Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

З позовом до суду звернувся керівник Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області з позовом, в якому після уточнення позовних вимог /а.с.60-61/, просив стягнути з відповідачки на користь відділу культури Лисичанської міської ради шкоду завдану адміністративним правопорушенням, пов`язаним з корупцією у розмірі 2332 грн., а також судовий збір в розмірі 1600 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 27.01.2017 постановою Лисичанського міського суду відповідачку визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 1727 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн. Позов подано до суду з метою захисту економічних інтересів держави та стягнення до місцевого бюджету Лисичанської міської ради Луганської області незаконно одержаних коштів. Прокурори Зайченко І.А. та Поляков Д.В. в судовому засідання позовні вимоги та викладене в ньому підтримали, просили позов задовольнити. Представник позивача Погорєлова О.В. в судовому засіданні позов просила розглянути на розсуд суду. Представник позивача Ткаченко Л.В. в судовому засіданні позов просила розглянути на розсуд суду. Представник відповідача - Ковтун Л.Я. в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог за їх безпідставністю. 3-я особа у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надіслав. Суд, заслухавши пояснення прокурора, представників сторін, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що постановою Лисичанського міського суду від 27 січня 2017 р. відповідачку за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1727 КУпАП, було піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі у розмірі 3400 грн. /а.с.10/. Вказаною постановою відповідачку було визнано винною в тому, що вона, працюючи, на підставі наказу начальника відділу культури Лисичанської міської ради Луганської області за №47-К від 28 серпня 2009 р., на посаді директора КЗ «Лисичанська дитяча школа мистецтв №1», та, являючись згідно положень ст.3 п.2 а) Закону України «Про запобігання корупції», посадовою особою юридичної особи публічного права,і, відповідно, суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, усвідомлюючи, що: реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватними інтересами особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень, потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень (ст.1 Закону України «Про запобігання корупції»), достовірно знаючи, що викладач КЗ «Лисичанська дитяча школа мистецтв №1» - [PERSON] , який приходиться їй рідним сином, та, у відповідності до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», є членом сім`ї, навчається на ІV курсі КЗ «Сєвєродонецьке обласне музичне училище імені С.С. Прокоф`єва» від 15.11.2016 №91, при цьому, згідно п.6.1. Посадової інструкції викладача, - викладач повинен мати базову вищу або вищу освіту і вести педагогічну роботу у відповідності із кваліфікацією, зазначеною у дипломі, в порушення вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», відповідно до яких: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів, 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно, 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів, 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів. в період часу з 01 вересня 2015 року по 16 травня 2016 року, вчиняла дії та приймала рішення в умовах реального конфлікту інтересів, пов`язаного з виникненням суперечностей між її приватними інтересами та службовими повноваженнями, що впливають на об`єктивність та неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень, видавши стосовно [PERSON] певні накази про графік роботи, педагогічне навантаження, надання відпусток, матеріальної допомоги, тощо,а саме: наказ №56-к від 01 вересня 2015 року «Про прийом на роботу», наказ №32/1-О від 10 вересня 2015 року «Про графік роботи на 2015-2016 навчальний рік», наказ №85-к від 02 грудня 2015 року «Про зміну педагогічного навантаження», наказ №17-К від 16 травня 2016 року «Про надання щорічних відпусток та матеріальної допомоги на оздоровлення викладачам школи», і, відповідно, порушивши вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів. Ч. 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч. 1 ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції» за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 66 вказаного Закону, збитки, шкода, завдані державі внаслідок вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила відповідне правопорушення, в установленому законом порядку. Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Разом з тим, відповідно до положення ст. 1167 ЦК України, зобов`язання відшкодувати шкоду виникає лише за умови, що вказана шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності). Згідно викладеного у науково-практичному коментарі до ЦК України тлумачення, під шкодою розуміється «…матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права…» (під редакцією [PERSON], [PERSON], [PERSON], видавництво «Юрінком Інтер», м. Київ, 2005 р., т.2 стор.867). Однак, згідно ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується та на на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ст.1, 2 ч.1,2 Закону «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. На підставі ст.21 Закону України «По відпустки» заробітна плата працівникам за час відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до її початку. Порядок обчислення заробітної плати працівникам за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, відпустки у зв`язку з усиновленням дитини, відпустки для підготовки та участі в змаганнях, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи та компенсації за невикористані відпустки, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Як вбачається з постанови суду від 27 січня 2017 р., відповідачка була визнана винною діях, пов`язаних з корупцією під час прийняття наказу №17-К від 16 травня 2016 року «Про надання щорічних відпусток та матеріальної допомоги на оздоровлення викладачам школи», на підставі якого 3-я особа отримала матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі тарифної ставки викладача у розмірі 1943 грн. Вказана сума є передбаченою законодавством про працю виплатою працівнику у зв`язку із черговою відпусткою, гарантованою йому також і Конституцією України. Тому суд вважає, що вона не є шкодою або збитками в розумінні як Закону «Про боротьбу з корупцією» так і ЦК України, бо не є порушенням майнового права позивача, який отримав в компенсацію за ці грошові виконану 3-ю особою роботу. Не надані суду і докази того, що зазначена сума обрахована з порушенням вимог законодавства. Самого по собі факту визнання відповідачки винною для стягнення з неї будь-яких сум недостатньо. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідачки шкоди, спричиненої прийнятим нею наказом від 12.09.2016 року № 46-К про виділення [PERSON] одноразового заохочення в розмірі 20 % від посадового окладу за вересень 2016 року у розмірі 389 грн., то суд зазначає про необґрунтованість позовних вимог в даній частині, оскільки як вбачається з постанови Лисичанського міського суду від 27 січня 2017 р., відповідачка за вчинення дій та прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів у зв`язку з цим наказом не винною не визнавалася. Інших доказів порушень з боку відповідачки діючого законодавства при прийнятті цього наказу суду не надано. Окрім того, з наданих доказів - повідомлення відповідачки від 07.06.2016 р., наказу №35-к від 08,06.2016 р. «Про заходи щодо врегулювання конфлікту інтересів..», службового листа про узгодження одноразового заохочення 3-ї особи та клопотання про одноразове заохочення працівників вбачається, що відповідачкою до прийняття наказу №46-к від 12.09.2016 р. приймалися заходи для врегулювання наявного конфлікту інтересів. Тому підстави для задоволення позову відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed