Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. 10.01.2019 року представник позивача звернувся до суду з вказаною позовною заявою до відповідачів про стягнення боргу за кредитом спадкодавця, в якій просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № б/н від 18.08.2005 року в розмірі 10542,35 грн. та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1921,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 18.08.2005 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 15000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Спадкоємцями, які постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] та [PERSON] .. 22.10.2014 року позивачем до Першої Херсонської державної нотаріальної контори було направлено претензію кредитора, на яку 03.12.2014 року позивачем було отримано відповідь в якій зазначалось, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались, а спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». Таким чином, відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки відповідачі не відмовились від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки. 09.11.2018 року відповідачам у справі було направлено лист-претензію, який не було виконано. Станом на дату смерті [PERSON] загальна сума заборгованості за кредитним договором № б/н від 18.08.2005 року становить 10542,35 грн., яка складається з: 10279,32 грн. - заборгованість за кредитом; 263,03 грн. - заборгованість за відсотками. Оскільки відповідачі продовжують ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашають заборгованість, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. Відповідачі відзиву на позов не подали, були належним чином повідомлені про судовий розгляд справи. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 10.01.2019 року вказана справа передана в провадження судді Херсонського міського суду Херсонської області Дорошинській В.Е. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29.01.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. На підставі розпорядження керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області від 14.05.2020 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2020, цивільна справа передана 14.05.2020 на розгляд судді Булах Є.М. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.05.2020 року цивільну справу прийнято до провадження, призначено підготовче судове засідання по справі на 04.06.2020 року у яке учасники справи не з`явились, у зв`язку із чим судове засідання відкладено на 23.06.2020 року. У час призначений для розгляду справи сторони не з`явились, позивачем у раніше поданій заяві було заявлено клопотання про розгляд та вирішення справи без участі представника позивача. Відповідачі до суду заяв та клопотань не подавали. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.06.2020 року постановлено проводити підготовче судове засідання без участі сторін, вирішено закрити підготовче провадження у цивільній справі, справу призначено до судового розгляду по суті на 20.08.2020 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до позовної заяви долучив клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідачі не з`явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем проживання, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. У зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено на 20.08.2020 року. Представник позивача в судове засідання 20.08.2020р. та 23.09.2020 року не з`явився, до позовної заяви долучив клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. У судові засідання 20.08.2020р. та 23.09.2020 року у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідачі повторно не з`явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем проживання, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «Вячеслав Корчагін проти Росії» №12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Як передбачено п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. З наявних в матеріалах справи поштових повідомлень №7350103063848, №7350103063830 вбачається, що судова кореспонденція (ухвала про відкриття провадження, позов з додатками) отримана відповідачами 07.02.2019 року, з чого суд, робить висновки, що відповідачі належним чином повідомлені про наявність судового провадження відносно них. Отже, у встановлений процесуальним законодавством строк, відповідачі будучи повідомленими належним чином, відзиву на позов не подали. Таким чином, враховуючи згоду представника позивача про розгляд справи у його відсутності у заочному порядку із ухвалення рішення при заочному розгляді справи на підставі поданих позивачем документів та неявки у судове засідання належним чином повідомлених про день, час та місце судового розгляду справи відповідачів і відсутності будь-яких заяв від них, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи із постановленням заочного рішення, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Судом встановлено, що між позивачем та [PERSON] укладений договір № б/н від 18.08.2005 року згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 1400, 00 грн., шляхом підписання заяви. У заяві зазначено, що базова процентна ставка складає 3% в місяць. [PERSON] погодився з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , кредитний ліміт за договором б/н неодноразово змінювався. [INFO] помер [PERSON] , про що виконавчим комітетом Степанівської сільської ради Суворовського району м. Херсон 01.07.2014 року складено актовий запис №20 та 02.07.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні видано свідоцтво про смерть (повторно) серії [NUMBER] . 23.09.2014 року ПАТ «КБ «ПриватБанк» направлено претензію кредитора до Першої Херсонської державної нотаріальної контори. Листом від 31.10.2014 року за вих. №982/02-14 Завідувач Першої Херсонської державної нотаріальної контори повідомив, що за вказаною претензією 24.10.2014 року заведено спадкову справу №618/2014 рік після померлого [INFO] гр. [PERSON] . Станом на дату надання відповіді на запит ніхто із спадкоємців до нотаріальної контори не звертався. 12.10.2018 року до спадкоємців [PERSON] та [PERSON] банк направив лист-претензію, згідно з якою банк пред`явив свої вимоги, але жодних дій з виконання зобов`язання відповідачами не виконано. Згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 18.08.2005 року, станом 22.12.2017 року заборгованість [PERSON] перед банком становить 10542, 35 грн., з яких: 10279,32 грн. - заборгованість за тілом кредиту: 263, 03 грн. - залишок заборгованості за відсотками на прострочену заборгованість. ІV. Оцінка Суду. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті. Зі смертю позичальника зобов`язання щодо повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються ст. ст.1281 і 1282 ЦК України. Згідно зі ст.1282 ЦК спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці в спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника), за загальним правилом, переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного в спадщину. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком і боржником (який помер), після його смерті трансформуються в зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями боржника й вирішуються в порядку положень ст.1282 ЦК. За висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 21.08.2019 року у справі №320/6489/16-ц, при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені в ч.ч.2 та 3 ст.1282 ЦК, оскільки в разі пропуску таких строків на підставі ч.4 ст.1281 ЦК кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених у ст.1282 ЦК, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд установлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора суду належить установити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК. Обґрунтовуючи підстави позову, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» посилався на те, що відповідачі, відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, прийняли спадщину після смерті [PERSON] , оскільки останні проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та не відмовилися від прийняття спадщини шляхом подання відповідної заяви. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно матеріалів справи, за паспортними даними відповідачів [PERSON] та [PERSON] , адреса їх реєстрації з померлим є спільною: [ADDRESS] . За інформацією отриманою судом 07.09.2020 року з відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб ХМР, вказані доводи позивача спростовано. Разом з цим, реєстрація зазначених осіб за однією адресою із померлим не є достовірною підставою вважати відповідачів спадкоємцями померлого [PERSON] , оскільки сам факт реєстрації місця проживання відповідачів разом зі спадкодавцем, без наведення конкретних аргументів та надання доказів про наявність взагалі спадкового майна, його обсяг, не свідчить про прийняття останніми спадщини у встановленому Законом порядку. Крім того, суду не надано доказів наявності/відсутності складеного за життя [PERSON] заповіту. Також суду не надано доказів наявності після смерті [PERSON] спадкового майна, так як встановлення факту відсутності за життя у померлого будь-якого майна виключає саму можливість набуття права спадкування. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась. Також суду не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження родинних стосунків відповідачів з померлим і відповідно віднесення їх до певної черги спадкоємців за законом. Таким чином, доводи позивача про належність відповідачів до кола спадкоємців за законом після смерті позичальника є недоведеними. Крім того, позивачем не доведені суду обсяг та вартість спадкового майна після смерті позичальника в межах вартості якого відповідно до ст.1282 ЦК України повинно відбуватись задоволення вимог кредитора спадкоємцями. Розмір частки кожного спадкоємця також не визначений. Жодні докази на підтвердження цих обставин до позову не додані, клопотання про їх витребування позивачем не заявлялось. Встановити вказані обставини з наданих суду доказів неможливо, у зв`язку з вищевикладеним, суд вважає необхідним у задоволенні позову відмовити повністю. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. Частиною першою ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Оскільки у задоволенні позовних вимог суд відмовляє то і відсутні правові підстави для відшкодування понесених позивачем судових витрат. На підставі ст. ст. 15, 16, 627, 629, 1054, 1216-1218, 1223, 1268, 1269, 1281, 1282 ЦК України, ст.ст.12, 19, 43, 49, 81, 133, 141, 259, 263-265, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд,-

Outcome: dismissed