Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

Звертаючись до суду позивач заявляє позовні вимоги, а саме: - визнати за [PERSON] , як за спадкоємцем першої черги за Законом, право власності на частку у праві спільній сумісній власності земельної ділянки, загальної площею 0,0623 га, кадастровий № 6310137200:07:022:0007., після смерті моєї матері спадкодавиці [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування заявленого змісту позовних вимог, позивач вказав: [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 08.11.18 р. Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області. Заповіту [PERSON] не складала. Позивач, є сином померлої, та єдиним її спадкоємцем, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.12.72 року виданого Камишловською селищною радою Камишловського району Свердловської області РСФСР. Після материної смерті відкрилася спадщина на належне їй до смерті нерухоме майно, а саме: - 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] (тридцять один), з відповідною частиною надвірних будівель, та складається з жилого будинку літ. «А-1», з прибудовами, житловою площею 28.8 кв.м., загальною площею 53,4 кв.м. з надвірними будівлями: літньою кухнею літ. «Б», вбиральні літ. «В», льоху літ. «Г», сараїв літ. «Д», літ. «Е», навісу літ. «З», та огорожі № 5-7,9,10, колодязю № 8, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Це право власності вона отримала у спадщину, разом з відповідачем по справі [PERSON] , після смерті їхньої матері, моєї бабусі [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину, серії № 3-577, виданого 30.04.02 року, Другою Харківською нотаріальною конторою, та зареєструвала за собою у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 11365887 від 23.10.2013 p.; - відповідну частину земельної ділянки, для обслуговування житлового будинку, з надвірними будівлями, загальної площею 0,0623 га, кадастровий № 6310137200:07:022:0007, яка знаходиться у спільній сумісній власності з відповідачем по справі [PERSON] . Це право вона отримала, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний № 33436913, видане державним реєстратором Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області, 11.02.2015 р. (інформаційна довідка від 30.08.19 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 179199765 додається). Після смерті матері позивач [PERSON] , у строк визначений Законом, а саме ст. 1221 та 1270 ЦК України, звернувся з відповідною заявою, про намір отримати спадщину, до Другої Харківської міської Державної нотаріальної контори, як за місцем відкриття спадщини, де була заведена спадкова справа №63808493 від 22.02.19 р. В процесі розгляду цієї моєї заяви, про прийняття спадщини, питання про спадкування мною першого предмету спадкового майна, а саме права власності на 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] (тридцять один), з відповідною частиною надвірних будівель, яке складається з жилого будинку літ. «А-1», з прибудовами, житловою площею 28.8 кв.м., загальною площею 53,4 кв.м. з надвірними будівлями: літньою кухнею літ. «Б», вбиральні літ. «В», льоху літ. «Г», сараїв літ. «Д», літ. «Е», навісу літ. «З», та огорожі № 5-7,9,10, колодязю № 8, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , було вирішено. Державним нотаріусом, цієї нотаріальної контори, 23 жовтня 2019 року, за реєстровим № 2-247, позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яке ним же було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, від вказаної дати за № 33805741 (додаються). Стосовно другого предмету спадкового майна, а саме - право власності на частку у праві спільній сумісній власності земельної ділянки, для обслуговування житлового будинку, з надвірними будівлями, загальної площею 0,0623 га, кадастровий № 6310137200:07:022:0007, за адресою цього домоволодіння. Постановою державного нотаріуса Пилипенко О.В. за вих. № 02-14/1796 від 19.06.19 р., позивачу було відмовлено у вчиненні цієї нотаріальної дії. В мотивувальній частині\~цієї постанови\~зазначено,\~що: «ця нотаріальна дія, не може бути вчинена оскільки склад спадкового майна не є визначеним, а саме, що подані мною документи, а саме свідоцтво про право власності № 33436913 від 11.02.15 р., зазначено, що об`єктом нерухомого майна є земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд [ADDRESS] (тридцять один), площею 0623 га, кадастровий номер 6310137200:07:022:0007, що розташована в місті [ADDRESS] , згідно якого вказана земельна ділянка належить гр. [PERSON] та гр. [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Громадянкою [PERSON] та її співвласником - громадянином [PERSON] , не було укладено договір про поділ нерухомого майна (земельної ділянки), що є у спільній власності. Вказана земельна ділянка належить гр. [PERSON] та співвласнику, гр. [PERSON] на підставі спільної сумісної власності без визначення часток кожного з них, тому нотаріальна контора не має змоги визначити склад спадкового майна, а саме частку померлої гр. [PERSON] у вказаній земельній ділянці вказаній земельній ділянці. У зв`язку з вищенаведеними обставинами, неможливо видати свідоцтво про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку.» Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, належним чином оформити право власності на частину спадку я не можу, чим порушено мої права та інтереси, бо я не в змозі в установленому законом порядку отримати свідоцтво про право на спадщину, та його зареєструвати за собою, та тим самим у відповідності з законодавством розпоряджатися ним, мною було розпочато процедуру судового розгляду про вступ до спадщини. Тому позивач заявляє вказані позовні вимоги. Відповідач відзиву суду щодо заявлених позовних вимог не надали. Позивач на позові наполягав, який визнав відповідач, про що вказали в наданих заявах суду. Згідно з\~ч.4\~ст.206\~ЦПК України,\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. Стаття 355 Цивільного кодексу України визначає - майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Статтею 368 Цивільного кодексу України зазначено - Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Статтею 369 Цивільного кодексу України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ст. 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права ті обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Стаття 1221 Цивільного кодексу України, визначено - що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Стаття 1225 Цивільного кодексу України зазначає про те, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Стаття 1270 Цивільного кодексу України, зазначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Стаття 1226 Цивільного кодексу України вказує, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. У відповідності до вимог ч. 1,2 ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Статтею 86 Земельного кодексу України передбачено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Частиною 3 статті 89 Земельного кодексу України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. Згідно з\~вимогами ст.\~182\~ч.ч.1,2\~ЦК України,\~право власності\~та інші\~речові права\~на нерухомі\~речі,\~обмеження них\~прав.\~їх виникнення\~і припинення\~підлягають державній\~реєстрації.\~Державна реєстрації\~прав на\~нерухоме майно\~і правочинів\~щодо нерухомості\~є публічною,\~здійснюється відповідним\~органом зобов`язаний\~надавати інформацію\~про реєстрацію\~та зареєстровані\~права в\~порядку встановленому законом. Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Як передбачено ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом визнання права.

Outcome: approved