Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

Звертаючись до суду, позивачка в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що 23 вересня 2014 року на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 1613 вона стала власником житлового будинку за адресою: м. Камянське (м. Дніпродзержинськ), Дніпропетровської області, вулиця Чернігівська, будинок № 80. Нею зареєстровано її право власності на будинок, про що надано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером витягу: 27171491 від 23.09.2014 року, номер запису про право власності: 7092668, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 460007212104. Відповідач є її сином від попереднього шлюбу і ніколи не мешкав в будинку, а реєстрація йому була потрібна для працевлаштування. Звернувшись з заявою про призначення їй субсидії на сплату комунальних послуг, позивачка дізналася, що при призначенні субсидії враховуються доходи всіх зареєстрованих. Вона звернулася до відповідача з проханням знятися з реєстрації в будинку та прописатися там, де вій зараз мешкає, але він відмовляється це зробити. Такими діями, відповідач порушує її правомірні та законні права, як власника, закріплені ст. 317 ЦК України. Відповідач без поважних причин не мешкає у будинку, претензій на житло не заявляє та не цікавляться ним, кореспонденції на своє імя та лікарняної допомоги не отримує, тобто ніяким чином не намагається використати своє право на житло. Оскільки відповідач не бажає у добровільному порядку знятися з реєстрації за вище наведеною адресою, вона вимушена звернутися до суду з цією позовною заявою. На підставі зазначеного позивачка просила: визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком № 80 по вулиці Чернігівська у м. Камянське Дніпропетровської області та зняти його з реєстрації за цією адресою. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку та винесення заочного рішення по справі. Представник третьої особи - відділу реєстрації фізичних осіб та місця їх перебування адміністрації Південного району Камянської міської ради у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутністю, ніяких заперечень на позов не надано. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги позивачки [PERSON]І підтримав у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні був відсутній. Про час і місце судового засідання повідомлений належним чином - шляхом оголошення в газеті, а також судовими повістками. Відповідач заяви про розгляд справи за його відсутністю не надав, причини неявки до суду не повідомив. Відповідно до ст.280 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позивач проти заочного розгляду справи не заперечував. Враховуючи вищенаведене і прийняття судом ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач не надав ні відзиву, ні заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними. Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 23 вересня 2014 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 1613 позивачка [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: м. Камянське (м. Дніпродзержинськ), Дніпропетровської області, вулиця Чернігівська, будинок № 80 (ар.с.6). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером витягу: 27171491 від 23.09.2014 року, номер запису про право власності: 7092668, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 460007212104 житловий будинок за адресою: м. Камянське (м. Дніпродзержинськ), Дніпропетровської області, вулиця Чернігівська, № 80 належить на праві приватної власності [PERSON] (ар.с.7). Відповідно до копії домової книги для реєстрації громадян, що проживають в [INFO], в будинку зареєстровані: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (ар.с.8-9). Відповідно до акту про фактичне проживання (не проживання осіб) № 79 від 13.12.2017 р., виданого головою квартального комітету № 6 [PERSON] відповідач [PERSON], [INFO] зареєстрований в [INFO], але в ньому не проживає з 14.03.2015р. (ар.с.31). Даний факт також підтверджується довідкою №858/6 від13.12.2017 року, виданою головою квартального комітету № 6 [PERSON] (ар.с.30). Факт реєстрації відповідача в будинку № 80 по вул. Чернігівська у м. Камянське підтверджено довідкою з адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС Дніпропетровської області від 25.10.2017 року (ар.с.13). Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений й його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. За таких обставин, слід вважати доведеними факти, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, у тому числі факт не проживання відповідача у вказаному будинку понад року при відсутності поважної причини. Тому, в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням позов підлягає задоволенню. Однак вимоги позивача щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню, так як вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням згідно з нормами житлового і цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК України; стаття 405 ЦК України). Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи викладене, за наявності рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням окремого рішення суду щодо зняття особи з реєстрації місця проживання не потребується. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial