Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

Зміст заяви та пояснення позивача [PERSON] акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» в особі представника [PERSON] звернулося до суду позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позову вказав, що 22.04.2010 р. відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 4500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак всупереч договірним зобов'язанням, у встановлені строки позичальник не повернув кредитні кошти, в результаті чого сума кредиту не зменшувалась, а проценти нараховувались на фактичний залишок суми кредиту за кожний день користування кредитом. У звязку з цим сума боргу станом на 31.03.2017 р. складає 15532,46 гривень, яку Банк просить стягнути з [PERSON] разом з компенсацією судового збору в сумі 1600,00 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, якою просив розглянути справу без його участі, вимоги позовної заяви підтримав повністю, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Пояснення відповідача та представника Відповідач [PERSON] та його представник позов визнали частково, подали заперечення на позов, в якому зазначили, що кредитні кошти відповідач повертав періодично, але через хворобу у нього виникла заборгованість. Тому у квітні 2014 року він звернувся до банку з пропозицією реструкторизувати дану заборгованість. Однак, в банку йому повідомили, що це питання \~вирішують в центральному офісі і необхідно почекати. Потім, десь у жовтні 2014 року він загубив банківську картку по якій сплачував кредит. Після цього він звернувся до банку щоб йому видали іншу картку, оскільки без наявності картки він не міг сплачувати отриманий кредит. В банку йому сказали почекати та прийти через місяць.\~\~Прийшовши через вказаний час, банк йому іншу картку не видав, в зв'язку з чим він не міг сплачувати отриманий кредит, внаслідок чого виникла така заборгованість.\~\~\~\~\~Заборгованість перед банком в сумі 3506,84 грн. відповідач визнає і готовий її сплачувати. Решту заборгованості, а саме, по процентам за користування кредитом, заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи, він не визнає, оскільки вони виникли внаслідок навмисного затягування банком відновлення його втраченої банківської картки.\~\~\~\~\~Також не згоден з процентною ставкою за кредитом, яка зазначена в розрахунку заборгованості в розмірі 30%, тому що відповідно до довідки про умови кредитування, процентна ставка становить 25%. Про збільшення \~ставки\~\~його не було повідомлено. Допина в якості свідка дружина [PERSON] - [PERSON] суду показала, що кредитною карткою вони користувалися. Останній раз у 2014 році з кредитної картки знімали гроші на лікування чоловіка, потім картку було втрачено. Після втрати банківської кредитної картки її чоловік не ходив до банку з приводу заміни картки. Ходила лише вона, але без довіреності. В січні 2015 року вона сплатила по номеру телефона на кредитну картку 540 гривень, більше ніяких спроб сплачувати кошти не вживали і до банку не зверталися. Оцінка суду Нормативні акти Відповідно до ст.\~ 509, 1054 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язується вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Оцінка обставин справи З матеріалів справи, встановлено, що 22.04.2010 року Банк надав відповідачу кредит, видавши кредитну картку з кредитним лімітом у сумі 4500,00 гривень зі сплатою за користування кредитом 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Факт укладення договору та отримання грошових коштів відповідачем підтверджується копією його заяви про видачу кредитної картки та довідкою про умови кредитування. Всупереч умовам кредитного договору та вимогам чинного законодавства України, відповідач не сплатив щомісячні платежі з повернення кредиту, у строк, встановлений кредитним договором, що Банк підтвердив зі свого боку, надавши розрахунок заборгованості. У зв'язку з порушенням зобов'язань по кредитному договору, станом на 31.03.2017р. відповідач має заборгованість у розмірі 15532,46 гривень. Суд критично ставиться до тверджень відповідача про неможливість своєчасного внесення коштів через хворобу і втрату картки, оскільки період існування заборгованості складає п'ять років з липня 2012 року, а період лікування тривав лише з 05.03.2013 року до 01.04.2013 року. Крім того, як пояснив свідок, відповідач з цього приводу до банку не звертався. Крім того, втрата картки не перешкоджала внесенню коштів через касу банку, неможливість чого не була доведена. Доводи відповідача про безпідставне збільшення відсоткової ставки не відповідають доказам, оскільки згідно довідки про умови кредитування, розмір відсоткової ставки на рівні 2,5% на місяць (30% річних) був встановлений від початку користування кредитом. Застосування неустойки За змістом ст. 549 ЦК України пеня та штраф є різновидами неустойки, як юридичної відповідальності. Із матеріалів справи слідує, що за порушення позичальником строків виконання зобов'язання за кредитним договором банком одночасно нараховано пеню та штраф. Отже банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Отже суд вважає, що вимога про стягнення штрафу в розмірі 500 грн.00 коп. та 715 грн. 83 коп. не підлягає задоволенню, оскільки суперечить законодавству. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість по кредитному договору № б/н від 22.04.2010 року в розмірі 14316,63 грн., яка складається з наступного: 3506,84 грн.заборгованість за кредитом;9309,79 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом;1500,00 грн. заборгованість за пенею та комісією. Судові витрати У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з \~відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі ст. 509, 525, 526, 530, 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial