Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

Згідно з поданим позовом в останньому заявлено вимогу про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання спільної дитини у розмірі -31 500,00 (тридцять одна тисяча п`ятсот) грн. за останні 9 місяців до моменту звернення до суду та 3 500,00 гри. (три тисячі п`ятсот) гри. щомісячно; про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання останньоїу розмірі - 18 000,00 (вісімнадцять тисяч) грн. за останні 9 (дев`ять) місяців до моменту звернення до суду та 2 000,00 (дві тисячі) гри. щомісячно у подальшому. Позов обґрунтований тим, що сторони в даній справі є батьками [PERSON] , [INFO] , дитина мешкає разом із матір`ю та в утриманні дитини відповідач не приймає участі з листопада 2018 р. Відповідач у відзиві повідомив про часткове виконання ним обов`язку зі сплату аліментів: відповідач на даний час не працевлаштований, він виїжджав на заробітки до Республіки Польщі, внаслідок чого він зміг заробити певні грошові кошти, значну частину з яких одразу надіслав позивачу саме для їх витрачання на утримання дитини. Також відповідач повідомив про згоду сплачувати по 2 000,00 грн. щомісяця на утримання дитини та по 2 000,00 грн. на утримання дружини до досягнення не повноліття. Процесуальні дії у справі: -судом задоволено клопотання про виклик свідків [PERSON] та [PERSON] Допитані свідки повідомили про необізнаність з питань, які стосуються предмета розгляду. Судом встановлено, що сторони в даній справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, яке видане 19.05.2018 Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Дитина мешкає разом із матір`ю, що підтверджується Витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується довідкою ФОП [PERSON] Відповідач на даний час не отримує дохід, про що свідчить відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків/джерела виплачених доходів та утриманих податків. 20.05.2019, 24.05.2019, 19.06.2019 на карту позивача відповідач перерахував наступні грошові суми: 3 327,41 грн., 2 000,00 грн., 2 000,00 грн. (відповідно). Спірні правовідносини виникли із обов`язку батька утримувати дитину до досягнення нею повноліття та з права дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Суд, дослідив докази, надані у порядку ст.ст. 76 -80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та за ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Оскільки обов`язок по утриманню дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов`язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, оскільки сторони не досягли згоди з означеного питання. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Оскільки обов`язок по утриманню дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов`язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Що стосується розміру аліментів, то суд визначає розмір у 2 000,00 грн. щомісяця. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову; на виконання п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Втім, позивач не надав суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, тому підстави для стягнення аліментів за минулий час відсутні. З приводу вимоги позову про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років, у тому числі за минулий час, то суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного; відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України). Частиною 2 ст. 18 Сімейного кодексу передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Як було встановлено судом, відповідач є батьком дитини, дитина мешкає разом із матір`ю та домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання позивача між сторонами у справі, яка розглядалася, досягнуто не було; разом з тим, судом було встановлено, що позивач не працює та перебуває у відпустці про догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. При розв`язанні питання щодо розміру аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, суд виходить з приписів ч. 1 ст. 80 СК України, відповідно до якої аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі, та ураховує стан здоров`я платника аліментів, який є задовільним (доказів на спростування зазначеного надано не було), а також те, що відповідач не працює, через що для суду наявні підстави для присудження до стягнення аліментів у твердій грошовій сумі: 2 000,00 грн. щомісяця. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць (п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК). Разом з тим, для суду відсутні підстави для стягнення аліментів за минулий час: відповідно до ч. 2 ст. 79 ЦПК України якщо позивач вживав заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не міг їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати, суд, залежно від обставин справи, може постановити рішення про стягнення аліментів за минулий час, але не більш як за один рік. Втім, позивач не надав суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, тому підстави для стягнення аліментів за минулий час відсутні.

Outcome: partial