Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

З позову [PERSON] вбачається, що 27.11.2013 року померла його сестра [PERSON], останнім постійним місцем проживання та реєстрації якої було с. Остапє Великобагачанського району Полтавської області, вул. Садова (колишня Калініна), 8; на момент смерті вона проживала без реєстрації разом зі своїм братом [PERSON] у м. Полтаві. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. До складу спадкового майна, поряд з іншим, увійшов житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: с. Остапє Великобагачанського району Полтавської області, вул. Садова (колишня Калініна), 8 та складається в цілому відповідно до технічного паспорту з житлового будинку (літ. А-1), сараю (літ. Б), сараю (літ. б), гаража (літ. В), сараю (літ. Г), сараю (літ. Д), погріба (літ. д), колодязя питного №1, огорожа №2, ворота огорожі №3. Як зазначає позивач, дане домогосподарство відносилося відповідно до погосподарської книги №5 за 1991-1995 роки до колгоспного двору, головою колгоспного двору був [PERSON], який помер 17.09.2006 року, членами двору були: [PERSON], яка померла 06.09.1998 року, яка своєї долі в «бувшому колгоспному дворі» за життя не виділила, [PERSON], яка також не виділила своєї долі у бувшому колгоспному дворі і померла 27.11.2013 року, [PERSON], який також не виділяв своєї долі, вибув на інше місце проживання та не претендує на дане домоволодіння. Правовстановлюючий документ на домоволодіння не виготовлявся. Позивач зазначає, що до складу спадкового майна також увійшли земельні ділянки: -земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,15 га, яка знаходиться в селі Остапє Великобагачанського району Полтавської області по вул. Садова (бувша Калініна) №8; на дану земельну ділянку Державний акт на право приватної власності не виготовлявся, земельну ділянку передано у приватну власність [PERSON] рішенням [PERSON] сільської ради від 26.02.1997 року; -земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства площею 0,47 га, яка знаходиться у селі Остапє Великобагачанського району Полтавської області по вул. Садова (бувша Калініна) №8; на дану земельну ділянку державний акт на право приватної власності не виготовлявся, земельну ділянку передано у приватну власність [PERSON] рішенням [PERSON] сільської ради від 26.02.1997 року. З позову вбачається, що [PERSON] 27.05.1997 року склав заповіт, згідно якого все своє майно він заповів у рівних долях дружині [PERSON] та свої дочці [PERSON]. [PERSON] померла раніше за [PERSON] у 1998 році, сестра позивача померла після смерті батька 17.09.2006 року, спадщину прийняла шляхом постійного з ним проживання на момент смерті, але юридично її не оформила. Позивач вказує, що він є спадкоємцем другої черги за законом після смерті сестри. Строк для прийняття спадщини він продовжував у судовому порядку про що є рішення Великобагачанського району суду від 21.04.2016 року, яке набрало чинності 07.05.2016 року. Коли [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та земельні ділянки, позивачу було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Оскільки в позасудовому порядку отримати правовстановлюючі документи на спадкове майно (житловий будинок з господарськими будівлями та земельні ділянки) не можливо, так як на померлого документи не видаються, позивач змушений звернутися до суду з відповідним позовом (а.с.а.с.2-3). В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, його представник адвокат [PERSON] подала письмову заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи у її відсутність на підставі наявних у справі доказів (а.с.а.с.37-39). Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, від сільського голови [PERSON] сільської ради надійшов лист про розгляд справи у відсутність представника сільської ради (а.с.41). В судове засідання від третьої особи [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та не заперечення щодо задоволення позовних вимог [PERSON] (а.с.40). В судове засідання представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Великобагачанському районі Полтавської області не зявився, даний відділ належним чином сповіщений про день і час розгляду справи, неявка третьої особи не перешкоджає розгляд справи. У звязку з цими обставинами, суд вирішив за можливе розглянути справу у відсутність сторін та третіх осіб у справі, на підставі наявних у справі доказів, враховуючи положення ст.197 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами). Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України «у разі визнання відповідачем позову суд за наявності передбачених законом підстав ухвалює рішення про задоволення позову». Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, і давши їм належну оцінку, витребувавши для огляду в судовому засіданні матеріали цивільної справи №525/316/16-ц за позовом [PERSON] приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору відділ Держгеокадастру у Великобагачанському районі Полтавської області та [PERSON] про визнання права на житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку в порядку спадкування підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України). Згідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановленні судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Отже, з урахуванням ч.3 ст.61 ЦПК України, судом встановлено, що рідна сестра позивача по справі [PERSON] (а.с.а.с.7,8 оглянутої цивільної справи №525/316/16-ц), на день смерті була зареєстрована одна за адресою: вул. Калініна, 8 в с. Остапє Великобагачанського району Полтавської області. З січня 2012 року і по 27.11.2013 року (по день смерті) [PERSON] постійно проживала з позивачем по справі її рідним братом [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.а.с.10,11-13 оглянутої цивільної справи №525/316/16-ц). Місцем смерті [PERSON] є м. Полтава, що вбачається з свідоцтва про смерть серія І-КЕ №253537, виданого 27.11.2013 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби полтавського міського управління юстиції (а.с.6). Мати позивача по справі [PERSON] та спадкодавця [PERSON] [PERSON] (а.с.а.с.7,8 оглянутої цивільної справи №525/316/16-ц) померла 06.09.1998 року, про що [PERSON] сільською радою Великобагачанського району Полтавської області видано свідоцтво про смерть (а.с.4 оглянутої цивільної справи №525/316/16-ц). Батько позивача [PERSON] та спадкодавця [PERSON] [PERSON] (а.с.а.с.7,8 оглянутої цивільної справи №525/316/16-ц) помер 17.09.2006 року, про що виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Великобагачанського району Полтавської області видано свідоцтво про смерть (а.с.5). 27.05.1997 року батько позивача по справі [PERSON] склав заповіт, реєстровий номер 157, згідно якого все його майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось, і, взагалі, все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів дружині [PERSON] і дочці [PERSON] в рівних долях. Станом на день смерті [PERSON] цей заповіт є чинним, що підтверджується написом на заповіті секретаря Остапївської сільської ради (а.с.9 оглянутої цивільної справи №525/316/16-ц). З довідки, виданої виконкомом [PERSON] сільської ради №53 від 26.01.2016 року вбачається, що гр. [PERSON], [INFO], була зареєстрована одна за адресою: вул. Калініна, 8 в с. Остапє Великобагачанського району Полтавської області. Вибула на лікування до м. Полтава, де і померла (а.с.10 оглянутої цивільної справи №525/316/16-ц). З довідки, виданої виконкомом [PERSON] сільської ради №204 від 09.03.2016 року вбачається, що [PERSON], [INFO], до дня смерті її батька [PERSON], який помер 17.09.2006 року, мешкала з батьком за однією адресою: с. Остапє, вул. Калініна, буд. №8 Великобагачанського району Полтавської області (а.с.14 оглянутої цивільної справи №525/316/16-ц). З січня 2012 року і по 27.11.2013 року (по день смерті) [PERSON] постійно проживала з позивачем по справі її рідним братом [PERSON] з адресою: [ADDRESS], що підтверджується письмовими заявами [PERSON], [PERSON] та [PERSON], підписи яких засвідчено [PERSON] начальником КП «Житлово експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради (а.с.а.с.11-13 оглянутої цивільної справи №525/316/16-ц). Отже, [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька шляхом постійного проживання в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, однак її юридично не оформила. Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 21.04.2016 року визначено [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті 27.11.2013 року [PERSON], місцем реєстрації якої було с. Остапє Великобагачанського району Полтавської області, вулиця Калініна, 8, протягом двох місяців з дня набрання законної сили цим рішення суду (а.с.а.с.5-7). З довідки від 03.11.2016 року №1010 виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Великобагачанського району Полтавської області вбачається, що [PERSON] сільська рада не має інформації про те, чи видавалось сільською радою свідоцтво на право власності на житловий будинок на [PERSON] (а.с.8). З довідки від 23.09.2014 року №462 вбачається, що земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,15 га, та ведення особистого селянського господарства площею 0,47 га, розташовані в с. Остапє, по вул. Калініна 8, Великобагачанського району Полтавської області та відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року №15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» передавались безплатно у власність рішенням №11 виконавчого комітету [PERSON] сільської ради від 26.02.1997 року [PERSON] (помер 17.09.2006 року). Право власності на вказані земельні ділянки не посвідчено державними актами (а.с.9). З архівної довідки від 24.02.2016 року №01-22/68 вбачається, що [PERSON] було передано безплатно земельні ділянки у приватну власність для обслуговування житлового будинку 0,15 га в с. Остапє і 0,47 га для ведення особистого підсобного господарства по вул. Калініна,8 (а.с.12). З листа від 16.08.2016 року №7285 вбачається, що у відповідності до матеріалів Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» реєстрація права власності на житловий будинок за адресою: Великобагачанський район с.Остапє, вул. Садова,8 (колишня Калініна 8) не проводилась (а.с.17). З довідки від 23.01.2017 року №88 вбачається, що відповідно до запису у погосподарській книзі №5 за 1991-1995роки, за адресою с. Остапє, вул. Садова, 8 Великобагачанського району Полтавської області за №398 значиться домогосподарство яке відносилося до колгоспного двору. Членами домогосподарства були: [PERSON] голова [INFO], [PERSON] дружина [INFO], [PERSON] дочка [INFO], [PERSON] онук [INFO] (а.с.18). З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок вбачається, що домоволодіння (житловий будинок з надвірними будівлями) за адресою: с. Остапє, вул. Садова, 8 Великобагачанського району Полтавської області складається в цілому відповідно до технічного паспорту з: житлового будинку (літ. А-1), сараю (літ. Б), сараю (літ. б), сараю (літ. Г), сараю (літ. Д), гаража (літ. В), погріба (літ. д), колодязя питного №1, огорожі №2, ворота огорожі №3 (а.с.а.с.20-23). Приватний нотаріус Великобагачанського районного нотаріального округу [PERSON] постановою від 22.12.2016 року вихідний №2248 відмовила позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на приватизовані земельні ділянки загальною площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: село Остапє, вулиця Садова, 8 Великобагачанського району Полтавської області та земельну ділянку площею 0,47 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: село Остапє, вулиця Садова, 8 Великобагачанського району Полтавської області у звязку з відсутністю у позивача правовстановлюючого документу, що посвідчують право власності на нерухоме майно (а.с.15). Згідно повідомлення приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу [PERSON], Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину та з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), вбачається, що після померлої [PERSON], яка померла 27.11.2013 року, останнє місце проживання м. Полтава, останнє місце реєстрації с. Остапє Великобагачанського району, заяв про прийняття, відмову від прийняття спадщини не надходило та відсутні претензії кредиторів (а.с.а.с.40-42 оглянутої цивільної справи №525/316/16-ц). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України). У відповідності до вимог ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 цієї статті). Отже, з досліджених матеріалів справи вбачається, що спадкоємцем другої черги за законом після померлої 27.11.2013 року [PERSON], є її брат [PERSON], який прийняв спадщину (на підставі наявного рішення суду про продовження строку для подання заяви про прийняття спадщини) та є спадкоємцем її майна за законом, однак в даний час, з урахуванням підстав відмови нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину (у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок), позивач не може оформити своє право на спадкове майно після смерті матері. Зі змісту п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та того, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 10.02.2016 року у справі №6-2124цс15, оскільки відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон повязує виникнення у особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст.392 цього Кодексу. Також, у постанові від 23.12.2014 року у справі №3-199гс14 Верховний Суд України зазначив, що за змістом ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інший спосіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правоустановчого документу. При цьому, передумовою для застосування положень ст.392 ЦК України є відсутність іншого, крім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права. Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, виходячи з підстав, які викладені нотаріусом у постанові про відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії, з урахуванням принципу юридичної визначеності та враховуючи вищевказану практику Верховного Суду України щодо права власності, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору відділ Держгеокадастру у Великобагачанському районі Полтавської області та [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та земельні ділянки в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved