overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Цей договір відповідно до ст.1055 ЦК України укладається в письмовій формі. До відносин за кредитним договором застосовуються положення статей 1046-1052 ЦК України. Згідно ст.1050 ЦК України наслідками порушення кредитного договору є зобов`язання позичальника сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 ЦК України та проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Як встановлено в судовому засіданні, 16.11.2012 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] укладений кредитний договір № 2203751455901-А-UAH, за умовами якого останній отримав кредит в сумі 123\~080,00 грн. зі сплатою 20,00% річних (п.2.4.1 Кредитного договору) зі строком повернення 15.11.2019р. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, станом на 10.05.2019 року складає 190\~149,71 грн., де: 95\~498,78 грн. заборгованості за кредитом, 94\~650, 93 грн. заборгованість за відсотками. В добровільному порядку заборгованість до теперішнього часу відповідачем не погашена. На підставі наведеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі та з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 190\~149,71 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України за рахунок відповідача позивачу слід відшкодувати понесені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 2\~852,25 грн., який був понесений позивачем при зверненні з позовом до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Цей договір відповідно до ст.1055 ЦК України укладається в письмовій формі. До відносин за кредитним договором застосовуються положення статей 1046-1052 ЦК України. Згідно ст.1050 ЦК України наслідками порушення кредитного договору є зобов`язання позичальника сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 ЦК України та проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Як встановлено в судовому засіданні, між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] 26.07.2018 року було укладено договір про відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу. Відповідно до п. 6.3 заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії відповідачу було надано кредит у розмірі 9200,00 грн. з відсотковою ставкою 38,00% річних строком на 60 місяців з можливим продовженням на той самий строк. Банк виконав свої договірні зобов`язання за Кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти. Однак, відповідачем були порушені умови договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка складає 14077,74 грн., а саме: 9189,09 грн. - заборгованість за основним боргом; 4310,80 грн.- проценти за користування кредитом; 221,82 грн.- 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 127,29 грн.- 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 89,99 грн. - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 133,45 грн. - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу; 8,30 грн.- комісія.. На підставі наведеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 14077,74 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України за рахунок відповідача позивачу слід відшкодувати понесені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 2102,00 грн., який був понесений позивачем при зверненні з позовом до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.525ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 536ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст.615ЦК України, у разі порушення зобовязання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Внаслідок односторонньої відмови від зобовязання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. Згідност. 1054 ч.1ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідност. 1050 ч.2ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Судом встановлено, що 15.11.2010 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір б/н. Відповідно до умов даного договору, позивач надав відповідачу кредит в розмірі 4 000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. (а.с.10-35). Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі та надав кредит [PERSON] Однак, остання в порушення умов кредитного договору свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала. У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору заборгованість відповідача станом на 31.05.2018 року, становить 115 858,09 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 3907,67 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом 111 950,42 грн. (а.с.6-8). На підставі наведеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитом станом на 31.05.2018 року у розмірі 115 858,09 грн. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України необхідно стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» витрати зі сплати судового збору в сумі 1762,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.525ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 536ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст.615ЦК України, у разі порушення зобовязання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Внаслідок односторонньої відмови від зобовязання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється. Згідност. 1054 ч.1ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідност. 1050 ч.2ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Судом встановлено, що 22.08.2012 року між АБ «Ощадбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 1300410. Відповідно до умов даного договору, позивач надав відповідачу кредит в розмірі 9 000,00 грн. з відсотковою ставкою 25.00% річних на строк дії картки. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі та надав кредит [PERSON] . Однак, остання, в порушення умов кредитного договору, свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору заборгованість відповідача станом на 11.03.2019 року, становить 98 768,58 грн., яка складається з наступного: 86 466,97 грн. - заборгованість за кредитом; 12 301,61 грн. - заборгованість за відсотками. На підставі наведеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, та з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 98 768,58 грн. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України слід стягнути із [PERSON] на користь АБ «Укргазбанк» витрати зі сплати судового збору в сумі 1921 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 18.01.2003р. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] досягла повноліття. Згідно довідки № 463/20 від 02.09.2020р. [PERSON] навчається у Харківському національному університеті імені В.Н.Каразіна на факультеті іноземних мов, на денній формі навчання. Вона є студенткою другого курсу за бюджетною формою навчання. Відповідно до копії довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Управління місця проживання Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч. 1 ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчатися й у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, дослідивши матеріали справи, враховуючи матеріальний стан позивача, який навчається та потребує матеріальної допомоги, враховуючи матеріальний стан відповідача, який є працездатний, працює та може надавати матеріальну допомогу своїй дитині, суд вважає, що вимоги позивача є законними, однак вимога про стягнення аліментів у розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача є завищеними, враховуючи, що відповідач є особою з інвалідністю 3 групи, тому позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 1/6 частки доходу відповідача. Крім того, згідно 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині 2 ст. 64 цього Кодексу (дружина, їх діти, батьки). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Підстави позбавлення члена сім`ї, в тому числі й колишнього, права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Поважними причинами відсутності члена сім`ї понад один рік може бути строкова служба в армії, навчання, лікування, тривалі відрядження тощо. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є сином позивачки [PERSON] . Згідно договору дарування від 23.03.2018 року, позивачці на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . (а.с. 6) Відповідно до довідки № 49339, у квартирі [ADDRESS] , зареєстрований син позивачки: [PERSON] , [INFO] . (а.с. 10) Згідно довідки, виданої головою комітету мікрорайону № 6 від 18.02.2020 р., відповідач [PERSON] , фактично не проживає у квартирі [ADDRESS] . (а.с. 24). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником квартири [ADDRESS] на праві приватної власності є [PERSON] . (а.с. 18) За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання відповідача [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , підлягають задоволенню. На підставі викладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині 2 ст. 64 цього Кодексу (дружина, їх діти, батьки). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Підстави позбавлення члена сім`ї, в тому числі й колишнього, права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Поважними причинами відсутності члена сім`ї понад один рік може бути строкова служба в армії, навчання, лікування, тривалі відрядження тощо. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] є сином позивачки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с. 7) Згідно договору дарування від 22.10.1996 року, позивачці на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . (а.с. 8) Відповідно до довідки № 6409, у квартирі [ADDRESS] , зареєстрований син позивачки: [PERSON] , [INFO] . (а.с. 9) Згідно довідки, виданої секретарем комітетом мікрорайону № 3 від 17.02.2020 р., відповідач [PERSON] , не проживає у квартирі [ADDRESS] , з 2013 року і до теперішнього часу. (а.с. 10). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості про право власності на квартиру [ADDRESS] відсутні. (а.с. 17) За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання відповідача [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] підлягають задоволенню. На підставі викладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині 2 ст. 64 цього Кодексу (дружина, їх діти, батьки). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Підстави позбавлення члена сім`ї, в тому числі й колишнього, права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Поважними причинами відсутності члена сім`ї понад один рік може бути строкова служба в армії, навчання, лікування, тривалі відрядження тощо. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02 липня 2021 року, позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. (а.с.7,8,9) Відповідно до довідки № 36182, у будинку [ADDRESS] , зареєстрований брат позивача [PERSON] , [INFO] . (а.с. 10) Згідно акту про не проживання, відповідач [PERSON] , фактично не проживає у будинку [ADDRESS] з 2008 року. (а.с. 11). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником будинку [ADDRESS] на праві приватної власності є [PERSON] . (а.с. 24) За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання відповідача [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] , підлягають задоволенню. На підставі викладеного й

Outcome: approved