розмір матеріального збитку (з врахуванням зносу деталей, що замінюються) складає 15 182, 59 грн., а за страховим актом №ОЦВ-20-21-26101/1 від 21.05.2020 року розмір страхового відшкодування [PERSON] склав 12 682, 59 грн., позивачу залишилася не компенсованою франшиза у розмірі 2\~500, 00 грн. Відповідно до п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. З матеріалів справи встановлено, що винним у скоєній ДТП є [PERSON] , відповідальність якої була застрахована за страховим полісом №АР 71788702\~від 03.03.2020\~року та\~за яким\~була передбачена франшиза у розмірі 2500,00 грн. Відповідно до викладених обставин позивачем про сплату на його користь страхового відшкодування за збитки спричиненні [PERSON] у розмірі 12\~682,59 грн. за мінусом франшизи у розмірі 2500,00 грн., то її розмір має бути компенсований особою, що відповідальна за їх завдання. За встановлених судом обставин, враховуючи доведеність вини [PERSON] у вчиненні ДТП та завданні збитків позивачу, та визнання відповідачем позову в частині стягнення з неї невідшкодованої страховою компанією шкоди заподіяної автомобілю позивача у наслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі франшизи 2\~500, 00 грн. позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. В частині позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 15\~000, 00 грн. суд виходить з наступного. Як роз`яснено у п.п.3, 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При вирішенні вимог про відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. У відповідності до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За викладених позивачем та його представником обставин на обґрунтування позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, яку переніс позивач, суд вважає, що сам по собі факт визнання відповідачки винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди за участю позивача не є доказом заподіяння йому моральної шкоди та підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки судове рішення, яким [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП , безумовно не встановлює доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності за ст. 23 ЦК України. Враховуючи, що позивач не довів належними та допустимими доказами те, що неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача йому завдана моральна шкода, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями відповідачки та її вини в заподіянні моральної шкоди, не зазначив з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог у цій частині, а відтак у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які в даному випадку складають (2 500, 00 /17 500, 00*100)= 14, 28 %. Зокрема, згідно квитанції №9_12 від 15 лютого 2021 року та квитанції №1_12 від 115 березня 2021 року позивачем сплачено судовий збір на загальну суму 1816, 00 грн. З урахуванням задоволеної частини позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення в рахунок відшкодування судового збору 259 грн. 32 коп.

Outcome: partial