Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

З позовом про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку та компенсації втрати часини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати до суду звернувся [PERSON] , в якому просить стягнути з ТДВ «Страхова компанія « Ю.Ес.Ай» суму нарахованої але невиплаченої заробітної плати у розмірі 62251,56 гривень, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, виходячи з середнього заробітку 1140,33 гривень та компенсації втрати часини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 22.11. 2021 року було відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін по справі та надано відповідачу строкдля подання клопотання про розгляд справи в загальному порядку. Окрім того відповідачу було надано строк для поданнявідзиву на позовну заяву. Відповідач про розгляд справи про розгляд справи повідомлявся належним чином, відомості про що містяться в матеріалах справи, причин неявки суду не відомі. З заявою про відкладення розгляду справи не звертався, правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався. В матеріалах справи міститься заява позивача про розгляд справи за відсутностіпозивача, в якій [PERSON] підтримав позовні вимоги та проссить їх задовльнити. Відповідно до вимог ч. 8\~ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін у загальному порядку та відзиву на позовнузаяву не надав. Враховуючи вимогист.\~223\~ЦПК України та ст.6 Конвенції «Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача. З`ясувавши обставини справи, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного Згідно зіст.15 ЦК Україникожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно дост.4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно дост. 43 Конституції Україникожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» у період з 07.02.2020 по 02.08.2021. Як вбачається з трудової книжки серії [NUMBER] року наказом №42-к від 07.02.2020 позивача було прийнято на посаду провідного фахівця відділу врегулювання збитків регіональних підрозділів Департаменту врегулювання збитків до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю. Ес.Ай.». На підставі наказу № 219-К від 02 серпня 2021 року [PERSON] звільнений з роботи з 02 серпня 2021 року у зв`язку зі скороченням штату, чисельності працівників відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України. За період роботи [PERSON] сумлінно виконував свої посадові обов`язки, проте в день звільнення Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» не провело повного розрахунку з виплати заробітної плати позивачу. Наказом №154-К від 08.06.2021 [PERSON] була надана щорічна основна відпустка на 14 календарних днів у період з 17.06.2021 по 02.07.2021. Згідно розрахункового листа за червень 2021 року ТДВ Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» має заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] на кінець місяця (червень 2021) у розмірі 15424 грн. 7 коп. Згідно розрахункового листа за липень 2021 року ТДВ Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» має заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] на кінець місяця ( липень 2021) у розмірі 21065 грн. 91 коп. Згідно розрахункового листа за серпень 2021 року ТДВ Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» має заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] на кінець місяця (серпень 2021) у розмірі 25760 грн. 95 коп. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] , ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» здійснила позивачу нарахування за червень 2021 року в розмірі 14502 грн. 60 коп., за липень 2021 року у розмірі 14513 грн. 01 коп., за серпень 2021 року 10955 грн. 32 коп. та сплатило відповідні податки. Станом на сьогодні заробітна плата позивачу не виплачена, що підтверджується випискою із заробітної картки позивача у період з 01.09.2020 по 09.11.2021. Статтею 94 КЗпП України, передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. За ч. 1ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені встатті 116 цього Кодексу. Згідно ч. 2ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право на звернення до суду з позовом про стягнення належній йому зарплати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ч. 1ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. ст.116та117\~КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. За таких обставин, права та інтереси позивача були порушенні відповідачем, і вказані порушенні права та інтереси підлягають захисту судом шляхом стягнення з ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай», на користь [PERSON] суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 62 251 грн. 56 коп. Стаття 116 КЗпП України зазначає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку, (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 27.03.2013 року у справі № 6-15цс13) В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Порядок здійснення відповідних розрахунків визначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Як вбачається з правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ( постанова у справі № 6-64 цс 13 від 03.2013 року) згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Абз.2 п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановок Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (далі Порядок) передбачено, що після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахуванні виплат працівнику, здійснюються нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчисляється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Відповідно до абз.3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плат: затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 10 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100\~цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках, зокрема, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати. Згідно абз. 3 п. 4 Порядку у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. З наданих до суду документів та розрахунку вбачається, що борг підприємства перед позивачем складається з суми невиплаченої заробітної плати, яка станом на 14.12. 2021 року позивачу не перерахована, а тому позивач має право на виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, виходячи з середньоденного розміру заробітної плати на рівні 1140.33 грн. Час затримки належних [PERSON] коштів, якого звільнено 02.08.2021 \\-складає період з 03.08.2021. Середньоденний заробіток позивача складає 1140,33 грн., а кількість відпрацьованих днів 32(36490,61\\32 кількість відпрацьованих днів). Час затримки належних позивачу витрат становить 86 календарних дні, а саме з 03.08.2021 року по день постановлення рішення, (середньоденна заробітна плата помножена на 96 робочих днів) сума що підлягає стягненню на день постановлення рішення складає 5701,42 грн. Таким чином, позов підлягає задоволенню. Відповідно до положеньст. 141 ЦПК Україниз відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2270 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved