overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-08 00:00:00

Згідно уточненої позовної заяви [PERSON] пред'явила у суді позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обґрунтована тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя, права та обов'язки подружжя та відсутністю взаєморозуміння, спільного побуту, окремого проживання. До початку судового засідання позивач подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, а справу розглянути без її участі. Відповідач до початку судового засідання звернувся до суду із заявою, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом достовірно встановлено, що між сторонами 05.06.2004р. у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва було укладено шлюб, про що видане відповідне Свідоцтво про одруження серія [NUMBER]. (а.с. 6). У сторін [INFO] народився спільний син - [PERSON], про що видане Свідоцтво про народження серія [NUMBER] (а.с. 11) [INFO] у сторін народився спільний син - [PERSON], про що видане Свідоцтво про народження серія [NUMBER]. (а.с. 10) Судом також встановлено, що тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства. Відповідач у поданій заяві визнав позовні вимоги в повному обсязі, тим самим підтвердив обставини, зокрема, щодо спільного не проживання, відсутність спільного господарства та сімейно-шлюбних відносин. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. За визначенням ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Позивач та відповідач мають різні погляди на сімейне життя, взаємні права та обов'язки подружжя та не мають взаєморозуміння. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З урахуванням встановлених обставин справи та на підставі ст.ст. 104, 105, 110-112 СК України, суд дійшов висновку, що дана сім'я тривалий час носить формальний характер, вжиття заходів щодо збереження сім'ї не може дати позитивного результату, буде суперечити інтересам сторін, впливати на їх психоемоційний стан, тому підстав для збереження надалі міцної та здорової сім'ї не вбачається. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

Згідно утчненого позову, позивачка вказала, що 22 грудня 2010 року помер її батько [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 3,05 га., яка розташована на території Олександрівської селищної ради належне померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №362144. Але вона не може оформити вказану спадщину, оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи - втрачено орігінал державного акту на право власності на земельну ділянку. Просить встановити факт належності вказаної земельної ділянки померлому [PERSON] та визнати за нею право власності в порядку спадкування на вказану земельну ділянку. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, та підтвердила доводи позовної заяви. Представник відповідача позов визнала. Заслухавши сторони та дослідивши пісьмові матеріали справи: постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій, копію державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №362144, копію свідоцтва про народження, копію свідоцтва про смерть, дві копії свідоцтв про зміну прізвища та по батькові, копію паспорту, копію довідки та витяга із спадкового реєстру суд встановив наступне: [PERSON] до дня своєї смерті 22 грудня 2010 року у селі Петрівка Перша Олександрівського району був власником земельної ділянки площею 3,05 га., яка розташована на території Олександрівської селищної ради, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №362144, але орігінал цього акту було втрачено. Позивачка після смерті вказаного [PERSON], звернулась до нотаріуса з заявою про отримання спадщин и, але отримала від нотаріуса відмову у вчиненні нотаріальних дій саме через відсутність орігіналу державного акту на право власності на земельну ділянку. Тобто, перешкодою для прийняття позивачкою спадщини в даному випадку є втрата правовстановлюючого документу на спадкове майно. Тому позов необхідно задовольнити частково, а саме встановити факт того, що вказана земельна ділянка дійсно належала спадкодавцю - вказаному [PERSON] до дня його смерті. Що ж стосується вимоги позивачки про визнання за нею право власності в порядку спадкування на вказану земельну ділянку, суд вважає, що ця вимога не підлягає задоволенню, бо ст. 1296 Цивільного кодексу України передбачає, що єдиною формою оформлення спадкоємцем права на спадщину є свідоцтво про право на спадщину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

Згідно ухвали апеляційного суду Вінницької області від 07 червня 2017 року дану справу повернуто до Крижопільського районного суду для додаткового рішення, оскільки в рішенні Крижопільського районного суду від 04 жовтня 2016 року не вирішено питання розподілу судових витрат. Сторони, будучи повідомленими належним чином про місце та час розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, що згідно ст. 220 ЦПК України не перешкоджає судовому розгляду справи без їх участі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що по справі необхідно винести додаткове рішення. Оскільки, судом при винесенні рішення 04 жовтня 2016 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав не було вирішено питання розподілу судових витрат, тому суд вважає, що з відповідачів слід стягнути на користь позивача [PERSON] по 275,60 гривень витрат понесених нею по оплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Згідно ухвали апеляційного суду Вінницької області від 20 квітня 2017 року дану справу повернуто до Крижопільського районного суду для додаткового рішення, оскільки в рішенні Крижопільського районного суду від 04 квітня 2017 року не наведено розрахунків, з яких суд виходив при задоволенні грошових вимог, а також не вирішено належним чином питання розподілу судових витрат. Представник позивача [PERSON] та представник відповідача Петрунь Н.А. звернулись до суду з клопотанням про внесення описки в рішенні суду, оскільки в рішенні суду помилково зазначена заробітна плата за час вимушеного прогулу в сумі 10582 грн., хоча згідно підрахунку, зробленого позивачем і відповідачем дана сума мала б становити 8779 грн. 32 коп. Заслухавши сторони, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі за час вимушеного прогулу зі слідуючого розрахунку: Кількість днів вимушеного прогулу з 01.01.2017 року по 04.04.2017 року складає 66 днів. Середній заробіток за два місяці, які передували звільненню (листопад-грудень 2016 року) складає 5720 грн. Кількість робочих днів за листопад-грудень 2016 року становить 43 дні, а тому денний заробіток за вказаний період складає (5720 грн. : 43 дні = 133,02 грн.) 133 грн. 02 коп. А тому сума середнього заробітку за 66 днів вимушеного прогулу (133,02 грн. х 66 днів) повинна складати 8779 грн. 32 коп. Оскільки, судом було стягнуто з відповідача судові витрати виходячи з одної позовної вимоги, а в рішенні суду від 04.04.2017 року задоволено обидві позовні вимоги, тому суд вважає, що з Крижопільської селищної ради необхідно додатково стягнути ще 640 грн. судового збору на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

Згідно Ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2020 року цивільну справу №175/2207/19 направлено для винесення додаткового рішення з приводу питання про розподіл судових витрат. Сторони у судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить наступного висновку. Згідно п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2019 року позовні вимоги задоволено. Зі змісту рішення суду від 11.12.2019 року слідує, що в рішенні не вирішено питання про розподіл витрат. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 720,00 грн. згідно копії квитанції №0.0.1372870411.1 від 05.06.2019 року. Згідно вимог Законом України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру встановлено фіксовану ставку судового збору 0,4 розміру прожиткового мінімуму, що на час звернення позивача до суду із позовом становила 768,40 грн., отже позивач не доплатила судовий збір у розмірі 48,40 грн. Відповідно до ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позивачу позовні вимоги задоволено, суд вважає необхідним стягнути солідарно з відповідачів судовий збір на користь позивача у розмірі 720,00 грн., тобто по 180,00 грн. з кожного. Та стягнути з відповідачів на користь держави витрати по сплаті судового збору в сумі 48,40 грн., тобто по 12,10 грн. з кожного. Враховуючи те, що в заочному рішенні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11.12.2019 р. не вирішено питання про розподіл судових витрат, тому суд приходить до висновку про ухвалення додаткового рішення в цій частині.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

Згідно ухвали Любашівського районного суду Одеської області від 05 жовтня 2018 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано на розгляд до Хотинського районного суду Чернівецької області. В обґрунтування позову посилається на те, що 28 жовтня 1979 року Виконавчим комітетом Грозинецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області за актовим записом №15, між ним та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб. Причиною розпаду сім'ї, є те, що у сторін різні характери та погляди на сімейне життя, в результаті чого втрачено кохання та взаємоповага. Від подружніх відносин у сторін неповнолітніх дітей не має. Зазначає, що подружні відносини між сторонами припинилися більше 30 років, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Заперечує щодо примирення з відповідачем, спору про поділ майна немає, судові витрати просить залишити за позивачем. Підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про день та час розгляду справи, заяви про розгляд справи у її відсутності не надала, доводів позивача не спростувала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 28 жовтня 1979 року уклали шлюб, який зареєстровано Виконавчим комітетом Грозинецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області за актовим записом №15 (а.с.18). Сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, їх шлюб набув формального характеру і тому суд вважає, що його необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

Згідно ухвали судді Апеляційного суду Кіровоградської області від 18.06.2015 року, вищевказану справу було повернуто до суду першої інстанції для постановлення додаткового рішення по питанню розподілу судових витрат, яка надійшла до суду 18.06.2015 року. На розгляд справи відповідач та його представник не явилися, про день, час та місце розгляду повідомлені належним чином. Подали заяву про розгляд справи у їх відсутність. Суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність не явившихся осіб та ухвалити додаткове рішення на підставі наявних матеріалів справи. Представник позивача [PERSON] не має заперечень, що винесення додаткового рішення в частині щодо судового збору, погоджується з тим, що було заявлено позов з вимогами майнового та немайнового характеру, та згоден з тим, що ними дійсно було сплачено тільки 243,60 грн. та не доплачено судовий збір. Пунктом 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 травня 2015 року в позові Публічного Акціонерного товариства « Олександрійська фабрика діаграмних паперів» до [PERSON] про визнання недійсним трудового контракту та стягнення виплачених коштів відмовлено у повному обсязі. Як вбачається з позовної заяви, позивачем заявлено вимоги майнового та немайнового характеру. При цьому позивачем сплачено судовий збір у сумі 243,60 грн. як за подання заяви немайнового характеру. Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України « Про судовий збір» ( далі Закон) за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. При поданні позовів майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати ( п.п.1п.1ч.2ст.4 Закону). При поданні позовної заяви немайнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати справ ( п.п.2п.1ч.2ст.4 Закону). Таким чином, оскільки позивач подав позовну заяву з вимогами майнового та немайнового характеру, при цьому ним було сплачено судовий збір у сумі 243,60 грн., як за подання заяви немайнового характеру, а при постановленні рішення судом не стягнуто з позивача судовий збір за заявлені ним вимоги майнового характеру, суд вважає, що з позивача на користь держави підлягає стягненню - 243,60 грн. судового збору за заявлені ним вимоги майнового характеру.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

Згідно ухвали Хустського районного суду Закарпатської області від 13.09.2021р. заява від 08.09.2021р за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано на розгляд до Міжгірського районного суду Закарпатської області. Згідно заяви, [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом, який обгрунтувала тим, що 07.09.2020 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Негровецької\~сільської ради\~Міжгірського р-ну\~Закарпатської обл. за актовим записом №04. Від шлюбу у сторін дітей немає. Спільне життя сторін не склалося. Сторони починаючи із травня 2021р. проживають за ріщними адресами, не можуть віднайти взаємопорозуміння між собою. Шлюб існує формально. Позивачка, покликається на вимоги ст.ст.110-113 СК України, просить шлюб укладений між нею та відповідачем розірвати. Згідно ухвали Міжгірського районного суду Закарпатської області від 16.12.2021 розгляд справи за позовом [PERSON] ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Оцінивши позиції сторін, подані в справу докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з такого. Позивач вказала, що вона з відповідачем не проживає спільно, шлюбних відносин та стосунків з ознаками сім`ї не підтримує. Спору про поділ спільного майна, набутого за час шлюбу, між сторонами не має. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. За наведених обставин, суд, вважає, що відновлення шлюбу між сторонами є неможливим, оскільки позивачка не бажає примирення у шлюбі. Встановлене дає підстави визнати, що подружнє життя сторін фактично припинене і застосувати ст.ст.112, 113 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Згідно учтонених позовних вимог позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що у них різні погляди на життя, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, немає згоди у вирішенні спільних сімейних питань. Сім`я фактично розпалася, а шлюб носить формальний характер. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав наведених в заяві. Відповідачка в судове засідання не зявилася, згідно поданої заяви позов визнає, просить суд розглядати справу у її відсутності. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини. 23 квітня 1999 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] у відділі реєстрації актів громадянського стану Бучацького районного управління юстиції в Тернопільській області, актовий запис №25, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ИД № 081053, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Бучацького районного управління юстиції в Тернопільській області. У даному шлюбі мають доньку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ИД № 011375, видане Порохівською сільською радою Бучацького району Тернопільській області). Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей , що мають істотне значення. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги інші обставини життя подружжя, суд прийшов до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 5 ст. 88 ЦПК України). В даному випадку апеляційним судом Закарпатської області 28 березня 2017 року було ухвалено нове рішення. Цим рішенням в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], ПАТ КБ «Приватбанк» про повернення безпідставно сплачених коштів, відсотків за прострочення, відсотків за користування чужими коштами та відшкодування моральної шкоди відмовлено. Отже, судові витрати, що були понесені сторонами, підлягають стягненню з позивача. Зокрема, слід стягнути з позивачки [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судовий збір сплачений за подачу апеляційної скарги в розмірі 7579 грн. (Т.3, а.с.140) та судовий збір сплачений за подачу касаційної скарги в розмірі 2557, 80 грн. (Т.2, а.с.76).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 5 ст. 88 ЦПК України). В даному випадку апеляційним судом Закарпатської області 30 травня 2017 року було ухвалено нове рішення. Цим рішенням в задоволенні позову ПАТ «Закарпаттяобленерго» до [PERSON] про відшкодування завданих збитків відмовлено. Отже, судові витрати, що були понесені відповідачем [PERSON], підлягають стягненню з позивача. Зокрема, слід стягнути з позивача ПАТ «Закарпаттяобленерго»на користь [PERSON] судовий збір сплачений за подачу апеляційної скарги в розмірі 1760 грн. (Т.2, а.с.64).

Outcome: approved