Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

Згідно позовної заяви [PERSON], що надійшла до суду 21 березня 2017 року, сторони з 12 лютого 2012 року по 04 листопада 2016 року перебували у шлюбі від якого мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Сторони спільно не проживають, діти проживають разом з позивачем і знаходяться лише на її утриманні, відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає. Позивач не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Відповідач офіційно не працює, однак позивачу відомо, що він працює неофіційно у м. Хмельницькому і має змогу платити аліменти. У зв'язку із зазначеним позивач просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей щомісяця аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі по 700 грн. на кожну дитину, починаючи з дня подання заяви до суду і до повноліття дітей. В назване судове засідання позивач не з'явилася, згідно поданої суду заяви просить проводити розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду від відповідача письмові заперечення на позовну заяву, заява про розгляд справи за його відсутності не надходили. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення судом проведено заочний розгляд справи. Судове засідання проведено у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 191 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У статті 182 СК України зазначено та у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей; непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, рішенням Летичівського районного суду від 04 листопада 2016 року (справа №678/236/16-ц, провадження №2-678-292/16) шлюб між сторонами розірвано, після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище [PERSON]. Згідно довідки Летичівської селищної ради Хмельницької області від 25 квітня 2017 року на утриманні [PERSON], яка проживає по [ADDRESS], перебуває донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Визначаючи розмір аліментів суд виходить з наступного. У ч. 2 ст. 182 СК України вказано, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до копії свідоцтв про народження сторони є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], тобто станом на час розгляду справи діти віком до 6 років. Відповідно до змісту ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» у 2017 році встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі, зокрема, з 1 травня - 1624 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 травня - 1426 гривень. Отже, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на дитину віком до 6 років з 01 травня 2017 року становить 427,80 грн. (1426*30%). За вказаних обставин суд вважає, що відповідач буде спроможний сплачувати аліменти на дітей щомісячно в розмірі по 450 грн. на кожну дитину. На думку суду визначений розмір аліментів буде справедливим по відношенню як до позивача, так і до відповідача. Розмір аліментів судом стягується в твердій грошовій суми, при цьому враховується, що матеріали справи не містять даних про наявність офіційного працевлаштування відповідача. Отримавши позовну заяву та ознайомившись із її змістом відповідач такі доводи позивача не спростував і будь-яких письмових доказів про наявність інших неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб на утриманні або інших обставин, що мають істотне значення для прийняття судом рішення, не надав. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави необхідно стягнути суму судового збору в розмірі 640,00 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial