Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Звернувшись 11.10.2017 р. до суду з відповідним позовом, [PERSON] просить усунути перешкоди у здійсненні нею права користування власністю - будинком [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням в зазначеному будинку, посилаючись на те, що право власності на будинок належить їй на підставі договору дарування від 07.04.1998 р. Разом із нею в зазначеному будинку зареєстровані та раніше проживали два її сини - [PERSON] та [PERSON]. Однак, в 2013 році вони поїхали до Російської Федерації, де знайшли роботу та місце проживання, зареєструвалися та отримали російські документи. Повертатися вони не збираються у зв'язку з обставинами, що склалися у регіоні. Реєстрація відповідачів у спірному житловому приміщенні позбавляє її можливості оформлення субсидії, що спричиняє їй певні незручності. У судове засідання позивачка не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність та з посиланням на підтримання позову. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, надавши суду кожен окремо нотаріально посвідчені заяви про розгляд справи у їх відсутність з посиланням на визнання позову в повному обсязі. З'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дістає таких висновків: У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що спірне житлове приміщення розташоване у будинку [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 07 квітня 1998 року (а.с.7). З копії домової книги будинку [ADDRESS] вбачається, що у спірному житловому приміщенні зареєстровані відповідачі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.8,9). Відповідно до акту з перевірки паспортного режиму, складеного 10 жовтня 2017 року майором поліції Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області Мормило А.В., підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] не проживають за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS], приблизно з 2013 року, їх особистих речей в будинку немає. З акту вбачається, що в ході перевірки були опитані сусіди [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS], та [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Вирішуючи питання щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд виходив з тієї обставини, що, по-перше, відповідачі позов визнали, що за приписами ч.4 ст.206 ЦПК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав, і, по-друге, наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки відповідачі не користуються спірним житловим приміщенням понад встановлений діючим законодавством строк без поважних причин, про що свідчить сукупність наданих доказів по справі, у зв'язку з чим на підставі ст.405 ЦК України мають бути визнаними такими, що втратили право користування цим житловим приміщенням. За наведених обставин суд дістає висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved