Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, [PERSON] просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що є власником квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.12.2012 року. У належній позивачу квартирі зареєстрований її син - [PERSON] , який у спірному житловому приміщенні не проживає з 2003 року, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере. Таким чином, враховуючи, що відповідач не проживає у належній [PERSON] квартирі, вона просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки факт реєстрації [PERSON] у квартирі негативно впливає на матеріальний стан позивача та порушує її права як власника. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, зазначених у позові, щодо заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] , який про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, тому суд на підставі п.1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, заслухавши позивача, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили факт відсутності відповідача в спірному житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає повному задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.12.2012 року є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 12). Право приватної власності за [PERSON] зареєстровано Артемівським бюро технічної інвентаризації 24.12.2012 року за № 38774380 (а.с. 13). Тож спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються Главою 6 ЖК України та ст. 405 ЦК України. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Як вбачається з довідки № 867 від 01.10.2018 року, в спірному житловому приміщенні, окрім позивача, зареєстрований її син [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). Відповідно акту від 27.09.2018 року, відповідач [PERSON] , [INFO] , з 2003 року не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16). За таких обставин, встановивши у судовому засіданні факт відсутності відповідача в спірному житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, суд вважає, що [PERSON] , [INFO] , на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved