Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Звернувшись до суду із позовом, позивач посилається на те, що відповідно до договору № 200053999 від 23.09.2010 постачав електричну енергію побутовому споживачу - [PERSON] , а саме до житлового будинку [ADDRESS] . Зазначає, що позивач виконав зобов`язання та постачав електричну енергію до відповідача, який у свою чергу зобов`язувався оплачувати електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені Правилами користування електричною енергією для населення № 1357 та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312 (надалі ПРРЕЕ). Відповідач порушив свої зобов`язання згідно Правил та Договору та не сплачує за спожиту електричну енергію і що спричинило заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 5616,76 грн. за період з 06.07.2017 по 31.12.2019 і яку, власне, він просить стягнути на свою користь з відповідача у справі. Станом на 22.03.2019 відповідач виставлений ПрАТ «Київобленерго» рахунок за електроенергію від 31.12.2018 на суму 5616.76 грн. не оплатив. Також просить стягнути на свою користь понесені у справі судові витрати в сумі 1921.00 грн. Ухвалою суду від 11.04.2019 вказану справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін спору. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву. У відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Такий висновок суду, зважаючи, що відповідачем не подано відзив на позовну заяву та не повідомлено про причину невчинення ним своєчасно такої процесуальної дії, узгоджується також із положеннями частини восьмої статті 178 вказаного Кодексу. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощено позовного провадження від сторін не надходили. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснюється. Дослідивши отримані у справі письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено, щоміж ПАТ «Київобленерго» та відповідачем у справі [PERSON] 23.09.2010 укладено договір № 200053999 про користування електричною енергією. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] є споживачем ПАТ «Київобленерго» і Рокитнянський районний підрозділ поставляє електроенергію до будинку [ADDRESS] , яку споживач оплачувати. Відповідно до особової картки споживача по особовому рахунку № [NUMBER] [PERSON] нараховано заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 5616.76 грн. Викладене підтверджується дослідженими судом письмовими доказами по справі, якими є: - копія договору № 200053999 про користування електричною енергією від 23.09.2010 року; - копія особової картки споживача на імя [PERSON] ; - копія витягу розшифровки оплати по рахунках; - копія рахунків за електроенергію. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Аналогічні положення містяться у ст. 19 ЦК України, за якими суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За вимогами ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно ст.83 ЦК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду спору по суті. Судом встановлено між сторонами спору виникли правовідносини у сфері постачання та споживання електроенергії, які регулюються статтею 714 ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 06.07.1999 (надалі ПКЕЕН), Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312 (надалі ПРРЕЕ). Статтею 56 Закону України «Про ринок електричної енергії», та п. 5.5.5. ПРРЕЕ, визначено, що споживання електричної енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов`язаний додержуватися вимог нормативно - технічних документів та договору про постачання електричної енергії. Відповідно до ст.. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.. 525 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст. 530 ЦК України). Згідно з п. 1.1.1 глави 1.1 розділу І ПРРЕЕ ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачами (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами. Відповідно до п.6 Постанови № 312 до укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, який укладається зі споживачем, договірні відносини між споживачем та суб`єктом господарювання, що провадить діяльність з розподілу електричної енергії на підставі ліцензії з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами (або ОСР як правонаступником за договорами про користування електричною енергією та договорами про постачання електричної енергії), урегульовуються окремими положеннями діючих договорів про користування електричною енергією або договорів про постачання електричної енергії (у частині взаємовідносин споживача і електророзподільної організації), які не суперечать вимогам чинного законодавства у сфері електроенергетики. Зокрема сторони керуються вимогами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) з питань потужності, якості електроенергії, окремих процедурних питань тощо. У разі виникнення суперечності між нормами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) та нормами законодавства про електроенергетику сторони керуються вимогами чинного законодавства. Так, п. 11. Договору про користування електричною енергією № 200053999 від 23.09.2010 року визначено, що споживач зобов`язаний оплачувати спожиту електричну енергію відповідно до умов п. 16 цього договору. Окрім того зобов`язання споживача щодо оплати електричної енергії та надані послуги визначено п. 5.5.5 ПРРЕЕ. Таким чином, зобов`язання за договором на користування електричною енергією мають виконуватися споживачем належним чином та у відповідності до укладеного договору та положень діючого законодавства. Відповідно до ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До цього договору застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки. Відповідно до п. п. 4.1., 4.4., 4.12., 4.19. Правил роздрібного ринку електричної енергії - розрахунки за електричну енергію здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів. Розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Оплата рахунка Електропостачальника за ПРРЕЕ має бути здійснена Споживачем у строки, визначені в рахунку за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію але не пізніше 20 числа наступного місяця, порядок та форма оплати спожитої електричної енергії визначаються у договорі, а оплата спожитої електричної енергії здійснюється споживачем шляхом зарахування коштів виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку. Згідно особової картки, споживач останній раз сплачував за спожиту електроенергію 05.07.2017 за період з 26.12.2016 по 05.07.2017. З огляду на показання електролічильника за особовим рахунком № [NUMBER] споживача станом на 31.12.2018 спожито електричної енергії у розмірі 4950 кВт.год. Порушуючи свої зобов`язання згідно Правил та Договору, відповідач не сплачує за спожиту електричну енергію на загальну суму 5616,76 грн. за період з 06.07.2017 по 31.12.2019. На підставі викладеного порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом стягнення з відповідача на його користь вказаної суми заборгованості за спожиту електроенергію. Позов таким чином підлягає задоволенню. Понесені позивачем по справі судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921.00 грн. у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню на його користь за рахунок відповідача.

Outcome: approved