Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

Згідно позовної заяви, у період з 07.08.1999 року по 23.01.2015 року позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач аліментів на дочку не сплачує. Спільне життям позивачки та відповідача не склалося, у звязку з чим 23.01.2015 року шлюб між ними було розірвано. За час сумісного проживання в шлюбі, за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Нетішинського міського нотаріального округу [PERSON], 12.11.2002 року за спільні кошти, вони придбали квартиру [ADDRESS]. Вказана квартира двохкімнатна, загальною площею 52,8 кв.м., житловою площею 28,9 кв.м. та зареєстрована на відповідача [PERSON] Крім того, у вказаній квартирі зареєстрована позивачка та їх спільна дочка [PERSON]. В досудовому порядку сторони не домовилися про поділ спільного майна. На підставі наведеного, позивачка просить визнати квартиру [ADDRESS] обєктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] та в порядку поділу майна, визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Стягнути з відповідача понесені судові витрати у розмірі 640 гривень. Розгляд справи відповідно до ухвали суду від 28.12.2017 року проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, про що позивачка та відповідач повідомленні належним чином, на що вказує рекомендоване повідомлення про вручення їм поштового відправлення. Відповідач по справі [PERSON] у судове засідання, призначене на 24.01.2018 року не з'явився, однак з урахуванням інформації про зареєстроване місце проживання відповідача та положень п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України був повідомлений про час і місце їх проведення, відзиву на позов не подав. З урахуванням думки позивачки, на підставі ч.4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України судом ухвалено про розгляд справи за відсутності відповідача з винесенням заочного рішення. В звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 07.08.1999 року позивачка та відповідач зареєстрували шлюб у Нетішинському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Хмельницькій області, актовий запис №139, який 23.01.2015 року рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області розірвано. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Судом встановлено, що під час перебування в шлюбі сторони придбали квартиру №26, що знаходиться в будинку №6 по вул.Шевченка у м.Нетішин Хмельницької області. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна квартира №26, що знаходиться в будинку №6 по вул.Шевченка у м.Нетішин Хмельницької області, належить на праві приватної власності [PERSON] Підстава виникнення права власності є договір-купівлі продажу квартири зареєстрованого в реєстрі за №3655 від 12.11.2002 року приватним нотаріусом Нетішинського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 12.11.2002 року серія ВАВ №962822 посвідченого приватним нотаріусом Нетішинського міського нотаріального округу [PERSON] [PERSON] купив двохкімнатну квартиру під №26 загальною площею 52,8 кв.м., житловою площею 28,9 кв.м., що знаходиться в м.Нетішин по вул.Шевченка в будинку під №6. Вказана квартира складається із: коридору 8,3 кв.м., кімнати 16,9 кв.м., кімнати 12,0 кв.м., кухні 7,7 кв.м., вбиральні 1,1 кв.м., ванної 2,8 кв.м., лоджії 1,9 кв.м., лоджії 2,10 кв.м. Оскільки квартира набута сторонами в період шлюбу, то це майно, відповідно до ст.60 СК України, суд визнає спільною сумісною власністю позивача та відповідача, а саме: квартира №26, що знаходиться в будинку №6 по вул.Шевченка у м.Нетішин Хмельницької області. Вирішуючи питання про поділ цього майна суд враховує, що у відповідності до ст.ст. 68, 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є обєктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою. Відповідно до ч.3 ст.368, ч.2 ст.372 ЦК України майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не вставлено договором або законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. В силу ч.ч.1,2 ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Згідно з п.22,23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, і такими, що знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню, зазначена квартира є спільним майном подружжя, а тому у порядку поділу спільного майна подружжя слід визнати за позивачем право власності на 1/2 частину квартири №26, що знаходиться в будинку №6 по вул.Шевченка у м.Нетішин Хмельницької області, загальною площею 52,8 кв.м., житловою площею 28,9 кв.м. Оскільки позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, то відповідно до ст.141 ЦПК України відповідач [PERSON] повинен відшкодувати понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 640 гривень. В частині стягнення витрати на правову допомогу в розмірі 500 гривень слід відмовити, оскільки позивачем не надано обґрунтованого розрахунку таких витрат. На підставі наведеного,

Outcome: approved