Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

Звертаючись до суду, позивачі в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначили, що [PERSON], її чоловік [PERSON] та їхній син [PERSON] мешкали в квартирі [ADDRESS]. 06 листопада 1998 року вони квартиру приватизували та отримали Свідоцтво про право власності на житло. 11 листопада 2008 року в квартирі [ADDRESS] була зареєстрована племінниця [PERSON] відповідачка [PERSON], з її слів реєстрація їй була необхідна тимчасово для офіційного працевлаштування на підприємство. З початку 2010 року [PERSON] не мешкає за вказаною адресою, причина відсутності повязана з тим, що вона добровільно покинула місце свого проживання. Позивачі за свої кошти роблять ремонти, утримують квартиру у належному стані, але ж щомісячно їм доводиться сплачувати комунальні послуги з урахуванням відповідачки, сімейний бюджет у них невеликий і сплата комунальних послуг для них є суттєвими витратами, при оформленні субсидії враховується дохід відповідачки. Такими діями, відповідачка порушує їх правомірні та законні права, як власників, закріплені ст. 317 ЦК України. Відповідачка без поважних причин не мешкає за вказаною адресою, претензій на житло не заявляє та квартирою не цікавиться, медичної допомоги та поштової кореспонденції не отримує, тобто ніяким чином не намагається використовувати своє право на житло, тому позивачі вважають, що відповідачка втратила право користування жилим приміщенням (квартирою). На підставі зазначеного позивачі просили визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: [ADDRESS] (м.Дніпродзержинськ) Дніпропетровської області та зняти її з реєстрації за цією адресою. Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги позивачів та обставини якими вони обґрунтовані визнала у повному обсязі. Враховуючи вищенаведене у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи у межах заявлених вимог. Кожна особа, що бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 31 ЦПК України відповідач вправі визнати позов протягом усього часу розгляду справи. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] (м. Дніпродзержинськ) на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06.11.1998 року належить [PERSON], та членам її сімї [PERSON] та [PERSON] (ар.с.10). Відповідно до довідки про реєстрацію та склад сімї № 2/10532 від 16.06.2017 року, в квартирі [ADDRESS], власником якої є [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані: [PERSON] та її племінниця [PERSON] (ар.с.9). Також факт реєстрації відповідачки в квартирі [ADDRESS] підтверджено довідкою з адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС Дніпропетровської області від 13.07.2017 року (ар.с.14). Відповідно до акту про не проживання № 856 від 16.06.2017 р., затвердженого начальником юридичного відділу КП КМР «УКОЖФ» [PERSON] відповідачка [PERSON], [INFO] за адресою: м. Камянське, вул. Подольська, 6-24 фактично не проживає з 2010 року (ар.с.8). Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений й його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. За таких обставин, слід вважати доведеними факти, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, у тому числі факт не проживання відповідача у вказаній квартирі понад року при відсутності поважної причини. Тому, в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням позов підлягає задоволенню. Згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Оскільки відповідач у справі позов визнав, а також те, що підстав вважати, що визнанням позову будуть порушені чиїсь інтереси, або він суперечить закону, не встановлено, його можна прийняти, та позов задовольнити. Тому позовні вимоги про визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням підлягають задоволенню. Однак вимоги позивача щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню, так як вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням згідно з нормами житлового і цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК України; стаття 405 ЦК України). Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи викладене, за наявності рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням окремого рішення суду щодо зняття особи з реєстрації місця проживання не потребується.

Outcome: partial