Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Згідно позовної заяви, усних пояснень позивача, її представників в судовому засіданні, наказом Відділу освіти, молоді та спорту Летичівської районної державної адміністрації Хмельницької області (далі Відділ) №76-к від 05 травня 2015 року була звільнена з посади методиста по початкових класах Летичівського районного методичного кабінету (далі РМК) за п. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку з скороченням штату. Відповідно до Положення про районний (міський) методичний кабінет (центр) його засновниками є місцеві органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування, однак засновником не було видано розпорядження щодо здійснення оптимізації структури РМК відповідно до кошторисних призначень, тому дії начальника Відділу [PERSON] та завідуючої РМК [PERSON] по скороченню штату є незаконними. Видаючи наказ від 20 січня 2015 року у Відділі ще не було відомо про рішення сесії районної ради від 26 січня 2015 року яким затверджено районний бюджет на 2015 рік, а також про лімітну довідку управління фінансів від 02 лютого 2015 року якою затверджено фінансування Відділу. В наказі Відділу від 03 лютого 2015 року не вказано, які працівники (посади методистів) підлягають скороченню, лише вказано про скорочення 4 штатних одиниць, проте одночасно вказується на необхідність підготувати наказ про скорочення визначених осіб зі складу працівників РМК, хоча ці особи наказом не були визначені. Про необхідність надання переліку працівників, які підлягають під скорочення, а не штатних одиниць, зазначено у відповіді профспілки для Відділу від 25 лютого 2015 року. У наказі Відділу від 05 березня 2015 року знову ж не вказано, які працівники (посади методистів) підлягають скороченню, а попереджено усіх без виключення працівників РМК про скорочення. Процедура скорочення проведена з численними порушеннями, оскільки відсутнє обґрунтування на скорочення тих чи інших посад, не внесено змін до штатного розпису РМК, не підготовлено новий штатний розпис, який мав бути затверджений ще до початку проведення заходів зі скорочення чисельності чи штату працівників, адже працівника можна звільнити лише після виключення його посади зі штатного розпису. [PERSON] про звільнення був зачитаний начальником Відділу [PERSON] приблизно о 16 год. 30 хв. 05 травня 2015 року без будь-якого пояснення і причини звільнення. На вимогу видати наказ про звільнення керівник відмовив, тому відмовилася отримувати трудову книжку. Накази від 05 травня 2015 року про зміни в штатному розписі та скорочення посад були видані після її звільнення, що суперечить процедурі скорочення, такі не були доведені до відома працівників, яких скоротили. При звільненні за п. 1 ст. 40 КЗпП України діють переваги на залишення на роботі, які встановлені в ч.ч. 1, 2 ст. 42 КЗпП України, однак ні її кваліфікація, ні продуктивність праці не були прийняті Відділом до уваги. Зокрема, має повну вищу освіту, її стаж роботи - 46 років, з них у Відділі 34 роки (з 1981 року), має великий досвід роботи з людьми. За час роботи немає жодного стягнення чи попередження, а навпаки має неодноразові заохочення - почесні грамоти, дипломи, відзнаки, цінні подарунки, премії. Систематично проходила підвищення кваліфікації (останній раз в жовтні 2014 року), атестації на підтвердження раніше присвоєної кваліфікаційної категорії «спеціаліст вищої категорії» (останній раз в квітні 2015 року), організовувала навчання вчителів району за певними навчальними напрямками. Її фахові знання, вміння та досвід роботи дають змогу організувати і забезпечувати систематичну методичну допомогу вчителям. За весь час трудової діяльності роботу виконувала своєчасно та якісно. Має високий рівень продуктивності праці, оскільки під час відрядження чи короткотривалої відпустки завідуючої РМК [PERSON] саме на неї покладалось виконання її обовязків, за інтенсивність у роботі встановлювали більшу доплату, ніж іншим методистам РМК. За результатами її роботи як методиста значна кількість вчителів отримали звання «заслужений вчитель України» (1), «вчитель-методист» (12), «старший вчитель» (13), щорічно вчителі початкових класів та їх учні є переможцями різних конкурсів. Обєктивний порівняльний аналіз роботи методистів РМК за посадовими обовязками згідно вимог ч. 1 ст. 42 КЗпП України не був зроблений. Документи від 01 квітня 2015 року складені завідуючою РМК [PERSON] односторонньо, не обєктивно. У них визначено лише рівень володіння методистами інформаційно-комунікаційними технологіями (далі ІКТ), однак моніторинг по володінню ІКТ методистів не проводився, документально не підтверджений, рівні володіння ІКТ не відповідають встановленим назвам і в поданій інформації відбулась підміна понять вказані рівні не володіння компютером, а рівні навчальних досягнень учнів. Посилання на те, що потребує послуг секретаря-друкарки є некоректним, оскільки як методист виконує свої функціональні обовязки згідно посадової інструкції, а секретар-друкарка виконує свої, в свою чергу завідуюча РМК як керівник не створила для неї належних умов по використанню ІКТ, оскільки робоче місце не обладнане відсутній персональний компютер. Надано лише аналіз вчителям, які викладають предмети в школі, проте працівники, яких стосується аналіз, є в першу чергу методистами, посади яких підлягали скороченню, а не вчителями. Інформація про відсутність педагогічного звання «старший вчитель» не відповідає дійсності, оскільки таке їй присвоєне 14 травня 2001 року. Вказані документи від 01 квітня 2015 року не були надані на засідання профспілкового комітету 30 квітня 2015 року, їх не було доведено до відома методистів РМК, вони були створені вже після 05 травня 2015 року та надані лише в липні 2015 року для суду, що свідчить про їх фальсифікацію. Різні документи Відділу містять суперечливу інформацію про кількість методистів в штаті РМК 6, 7, 11, хоча фактично працювало на 01 січня 2015 року 8 методистів. 16 квітня 2015 року атестована, а вже 17 квітня 2015 року внесене подання профспілці про надання згоди на звільнення, що є нелогічним і непослідовним. 30 квітня 2015 року профспілковий комітет, на засіданні якого була присутня, не дав згоди на її звільнення. Однак, рішення профкому було проігнороване начальником Відділу чим порушено ст. 43 КЗпП України. 05 травня 2015 року відповідачем було звільнено 3 працівника, серед яких і вона, усі пенсійного віку, не враховано, що саме вони мають найбільший стаж роботи методистами. До моменту звільнення ніхто з методистів не знав хто буде звільнений, цим грубо порушено законодавство про працю, оскільки людей, яких планували звільнити, повинні були завчасно повідомити про таке, щоб вони мали можливість знайти іншу роботу. При проведенні процедури скорочення їй іншу роботу ніхто не пропонував. Вважає, що було порушено вимоги ст.ст. 2, 11 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», ст.ст. 1, 5 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» - процедура скорочення відбулась сплановано з метою звільнення пенсіонерів за віком. Не було враховано також п. 8 розділу ІІ колективного договору щодо додаткових гарантій при звільненні працівників пенсійного віку. Враховуючи зазначені обставини, з урахуванням уточнень, позивач просить: 1) скасувати наказ №76-к Відділу від 05 травня 2015 року «Про звільнення [PERSON]В.»; 2) поновити її на посаду методиста по початкових класах РМК; 3) стягнути з Відділу на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 травня 2015 року по 19 листопада 2015 року в сумі 17083,90 грн. Представники Відділу позовні вимоги не визнали та вказали, що у звязку із зміною законодавства з 01 січня 2015 року зменшено видатки на утримання методичних кабінетів галузі освіти, при необхідній потребі 497600 грн. виділено лише 279432 грн. Станом на 01 січня 2015 року в РМК було 7 методистів і завідуюча, однак згідно вимог нормативних актів має бути 5 методистів і завідуючий. У звязку з цим, відсутністю належного фінансування РМК, процедура скорочення штату РМК була на часі. 20 січня 2015 року видано наказ щодо упорядкування штатних одиниць РМК і на його підставі завідуюча РМК внесла письмову пропозицію про проведення скорочення. 03 лютого 2015 року видано наказ щодо внесення змін у структуру і штатний розпис РМК (прізвища вивільнюваних працівників не зазначалися). В профспілку направлено повідомлення про проведення процедури скорочення штатних одиниць РМК. 05 березня 2015 року видано наказ щодо можливого вивільнення штатних одиниць, однак працівники РМК відмовились з таким ознайомитись, отримати попередження про вивільнення про що складено відповідні акти. 01 квітня 2015 року завідуючою РМК для начальника Відділу надано обєктивні дані про працівників РМК, довідку про рівень продуктивності праці методистів РМК згідно яких рівень продуктивності праці у [PERSON] нижчий в порівнянні зі своїми колегами, оскільки потребує додаткових послуг секретаря друкарки, відсутні навички створення документів на електронних носіях, не володіє компютером. Завідувач РМК врахувала саме виконання працівником складних відповідальних завдань або більшого обсягу робіт порівняно з іншими працівниками, що працюють на аналогічних посадах чи виконують роботу за тією ж професією й однакового ступеня складності. Рівень кваліфікації [PERSON] також нижчий за інших 6 методистів, оскільки немає педагогічного звання «старший вчитель». Вказані документи від 01 квітня 2015 року для методистів РМК не оголошувались, а надані безпосередньо керівника Відділу. 17 квітня 2015 року Відділом профспілці надане обґрунтоване подання про отримання згоди на звільнення члена профспілки [PERSON] на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. 30 квітня 2015 року профспілковим комітетом прийнято рішення згідно якого згоду на звільнення [PERSON] не надано. Враховуючи вимоги ст. 43 КЗпП України, ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», у звязку з необґрунтованістю відмови профспілки на вивільнення працівника, 05 травня 2015 року видано наказ згідно якого [PERSON] звільнено у звязку із скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Позивач відмовилася ознайомитись з наказом та отримати трудову книжку. Цього ж дня Відділом видано 2 накази - щодо змін у штатному розписі РМК, щодо скорочення посад. При звільненні [PERSON] Відділом було враховано вимоги ч. 1 ст. 42 КЗпП України - продуктивність праці та кваліфікація позивача нижчі у порівнянні з іншими працівниками РМК, вона не має переважного права на залишення на роботі, тому її звільнення відбулось відповідно до вимог трудового законодавства, будь-якого упередженого ставлення до позивача не було, посилання позивача на звільнення з причин пенсійного віку є безпідставними. Під час проведення процедури скорочення іншої посади, яку б можна було запропонувати [PERSON], безпосередньо у Відділі або освітніх установах району, не було. У звязку із зміною керівництва Відділу про наявність колективного договору дізнались після проведення процедури скорочення (у вересні 2015 року), тому не було відомо про наявність додаткових умов при звільненні працівників пенсійного віку. Cудом при дослідженні доказів встановлено наступні обставини. Так, свідок [PERSON] показав, що 05 травня 2015 року, як і [PERSON], був звільнений з посади методиста. Звільнення має дискримінаційний характер, оскільки було звільнено 3 особи, усі пенсійного віку, переважне право на залишення на роботі не було враховано, порівняння продуктивності праці та кваліфікації працівників завідуючою РМК не проводилось і не доводилось до відома методистів. Ніхто з методистів до 05 травня 2015 року не знав, яка посада буде скорочена. Свідок [PERSON] показала, що є завідуючою РМК. З 01 січня 2015 року відповідно до законодавчих актів було зменшено фінансування РМК. У звязку з цим виникла необхідність у скороченні штату, тому станом на 01 квітня 2015 року підготувала для начальника Відділу інформацію про усіх методистів РМК, де зазначено, що у [PERSON] кваліфікація і продуктивність праці є нижчими, ніж у інших методистів. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали, що [PERSON] є високопрофесійним методистом, завжди своєчасно і якісно надавала методичну допомогу для вчителів початкових класів. Згідно Положення про районний методичний кабінет Відділу освіти, молоді та спорту Летичівської райдержадміністрації (нова редакція), яке зареєстроване 19 лютого 2013 року: засновником РМК є Відділ; підпорядковується РМК засновнику з усіх питань діяльності, а в частині науково-методичного забезпечення системи загальної середньої та дошкільної освіти - Хмельницькому інституту післядипломної педагогічної освіти; РМК є юридичною особою, має печатку, штамп, бланки з відповідними реквізитами, рахунки в банку (п. 1.3, 1.5, 1.6 розділу І). Відповідно до Державного стандарту початкової загальної освіти та освітніх галузей Державного стандарту базової і повної загальної середньої освіти в штаті методкабінету є такі посади методистів: з дошкільної освіти; з початкової освіти; з навчальних дисциплін, у тому числі з мов і літератур (української мови та літератури; іноземних мов; зарубіжної літератури; російської та інших мов національних меншин); з суспільствознавства (історії, правознавства); з естетичної культури; з математики; з природознавства (фізики; біології та хімії, географії й економіки); з технологій (трудового навчання і креслення; основ інформатики); із здоровя і фізичної культури (основ здоровя, фізичної культури, курсу «Захист Вітчизни»); із психологічної служби (п. 4.1 розділ IV) (а.с. 114-122). 20 січня 2015 року Відділом видано наказ №17 «Про упорядкування штатних одиниць РМК відповідно до фінансування фонду оплати праці» відповідно до якого з метою упорядкування штатного розпису РМК відповідно до фонду оплати праці економісту Відділу доручено внести зміни в структуру штатного розпису РМК. Завідуючій РМК доручено надати свої пропозиції до 29 січня 2015 року (а.с. 32). 29 січня 2015 року завідуюча РМК запропонувала керівнику Відділу упорядкувати штатний розпис РМК відповідно до фонду оплати праці шляхом процедури скорочення відповідно до чинного законодавства (а.с. 33). 03 лютого 2015 року Відділом видано наказ №36 «Про внесення змін у структуру і штатний розпис РМК» згідно якого з метою упорядкування штатного розпису відповідно до фонду оплати праці постановлено вирішити питання шляхом скорочення 4 штатних одиниць методистів з РМК: методисти 3 штатні одиниці, секретар друкарка 1 штатна одиниця. Зобовязано юриста направити лист-подання про можливе вивільнення працівників РМК профспілковому органу до 04 лютого 2015 року. Методисту з кадрових питань доручено розпочати процедуру вивільнення працівників РМК з дотриманням норм чинного законодавства України. Спеціалісту з кадрових питань доручено підготувати проект наказу про скорочення визначених осіб зі складу працівників РМК з 05 березня 2015 року (а.с. 5, 34). 03 лютого 2015 року Відділ направив лист голові профспілкового комітету та просить надати погодження на проведення процедури скорочення 4 штатних одиниць з РМК у звязку з упорядкуванням штатних одиниць відповідно до фонду оплати праці: методисти 3 штатні одиниці, секретар друкарка 1 штатна одиниця (а.с. 35). 25 лютого 2015 року головою профспілкового комітету надано відповідь начальнику Відділу на звернення від 03 лютого 2015 року, що відповідно до п. 10 ст. 247 КЗпП України виборний орган профспілкової організації дає згоду (або відмовляє) на розірвання трудового договору з ініціативи власника з конкретним працівником, а не з штатними одиницями. Тому необхідно надати перелік працівників, які підлягають під скорочення відповідно до наказу Відділу №36 від 03 лютого 2015 року (а.с. 138). 05 березня 2015 року Відділом видано наказ №63 «Про можливе вивільнення штатних одиниць» згідно якого постановлено здійснити попередження про можливе вивільнення працівників РМК: методистів - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], секретаря-друкарку [PERSON] (а.с. 6, 39). 05 березня 2015 року Відділом складено попередження методиста РМК [PERSON] про майбутнє звільнення із займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Розяснено, що при можливості буде запропонована інша робота (а.с. 38). 05 березня 2015 року складено два акта, що в кабінеті начальника був оголошений наказ №63 методистам РМК, які відмовились ставити підпис про ознайомлення, відмовилися отримувати попередження про вивільнення працівників (а.с. 40, 41). Завідувачем РМК підготовлено обєктивні дані про працівників РМК Відділу та Довідку про рівень продуктивності праці методистів РМК Відділу, де вказано, що станом на 01 квітня 2015 року у штаті РМК існує 11 осіб, з них завідувач РМК та 6 методистів з різних напрямків. 4 методиста викладає предмети у школі. За результатами атестації 6 методистам присвоєно педагогічне звання «старший вчитель». [PERSON], [INFO], перебуває на посаді методиста з початкової освіти, має вищу освіту Камянець-Подільський педагогічний інститут, спеціальність за дипломом вчитель початкових класів, не викладає, працює на посаді з 1981 року, педагогічний стаж складає 47 років, стаж керівної роботи відсутній, атестувалася на посаді методиста в 2015 році, результат вища категорія, чергова атестація у 2020 році, звання немає, курсову підготовку пройшла в ЦІППО у 2014 році, має нагороди та відзнаки грамоти райво, облуо, МОН, відмінник освіти, немає педагогічного звання, у графі «рівень володіння ІКТ», з посиланням на атестаційний лист від 30 березня 2015 року вказано, що не володіє, потребує додаткових послуг секретаря-друкарки, відсутні навички створення документів на електронних носіях (а.с. 42-44, 45-48). 17 квітня 2015 року Відділом направлено подання голові профспілкового комітету згідно якого у звязку із скороченням штатних одиниць згідно з наказом №63 від 05 березня 2015 року і штатного розпису та неможливості переведення на іншу роботу, на підставі ст.ст. 40, 42, 43 КЗпП України просить надати згоду на звільнення методиста з початкової освіти РМК Відділу [PERSON] за п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 67). 30 квітня 2015 року головою профспілкового комітету надано відповідь на подання Відділу від 17 квітня 2015 року щодо надання згоди на звільнення методиста з початкової освіти РМК [PERSON] згідно якої таку згоду не надано, оскільки порушено КЗпП України, зокрема: у наказі №36 від 03 лютого 2015 року «Про внесення змін у структуру і штатний розпис РМК» не вказано категорії працівників (посади методистів), які будуть виключені зі штатного розпису РМК; при скороченні чисельності або штату працівників переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці (ч. 1 ст. 42 КЗпП України). [PERSON] має повну вищу освіту, безперервний стаж роботи на посаді методиста в установі 34 роки, відмінник народної освіти УРСР (грудень 1983 року), відзначена почесними грамотами Міністерства освіти, управління освіти Хмельницької обласної державної адміністрації, Летичівської районної державної адміністрації, Відділу (2014 рік), пройшла курси підвищення кваліфікації (жовтень 2014 року), атестувалася на підтвердження раніше присвоєної кваліфікаційної категорії «спеціаліст вищої категорії» (квітень 2015 року). Оскільки ч. 1 ст. 42 КЗпП України має найважливіше значення при відборі працівників для залишення на роботі, то [PERSON] не підпадає під вивільнення при скороченні чисельності або штату працівників РМК (а.с. 7) 05 травня 2015 року на підставі наказу №36 «Про внесення змін у структуру і штатний розпис РМК» від 03 лютого 2015 року Відділом видано наказ №76-к «Про звільнення [PERSON]В.» згідно з яким звільнено з 05 травня 2015 року [PERSON] методиста по початкових класах районного методичного кабінету у звязку із скороченням штату п. 1 ст. 40 КЗпП України. Постановлено виплатити [PERSON] вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку згідно ст. 44 КЗпП України і компенсаційну виплату за невикористану щорічну відпустку (а.с. 4). У трудовій книжці, що заповнена 31 серпня 1968 року, відображено відомості про звільнення з 05 травня 2015 року [PERSON] з Відділу (запис №9) (а.с. 227-230, 241-243). 05 травня 2015 року в приміщенні РМК Відділу складено акт про те, що близько 17 год., звільняючи [PERSON], [PERSON], [PERSON], зазначені працівники відмовилися отримати трудові книжки, отримати наказ про звільнення та розписатися в журналі обліку трудових книжок ([PERSON] отримала трудову книжку, однак не розписалася в журналі обліку трудових книжок). Причиною відмови на їх думку (працівників) є незаконне звільнення (а.с. 63). Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши письмові докази суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників (п. 1). Звільнення з підстави, вказаної у п. 1 допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (ч. 2). Згідно п. 1 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року розяснено, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Аналізуючи письмові докази суд приходить до висновку, що приймаючи наказ від 03 лютого 2015 року Відділ визначив про скорочення 4 штатних одиниць, з них 3 методистів, однак не вказав чіткий перелік посад методистів, які підлягають скороченню. Про зазначене порушення акцентується увага й у листах профспілки від 25 лютого 2015 року, від 30 квітня 2015 року. Отже, для профспілки не в повній мірі надано інформацію про категорію працівників, яких може стосуватися звільнення, Відділ та профспілка не провели спільні консультації щодо заходів по запобіганню звільненню працівників (ст. 49-4 КЗпП України, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»). Згідно вимог колективного договору (п.п. 1-3 р. ІІ) такі консультації мали бути проведені не пізніше як за 2 місяці до намічуваних звільнень (а.с. 98-101, 123-132). 05 березня 2015 року наказом попереджено усіх методистів РМК про можливе вивільнення. Однак це не узгоджується із п. 4 наказу від 03 лютого 2015 року про скорочення визначених осіб зі складу працівників РМК з 05 березня 2015 року. Із вказаного слідує, що Відділ і у наказі від 05 березня 2015 року не вказав хто саме з методистів може бути звільнений у звязку з чим усі методисти були попереджені про звільнення, хоча лише 3 посади мали бути скорочені. У листі Міністерства соціальної політики України №80/06/187-12 «Про переважне право на залишення на роботі» від 21 травня 2012 року розяснено, що законодавством не передбачені критерії і порядок визначення працівників із більш високою кваліфікацією та продуктивністю праці. На практиці для виявлення таких працівників роботодавцем робиться порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації працівників, у процесі якого, як правило, враховуються такі обставини: наявність відповідної освіти, післядипломної освіти, документів про підвищення кваліфікації, відсутність дисциплінарних стягнень, наявність заохочень за успіхи у роботі, отримання премій за виконання особливо важливих робіт, відсутність прогулів, відпусток без збереження заробітної плати, тривалого перебування на лікарняних листках, зауважень з боку адміністрації щодо строків і якості виконуваних завдань, обсяги виконуваних робіт тощо. Станом на 05 березня 2015 року Відділом ще не було враховано вимоги ч. 1 ст. 42 КЗпП України, оскільки ще не було визначено хто з методистів РМК має переважне право на залишення на роботі і має більш високу кваліфікацію та продуктивність праці. Лише 01 квітня 2015 року завідуючою РМК для начальника Відділу було підготовлено інформацію про працівників РМК, де вказано про нижчий рівень кваліфікації та продуктивність праці [PERSON] в порівнянні з іншими методистами. Як вказала позивач, її представник [PERSON], свідок [PERSON] про проведення порівняльного аналізу роботи методистів їх ніхто не повідомляв, про довідки від 01 квітня 2015 року дізнались лише під час розгляду справи в суді, довідки не містять посилання на будь-які дані (методику) щодо визначення рівня продуктивності праці. Документи від 01 квітня 2015 року також не містять посилання на притягнення методиста [PERSON] до відповідальності за невиконання своїх обовязків згідно посадової інструкції, хоча представниками відповідача визнано факт відсутності дисциплінарних стягнень у позивача. У звязку з тим, що позивач ставить під сумнів обєктивність та неупередженість вказаних у довідках станом на 01 квітня 2015 року даних, тому на думку суду, з метою повноти та всебічності зясування усіх обставин, Відділу доцільно для вирішення питання щодо переважного права на залишення на роботі працівників було створити комісію, яка б колегіально прийняла рішення хто з методистів має більш високу кваліфікацію і продуктивність праці. При цьому судом враховується, що у вказаних довідках завідуюча РМК посилається на атестацію педагогічних працівників, як на один з чинників рівня продуктивності праці методистів РМК, яка проводиться атестаційними комісіями і їх рішення приймаються колегіально, а не одноособово. Крім того, з атестаційного листа від 14 травня 2001 року (а.с. 193) вбачається, що атестаційною комісією підтверджено [PERSON] кваліфікаційну категорію спеціаліст вищої категорії та присвоєне звання старший вчитель. Означене свідчить про неповноту відомостей у довідках від 01 квітня 2015 року. Оскільки, Відділом видано наказ від 03 лютого 2015 року щодо упорядкування штатного розпису РМК, до 05 березня 2015 року мав бути складений і затверджений новий штатний розпис РМК в якому було б вказано, що такий впроваджується з 05 травня 2015 року, без зазначення 3 посад методистів, які підлягають скороченню. Проте, лише у наказі №118 від 05 травня 2015 року (а.с. 66, 136) було передбачено, що з 05 травня 2015 року підлягають скороченню посади: методиста по кадрах, методиста по початковій освіті, методиста з предметів математичного циклу, секретаря-друкарки. Начальником Відділу, за погодженням з начальником управління фінансів, затверджено типовий штатний розпис на 2015 рік з 05 травня 2015 року по РМК згідно з яким затверджено штат у кількості 6,5 штатних одиниць з місячним фондом заробітної плати 16055,30 грн.: завметодкабінетом, 5 методистів, прибиральниця (а.с. 31, 137). 17 вересня 2015 року Відділом повідомлено суд, що вакантних місць, які могли б бути запропоновані особам, які були скорочені за п. 1 ст. 40 КЗпП України у Відділі та в ЗОШ Летичівського району не було (а.с. 140). Таким чином суд вважає, що були порушені трудові права [PERSON], оскільки хоча вона була присутня на засіданні профспілкового комітету 30 квітня 2015 року, де було відмовлено в задоволенні подання Відділу про її звільнення, однак до 05 травня 2015 року не знала, що саме посада, яку вона займає, буде скорочена, а вона буде вказаного числа звільнена. При цьому інша робота за період з 05 березня 2015 року по 05 травня 2015 року їй не пропонувалась у звязку з цим не реалізувала своє право на звернення за допомогою до державної служби зайнятості, не використала можливість на самостійне працевлаштування (ч. 2 ст. 49-2 КЗпП України), довідки від 01 квітня 2015 року не в повній мірі відображають критерії обєктивної оцінки продуктивності праці і кваліфікації працівників. [PERSON] є особою пенсійного віку, тому при її звільненні мали бути також враховані вимоги колективного договору (п. 8 р. ІІ). При звільненні [PERSON] Відділом не було дотримано також вимог ст. 43 КЗпП України. Згідно змісту ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстави, передбаченої п. 1 ст. 40 цього Кодексу може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Як вказала в судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка є керівником профспілкового комітету, на час розгляду подання Відділу про звільнення [PERSON] у звязку з скороченням штату, документів від 01 квітня 2015 року, що були складені завідуючою РМК, для профспілки надано не було. Профспілкою розглянуто подання і обґрунтовано відмовлено в його задоволенні. Відповідно до ч. 7 ст. 43 КЗпП України рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Як зазначено у абз. 5 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі. Суд вважає, що відмова профспілки щодо надання згоди на звільнення методиста з початкової освіти РМК [PERSON] від 30 квітня 2015 року є належним чином обґрунтованою. На погляд суду, виходячи зі змісту ч. 7 ст. 43 КЗпП України, в разі якщо відповідач вважав, що рішення профспілкового комітету є неналежним чином обґрунтованим, то мав належним чином обґрунтувати своє рішення про те чому не приймає до уваги таке рішення профспілки і вважає його необґрунтованим. У звязку із зазначеним, враховуючи при цьому розяснення Міністерства юстиції України «Гарантії працівників у разі ліквідації або реорганізації підприємства, установи, організації» від 21 січня 2011 року, лист Міністерства праці та соціальної політики України «Щодо надання роз'яснення» № 114/06/187-11 від 07 квітня 2011 року, лист Міністерства соціальної політики України №80/06/187-12 «Про переважне право на залишення на роботі» від 21 травня 2012 року, суд вважає, що звільнення [PERSON] проведено з порушенням процедури у звязку з чим вимоги про скасування наказу та про поновлення на роботі є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до змісту ч.ч. 1-2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Враховуючи те, що звільнення [PERSON] відбулось з порушенням трудового законодавства, тому підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року розяснено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Згідно з п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. 29 жовтня 2015 року Відділом для [PERSON] видана довідка про доходи згідно якої її заробітна плата у березні та квітні 2015 року складала по 2618,70 грн., разом за період з 01 березня 2015 року по 31 квітня 2015 року 5237,40 грн. (а.с. 233). Середній заробіток [PERSON] за час вимушеного прогулу з 05 травня 2015 року по 18 листопада 2015 року становить 18397,73 грн., зокрема: дні вимушеного прогулу: травень 2015 року 18 робочих днів, червень 2015 року 20 робочих днів, липень 2015 року 23 робочих дні, серпень 2015 року 20 робочих днів, вересень 2015 року 22 робочих дні, жовтень 2015 року 21 робочий день, листопад 2015 року 13 робочих дні, всього 137 робочих дні (з урахуванням Розпорядження Кабінету Міністрів України про перенесення робочих днів у 2015 році); середня заробітна плата за 2 повних місяці до наказу про звільнення становить: 2618,70*2=5237,40 грн.; середньоденний заробіток за 2 повних місяці до наказу про звільнення становить: березень 2015 року 18 робочих днів, квітень 2015 року 21 робочий день, всього 39 робочих дні. Отже, 5237,40/39=134,29 грн.; середній заробіток за час вимушеного прогулу становить: 134,29*137=18397,73 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на час подання позовної заяви до суду) від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Вимогами п.п. 1.1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено ставки судового збору за подання до суду: позовної заяви майнового характеру у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати; позовної заяви немайнового характеру у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. Позовні вимоги [PERSON] задовольняються в повному обсязі, тому судові витрати в розмірах визначених Законом України «Про судовий збір» підлягають стягненню з Відділу: про скасування наказу про звільнення, про поновлення на роботі, про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу по 243,60 грн. за кожну вимогу, а всього 730,80 грн. Відповідно до п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Outcome: approved