Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Згідно позову, який надійшов до суду 28.08.2014 року позивач прохає: стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини - дочки [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1320 грн. в місяць, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця. В обґрунтування позову зазначила, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2006 року по 2008 рік, від якого сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO] Відповідач ухиляється від утримання дитини, проживає окремо, дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач є інвалідом, однак має певні доходи, оскільки є приватним підприємцем. Позивач вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на її користь, на утримання їхньої дитини, в розмірі 1320 грн. на місяць. До початку розгляду справи по суті [PERSON] подав зустрічну позовну заяву про виключення запису про батька дитини з актового запису про народження дитини, вимоги за яким ухвалою суду від 17.09.2014 року об'єднані в одне провадження з первісним позовом. Уточнивши позовну заяву, [PERSON] в обґрунтування позову посилається на те, що він не є біологічним батьком [PERSON], [INFO], що [PERSON] визнає це. Позивач стверджує, що жодних заяв про визнання себе батьком дитини не подавав і незалежно від його волі та бажання, оскільки після розірвання шлюбу між ним та [PERSON] та народженням дитини пройшло менше 10 місяців, батьком дитини було б записано його. З цих підстав просив його позов задовольнити, виключити запис про нього як батька з актового запису в Книзі реєстрації народжень від 07.10.2008 року за № 204 про народження дитини [PERSON], яка народилась у [PERSON] [INFO] року. Позивач та її представник в судове засідання з'являлися, просили первісний позов задовольнити, а в задоволенні зустрічного відмовити. [PERSON] визнала, що [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON], [INFO], однак стверджує, що на час реєстрації її народження йому про це було відомо, тому оспорювати своє батьківство [PERSON] не має права. На підтвердження цих обставин посилається на покази свідків. [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Його представник адвокат [PERSON] в судові засідання з'явився, зустрічний позов та його обґрунтування підтримав в повному обсязі, в задоволенні первісного позову просив відмовити. Представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області в судове засідання з'явилася, пояснила, що оскільки після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] та народженням дитини пройшло менше 10 місяців, батьком дитини було записано його. Його у будь-якому випадку було б записано батьком дитини, оскільки це передбачено положеннями сімейного кодексу. Інша особа батьківство не визнала. Питання про прізвище дитини вирішувалось за згодою батьків, [PERSON] був згоден на це і про це свідчить його підпис в актовому записі про народження. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного висновку. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.09.2006 року, який було розірвано 16.01.2008 року, що підтверджується копіями відповідних свідоцтв, актові записи № 38 від 02.09.2006 року та № 03 від 16.01.2008 року, відповідно (а.с. 4, 6). [PERSON] народилася [INFO] про що в Книзі реєстрації народжень 7 жовтня 2008 року зроблено відповідний актовий запис № 204, батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5) Згідно довідки про доходи від 30.07.2014 року № 54, середньомісячний дохід [PERSON] складає в середньому 1689 грн. 58 коп. (а.с. 7). Оплата за харчування у дитячому закладі, який відвідує [PERSON], складає 10.82 грн. на день (а.с. 8). Згідно довідки МСЕК від 11.07.2014 року № 012252, [PERSON] є інвалідом першої групи по загальному захворюванню, потребує сторонньої допомоги (а.с. 28). За відомостями відділу державної реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області, реєстрація народження [PERSON] була проведена за усною заявою батьків дитини (а.с. 37). Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, підставою запису відомостей про батька є свідоцтво про шлюб видане виконкомом Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області від 02.09.2006 року з/а № 38, заявником є [PERSON] (а.с. 38, 39). Згідно довідки від 12.11.2014 року за вих. № 1061, розмір пенсії [PERSON] складає 949 грн. (а.с. 83). До справи долучено копію актового запису про народження дитини [PERSON], [INFO], згідно з якою, прізвище дитини присвоєно за бажанням батька і міститься підписи батька та матері (а.с. 51, 52). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що реєструвати народження дитини [PERSON] та [PERSON], його поросила про це [PERSON], оскільки в РАЦС потрібна була його участь. [PERSON] приїздив до [PERSON] і залишався на ніч майже кожні вихідні. [PERSON] обіцяв підтримувати [PERSON] та [PERSON], продовжував приїздити до [PERSON] на вихідні, дарував [PERSON] подарунки, а у 2009 році вже не приїздив. [PERSON] не пояснила чому. У [PERSON] був інший чоловік - [PERSON]. і [PERSON] про це знав. [PERSON] неодноразово говорила, що дитина не [PERSON], однак [PERSON] про це нічого не казав. Свідок [PERSON] пояснила, що після розірвання шлюбу [PERSON] деякий час відвідував [PERSON], яка проживала у м. Вільногірську. На момент реєстрації народження дитини йому було точно відомо, що [PERSON] не його дитина, [PERSON] від нього це ніколи не приховувала. На хрестинах дитини він був присутній, узяв її на руки. Він добровільно погодився дати їй своє прізвище. Допитана в судовому засіданні за клопотанням відповідача свідок [PERSON], яка є його дружиною, пояснила, що у неї були стосунки з [PERSON], у 2008 році вона дізналася, що він розірвав шлюб із [PERSON], однак продовжував їздити до м. Вільногірська до колишньої дружини, яка була вагітна. [PERSON] повідомила батьків [PERSON] про те, що вони стануть бабусею та дідусем. [PERSON] їздив на хрестини дитини, допомагав [PERSON] Він вважав, що це його дитина. Він робив це добровільно. В зв'язку з тим, що його колишня дружина повідомила йому, що це не його дитина, він був обурений, припинив до неї їздити у 2009 році. Він бажає, щоб була проведена експертиза, оскільки вважає себе батьком. Тому і реєстрував дитину на себе. [PERSON], батько [PERSON], пояснив, що [PERSON] перебувала у шлюбі з його сином, з яких причин вони розірвали шлюб свідку не відомо. Влітку 2008 року подзвонила мати [PERSON] і повідомила, що у [PERSON] буде дитина від [PERSON] Потім дзвонила сама [PERSON] і повідомила те саме. [PERSON] їздив до [PERSON] у м. Вільногірськ, допомагав, з пологового будинку забирав, а потім у 2009 році припинив їздити з невідомих свідку причин. Після народження дитини їздив ще на протязі року. Родина не впевнена, що [PERSON] не є дочкою [PERSON] Те, що позивач стверджує, що це не його дитина, то він погано сприйняв, засмутився, стан здоров'я його погіршився, [PERSON] на теперішній час є паралізованим, сам не пересувається. Відповідально до ч. ч. 3 і 4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.ст. 58, 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. За приписами ч. 1-3, 5, 6 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Тобто, закон позбавляє можливості оспорювати батьківство того, хто знав, що не є батьком дитини, але за його згодою був зареєстрований ним. З приводу розгляду справ про оспорювання батьківства Верховний Суд України в своїй постанові № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у пункті 10 роз'яснив, що оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (стаття 136 СК) шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (стаття 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оскаржених відомостей з актового запису про народження дитини. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є такою, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство. Суд відхиляє доводи [PERSON] про те, що позивач не має права оспорювати батьківство відносно народженої нею дитини, оскільки належних, достатніх та допустимих доказів того, що [PERSON], який записаний батьком [PERSON] відповідно до положень ст. 122 СК України, в момент реєстрації себе батьком дитини знав, що не є її біологічним батьком суду не надано. Суд не приймає як доказ відомості, які містяться у фототаблиця (а.с. 50), оскільки вона не відповідає вимогам ст. 64 ЦПКУ тому, що не містять інформації щодо предмета доказування. Суд не приймає до уваги відеозвернення [PERSON], оскільки пояснення відповідача не є доказом по справі. В якості свідка [PERSON] пояснення не надавав (ч. 2 ст. 57). Відповідно до вимог процесуального закону про доказування позовних вимог та оцінку доказів суд не може послатися лише на показання свідків, що є недостатнім для ухвалення рішення. Покази свідків мають бути підтверджені іншими належними, достатніми та допустимими доказами. Тому суд не приймає до уваги покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] визнала в судовому засіданні той факт, що [PERSON] не є біологічним батьком дитини, від проведення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи чи подання необхідних матеріалів [PERSON] категорично відмовилась в зв'язку з чим представник позивача визнав вказаний вище факт, тому, виходячи з положень ч. 2 ст. 136 СК України, ч. 1 ст. 61 ЦПК України суд вважає доведеним відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, а тому вважає за необхідне постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження і зустрічний позов задовольнити в повному обсязі. Враховуючи це, в задоволенні позову [PERSON] з [PERSON] суд вважає за необхідне відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи положення ст. 88 ЦПК України, а також те, що позивач по зустрічному позову сплатив судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. (а.с. 16), попри те, що він є інвалідом першої групи (а.с. 28), а тому за положеннями ЗУ «Про судовий збір» звільнений від його сплати, а також понесені позивачем витрати на правову допомогу (а.с. 19, 84) в сумі 2300 грн., з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути вказані суми.

Outcome: approved