Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. 09 вересня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, у якому просив розірвати шлюб укладений між сторонами, зареєстрований 07 листопада 1998 року Комсомольським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Херсона, актовий запис №470. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07 листопада 1998 року між сторонами зареєстровано шлюб, від якого [INFO] народився син - [PERSON] . Спільне життя між сторонами не склалось. Фактично шлюбні відносини припинились з 2010 року та сторони не проживають однією сім`єю. Причиною припинення шлюбу стало те, що подружжя втратило почуття кохання та поваги один до одного. Мають різні характери та погляди на життя. Примирення вважає неможливим, оскільки сім`я розпалась остаточно та поновити її не можливо. Спір між сторонами з приводу поділу спільного майна відсутній. ІІ. Виклад позиції відповідача. 21.10.2021 року через канцелярію суду відповідач подала заяву, у якій не заперечила проти задоволення позову, справу розглянути просила без її участі. ІІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29.09.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 21.10.2021 року. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала заяву, у якій не заперечила проти задоволення позову, справу розглянути просила без її участі. У відповідності до ч. 8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. 07 листопада 1998 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, про що 07.11.1998 року Комсомольським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Херсона складено актовий запис №470 та 30.01.1999 року видано повторно свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Від вказаного шлюбу сторони мають дитину: - неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , про що 30.06.2005 року Комсомольським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції зроблено актовий запис №337 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . На теперішній час сторони проживають окремо. Будь-яких майнових претензій один до одного на час розгляду справи сторони не заявили. Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу Судом не встановлено. V. Оцінка Суду. Відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно із частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною другою статті 112 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім`ї є неможливим. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач визнає позовні вимоги, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право за статтею 113 СК України після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторонами не заявлено вимогу про зміну прізвищ після розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя, Суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. VІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VІI. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем не заявлено вимогу про стягнення судових витрат з відповідачки

Outcome: approved