Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Звернувшись до суду з заявою, [PERSON], діюча в інтересах [PERSON], просить встановити факт смерті [PERSON], посилаючись на те, що [INFO] року у м. Донецьк Донецької області внаслідок атеросклеротичного коронарокардіосклерозу помер батько [PERSON] - [PERSON]. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Представник заявника [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву про повне підтримання заявлених вимог та про розгляд справи у її відсутність. Представник заінтересованої особи Костянтинівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецької області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків. У відповідності до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України (ч.1). Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду (ч.2). Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню (ч.4). Судом встановлено, що заявником у даній справі є громадянка України [PERSON], [INFO], уродженка м. Дебальцеве Донецької області, яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER], виданим 26 липня 2007 року Дебальцевським МВ УМВС України в Донецькій області (а.с.8-9). [PERSON] представляє інтереси [PERSON] за нотаріально посвідченою довіреністю від 30 січня 2017 року та зареєстрованої в реєстрі за № 194 (а.с.7) Заявник [PERSON] є сином дочкою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 04 квітня 1979 року (а.с.11), копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 19 липня 1997 року, відповідного до якого 19 липня 1997 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після укладення шлюбу отримала прізвище [PERSON] (а.с.12). За твердженням заявника, [INFO] року в Україні у м. Донецьк Донецької області помер її батько [PERSON], [INFO]. На підтвердження факту смерті [PERSON] заявником надані: -лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] № [NUMBER] від [INFO] року, видане ЦМКЛ № 1 м. Донецька (а.с.13); -довідка про причину смерті [PERSON] № [NUMBER] від [INFO] року, видана ЦМКЛ № 1 м. Донецька Донецької області (а.с.13); -копія паспорту громадянина України на ім'я [PERSON], [INFO] (а.с.14); -довідка від 03 лютого 2017 року за № 293 про поховання [PERSON] на кладовищі у м. Дебальцеве Донецької області; -фототаблиця із зображенням могили [PERSON] (а.с.20-21); -письмові пояснення [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 26-37), які підтвердили факт смерті [PERSON] [INFO] року та його поховання на кладовищі у м. Дебальцеве Донецької області. Даючи оцінку допустимості лікарському свідоцтву про смерть [PERSON] від [INFO] року, як документу, що виданий установою на тимчасово окупованій території України, суд керується ч.2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Крім того, суд враховує норму статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» якою встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки вищезазначеного доказу, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Loizidou v.Turkev», «Cyprus v.Turkev», а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v.the Republik of Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПО наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди маж бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті [PERSON] для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника [PERSON] суд, як виняток, приймає до уваги лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] № [NUMBER] від [INFO] року та оцінює його в сукупності з фототаблицею із зображенням могили [PERSON], довідкою про причину смерті, письмовими поясненнями [PERSON], [PERSON], [PERSON], довідкою про поховання, та вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити, встановивши факт смерті [PERSON] [INFO] року у м. Донецьк Донецької області Україна, що надасть можливість заявнику отримати видане державним органом України свідоцтво про смерть батька. За таких обставин, заяву слід задовольнити.

Outcome: approved