Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Звернувшись з даним позовом, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня подання позовної заяви і до повноліття. В обґрунтування предявлених позовних вимог вказала, що з 30 червня 2001 року з відповідачем по справі перебуває у шлюбу. Від шлюбу вони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які мешкають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач не надає. Вважає, що відповідач зобовязаний та у змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дітей у встановленому законом розмірі. Просить позов задовольнити. Позивачка в судове засідання не зявилась. Подала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився. Подав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 152050, та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 252330. Сторони сімейні відносини припинили, спільне господарство не ведуть. Добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач не надає. Позивачка вважає, що відповідач зобовязаний та у змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дітей у встановленому законом розмірі. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходів її матері, батька. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач матеріальну допомогу на утримання малолітніх дітей добровільно не надає, є працездатним, інших неповнолітніх дітей та утриманців не має. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх дітей, від дня пред'явлення позову до досягнення ними повноліття, в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Задовольняючи позов, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved