Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

Звертаючись до суду, позивачка в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що вона, [PERSON] , з 16.09.2017 року відповідно до наказу директора Департаменту з гуманітарних питань Кам`янської міської ради №1200 - к/тр від 31.08.2017 року займає посаду директора (завідувача) Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №19 «Калинка» Кам`янської міської ради. З 10.10.2017 року відповідно до наказу ДНЗ № 19 «Калинка» №49 к-тр від 10.10.2017 року призначена на посаду вихователя на умовах внутрішнього суміщення з 10.10.2017 року. Впродовж періоду з 10.10.2017 року по 14.03.2018 року вона працювала вихователем на молодшій групі «Дзвіночки» ДНЗ № 19 «Калинка», яку відвідує дитина [PERSON] . Під час роботи групи разом з вихователем постійно працює помічник вихователя [PERSON] . В 1998 році вона з відзнакою закінчила навчання у Жовтоводському училищі Криворізького державного педагогічного інституту та здобула кваліфікацію вихователя в дошкільному закладі, в 2016 році вона закінчила навчання в Комунальному вищому навчальному закладі «Дніпропетровський обласний інститут післядипломної педагогічної освіти», та здобула кваліфікацію вчитель з корекційної освіти. Має педагогічний стаж - 10 років. 05 березня 2018 року відповідач [PERSON] звернулася до Дніпропетровського обласного контактного центру Урядової гарячої лінії 1545 зі скаргою, у якій зазначила недостовірну негативну інформацію щодо неї, чим порушила її немайнові права на честь, гідність та ділову репутацію. Інформація щодо неї [PERSON] , була поширена шляхом подання відповідної скарги до Дніпропетровського обласного контактного центру Урядової гарячої лінії 1545. У зверненні (скарзі) було викладено, зокрема, наступне: «Заявниця скаржиться на завідувача дитячого садка №19 «Калинка», що розташований в м. Кам`янське, Дніпропетровської області [PERSON] , яка за словами заявниці, неодноразово безпідставно кричала на дочку заявниці (2013 р.н.) та безпідставно прикладала руку до неповнолітньої дитини». Далі за змістом заявниця прохає розглянути дану скаргу та вжити відповідних заходів щодо правомірності даного питання та посприяти її звільненню. В подальшому вказана скарга, відповідно доручення заступника голови облдержадміністрації [PERSON] була направлена на розгляд до Департаменту з гуманітарних питань Кам`янської міської ради. Тобто вказана скарга є доказом поширення недостовірної інформації щодо позивача стосовно конкретних фактів. Зазначена в скарзі відповідача інформація, є недостовірною, оскільки не відповідає дійсності. Інформація, викладена в скарзі відповідача, щодо вчинення нею, [PERSON] , неприпустимих дій, грубого порушення чинного законодавства по відношенню до охоронюваних законом прав та інтересів дитини, що відвідує Комунальний заклад «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №19 «Калинка» Кам`янської міської ради, по-перше, має негативний характер, оскільки повідомляє третім особам про порушення нею вимог чинного законодавства України та прийнятих у суспільстві принципів моралі, етики тощо, та такою, що, на її переконання, порушує її немайнові права, по-друге, стосується конкретних фактів, обов`язок доказування достовірності яких покладається на відповідача. Беззаперечно, що поширення окресленої інформації порушує її немайнові права на честь, гідність та ділову репутацію. Поширення неправдивої інформації свідчить про принизливе ставлення відповідача до неї, що в свою чергу впливає на зниження цінності її особи - приниження її гідності. Також поширенням вказаної інформації відповідач створив негативну соціальну оцінку її особи в очах оточуючих, порушивши її честь. Внаслідок окреслених порушень її прав, в порядку ст. 23 Цивільного кодексу України, вона має право на відшкодування моральної шкоди. Вважає, що сума у розмірі 7000,00 грн. є мінімальною для відшкодування її душевних страждань, відтак, розумною та справедливою. На підставі викладеного позивачка просила: визнати недостовірною та такою, що принижує честь і гідність, та порушує право на недоторканість ділової репутації [PERSON] інформацію поширену [PERSON] в скарзі від 5 березня 2018 року на адресу Дніпропетровського обласного контактного центру Урядової гарячої лінії 1545: «Заявниця скаржиться на завідувача дитячого садка №19 «Калинка», що розташований в (вул. визначити не може) м. Кам`янське, Дніпропетровської обл. - [PERSON] , яка, за словами заявниці, неодноразово безпідставно кричала на дочку заявниці (2013 р.н.) та безпідставно прикладала руку до неповнолітньої дитини»; зобов`язати відповідача спростувати відомості, поширенні нею у скарзі від 5 березня 2018 року з якою остання звернулася до Дніпропетровського обласного контактного центру Урядової гарячої лінії 1545, шляхом звернення до Дніпропетровського обласного контактного центру Урядової гарячої лінії 1545 з повідомленням про те, що в скарзі від 5 березня 2018 року нею було поширено недостовірну інформацію відносно директора Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 19 «Калинка» Кам`янської міської ради [PERSON] про те, що остання «неодноразово безпідставно кричала на дочку заявниці (2013р.н.) та безпідставно прикладала руку до неповнолітньої дитини»; стягнути з відповідача на користь позивача - 7000 (сім тисяч) грн.00 коп. моральної шкоди, а також стягнути з відповідача витрати на оплату судового збору. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених в позові. Додатково пояснила, що спочатку скарга надійшла на гарячу лінію 1545 Дніпропетровського обласного контактного центру. Потім її передали до Кам`янської міської ради, а Кам`янська міська рада передала скаргу до Департаменту з гуманітарних питань, який призначає і звільняє директора дитячого садка. Департамент надіслав їй цю скаргу і вона повинна була написати відповідь, але потім їй зателефонували з Департаменту та повідомили, що відповідь надавати не треба, так як [PERSON] відізвала своє звернення і це звернення не потребує подальшого розгляду. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі. Суду пояснила, що дійсно вона зателефонувала на гарячу лінію, так як їй скаржилась її дитина, починаючи з січня 2018 року на те, що [PERSON] прикладала до неї руку, а коли розчісує її, то смикає за кіски. Але коли вона казала про це [PERSON] , остання відповідала, що нічого такого не відбувалось. Дійсно вона зателефонувала на гарячу лінію для того, щоб провели перевірку, але потім вона відкликала свою скаргу, так як не бажала звільнення [PERSON] з роботи. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона працює помічником вихователя в Комунальному закладі «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №19 «Калинка» Кам`янської міської ради. Вона працювала з [PERSON] на групі дітей, яку відвідувала дочка [PERSON] з 19.10.2017 року. На даній групі вона працює до сих пір. Свідок підтвердила, що [PERSON] завжди поводилась чемно з дітками При ній ніколи такого не було, щоб [PERSON] ображала дітей чи била їх. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є головою батьківського комітету дитячої групи, яку відвідує дочка [PERSON] Приблизно півтори роки тому до неї підійшла [PERSON] та повідомила, що вона звернулась на гарячу лінію з приводу поведінки завідуючого, так як її дитина розповідала, що [PERSON] її ударила. Особисто вона не бачила, щоб [PERSON] била дітей, але допускає, що вона могла таке робити. Суд, заслухавши позивача, відповідача та свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, оцінивши кожний доказ окремо, а також докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків: Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У судовому засідання встановлено наступне. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до наказу директора Департаменту з гуманітарних питань Кам`янської міської ради №1200-к/тр від 31.08.2017 року [PERSON] призначено на посаду завідувача комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №19 «Калинка» Кам`янської міської ради з 16.09.2017 року (ар.с.14). Відповідно наказу директора Департаменту з гуманітарних питань Кам`янської міської ради №50-к/тр від 01.02.2018 року у закладах дошкільної освіти міста змінено назву посади керівника з «завідувач» на «директор» (ар.с.15). Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівником комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад» (ясла-садок) №19 «Калинка» Кам`янської міської Ради є [PERSON] (ар.с.13). Відповідно до наказу КЗ «Дошкільний навчальний заклад» (ясла-садок) №19 «Калинка» КМР №49к-тр від 10.10.2017 року дозволено [PERSON] завідувачу, працювати на посаді вихователя на 0,48 ставки з 10.10.2017 року на умовах сумісництва (ар.с.16). На підставі заяви [PERSON] (ар.с.21), дитину [PERSON] , [INFO] було прийнято до КЗ «Дошкільний навчальний заклад» (ясла-садок) №19 «Калинка» КМР. 05 березня 2018 року відповідач [PERSON] звернулася до Дніпропетровського обласного контактного центру Урядової гарячої лінії 1545 зі скаргою № [NUMBER] , у якій вона скаржиться на завідувача дитячого садка № 19 «Калинка», що розташований в м. Кам`янське, Дніпропетровської області [PERSON] , яка за словами заявниці, неодноразово безпідставно кричала на дочку заявниці (2013 р.н.) та безпідставно прикладала руку до неповнолітньої дитини, прохала розглянути дану скаргу та вжити відповідних заходів щодо правомірності даного питання та посприяти звільненню даного завідувача дитячого [PERSON] (ар.с.11). Відповідно до відповіді заступника міського голови В.В. Мелешко від 15.03.2018р. за №С-2450 зазначено, що оскільки [PERSON] відізвала звернення № СА -7902172 від 03.03.2018р., так як питання вирішено самостійно, звернення не потребує подальшого розгляду. Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків. Згідно статті 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. У частині першій статті 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Тлумачення статті 277 ЦК України свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини щодо її застосування. Згідно статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Тлумачення статті 40 Конституції України свідчить, що у випадку, коли особа звертається до органів державної влади, органів місцевого самоврядування із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Аналогічне роз`яснення висловлено і Верховним судом України (абзац 2 пункту 16 постанови Пленуму № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з рішенням Конституційного Суду від 10 квітня 2003 року звернення до правоохоронного органу про порушення прав особи не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію. Хоча Конституційний Суд дійшов такого висновку у контексті тлумачення положень Цивільного кодексу 1963 року (стаття 7), який втратив чинність до того, як відбулися оскаржувані події, заявниця могла обґрунтовано сподіватися, що цей висновок так само буде застосовний і до «нового» Цивільного кодексу 2003 року. Така правова позиція підтверджується постановою Пленуму Верховного Суду від 27 лютого 2009 року (SIRYK v. UKRAINE, N 6428/07, § 37, ЄСПЛ, від 31 березня 2011 року). Оскільки надсилання [PERSON] скарги до відповідного органу з метою перевірки компетентними органами незаконної, на її думку, діяльності [PERSON] як директора Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №19 «Калинка» Кам`янської міської ради свідчить про реалізацію особою ( [PERSON] ) конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не є поширенням недостовірної інформації, суд робить висновок про відсутність підстав для задоволення позову. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом в постановах від 05 грудня 2018 року по справі № 654/3299/15-ц, від 08 листопада 2018 року по справі № 646/5308/16-ц, від 15 серпня 2018 року по справі № 207/1161/17. Верхновний Суд зауважив, що вимоги захисту за статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно оцінювати стосовно права повідомляти про можливі порушення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі вищезазначеного, ретельно дослідивши всі надані суду докази та проаналізувавши досконало законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: dismissed