Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вивчивши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Правовідносини по даній справі регулюються Цивільним Кодексом. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Цей договір відповідно до ст.1055 ЦК України укладається в письмовій формі. До відносин за кредитним договором застосовуються положення статей 1046-1052 ЦК України. Згідно ст. 1050 ЦК України наслідками порушення кредитного договору є зобовязання позичальника сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 ЦК України та проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~\~ зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У порушення вимог договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Грошові зобов'язання, відповідальність за які встановлена ст. 625 ЦК України, передбачають насамперед договірні правовідносини. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови ВСУ від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями (постанова ВСУ від 17 жовтня 2011 р. у справі 6-42цс1 1). Слід враховувати, що, попри подібність правової природи п. 3 ст. 549 ЦК України (щодо сплати пені) та ст. 625 ЦК України (щодо сплати трьох процентів річних), які в обох випадках застосовуються як відповідальність за порушення грошового зобов'язання, ці правові норми є різними за своєю правовою природою. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів в наслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті». При цьому індекс інфляції, 3 % річних від простроченої суми ( ст. 625 ЦК України) та проценти за позикою ( ст. 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. Судом встановлено, що між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] 22.10.2008 року було укладено договір № 6527 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою. На підставі заяви на встановлення кредиту по рахунку фізичної особи з відповідачкою укладено Додатковий договір №2, відповідно до п.1.1.4 [PERSON] відкрито кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 11000 грн. зі сплатою 24 % річних за користування кредитом. (а.с. 14,15,16-18). Згідно п. 1.1.4 Додаткового договору № 2 до договору № 6527, банк встановив [PERSON] кредит у сумі 11 000,00 грн. Строк дії кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску Платіжної картки на новий термін кредит продовжується на строк дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 24,0 % річних. (а.с. 14) Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі та надав кредит [PERSON] в сумі 11 000, 00 грн. Але, [PERSON]в порушення умов кредитного договору свої зобовязання за кредитним договором не виконав. У звязку з невиконанням умов кредитного договору заборгованість відповідача станом на 01.11.2018 року складає 17 650,16 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом - 9 521,32 грн., заборгованості за нарахованими відсотками - 2 471.08 грн., загальна сума заборгованості по сплаті за розрахунково-касове обслуговування - 6,00 грн.; сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту - 3 322,94 грн.; сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів - 1 257,65 грн.; 3 % річних на суму простроченого кредиту - 822,49 грн.; 3 % річних на суму нарахованих та невиплачених процентів - 248,65 грн. Відповідач, уклавши договір з позивачем, отримала кредит, чим взяла на себе грошове зобовязання, яке належним чином не виконала та прострочила зобовязання, а тому повинна нести відповідальність, встановлену законом та договором. На підставі наведеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю та з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 17 650,16 грн. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України за рахунок відповідача позивачу слід відшкодувати понесені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 1762,00 грн., який був понесений позивачем при зверненні з позовом до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved