Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. 20 лютого 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 24.04.2017 року Суворовським районним у м. Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області за актовим записом №142. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28.04.2017 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від вказаного шлюбу вони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинено через те, що подружжя має різні погляди на сімейне життя. На теперішній час сторони проживають окремо, шлюб носить формальний характер, а тому підлягає розірванню. На підставі зазначеного, позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Позивач вважає примирення не можливим, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, дитина після розірвання шлюбу залишається проживати з позивачем. Майнового спору на час розгляду справи між подружжям немає. Питання про утримання дитини буде вирішуватись позивачем окремо. Відповідач у поданій до суду заяві від 05.05.2020 року погодився із викладеними позивачем обставинами у справі не заперечував проти розірвання шлюбу. Зазначав, що шлюб носить формальний характер, оскільки подружжя не підтримує шлюбних відносин через втрату почуття любові та поваги один до одного. Подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.03.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Клопотань про розгляд справи у судовому засідання з повідомленням сторін не надходило. 05.05.2020 року відповідач на електронну адресу суду надіслав заяву, у якій зазначив, що проти розірвання шлюбу не заперечує, позовні вимоги просив задовольнити. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався. Від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Судом встановлено, що 28.04.2017 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] укладено шлюб, про що Суворовським районним у м. Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 28.04.2017 року зроблено відповідний актовий запис за №142 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу присвоєно - « [PERSON] ». Під час перебування у шлюбі у подружжя народилася дитина: донька - [PERSON] , [INFO] , про що 19.09.2017 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області складено відповідний актовий запис №740 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . На теперішній час сторони проживають окремо, після розірвання шлюбу за взаємною згодою подружжя донька залишається проживати з позивачем. Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу Судом не встановлено. ІV. Оцінка Суду. Відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно із частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною другою статті 112 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім`ї є неможливим. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право за статтею 113 СК України після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачем заявлено, що після розірвання шлюбу вона не має намір змінювати своє прізвище та бажає залишити прізвище - [PERSON] . Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя, Суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. Позивачем не заявлено вимогу про стягнення судових витрат з відповідача.

Outcome: approved