Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Згідно позову, який надійшов до суду 01.03.2016 року, позивач прохає визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 5 в будинку по бульвару Миру в м. Вільногірську, Дніпропетровської області та зняти його з квартирного обліку за вказаною адресою. В обґрунтування позову зазначає, що вказана квартира належить йому на праві власності. Після оформлення квартири на його імя в ній залишився зареєстрованим його племінник - [PERSON], який на теперішній час проживає у Російській Федерації та не має наміру повертатись в Україну. Позивач та його представник до суду зявилися, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач до суду не зявився, надійшла його нотаріально засвідчена заява в якій він просить справу розглядати та закінчувати без його участі. Третя особа в судове засідання своїх представників не направила. Вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Згідно копії договору дарування квартири від 23.12.2013 року та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] є одноособовим власником [ADDRESS] (а.с. 7, 8). 04.02.2016 року депутатом Вільногірської міської ради, Дніпропетровської області за участі свідків [PERSON], [PERSON], складено акт № 18 про те, що в [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON], який не проживає з 2008 року, живе у м. Гарячий Ключ Краснодарського краю, Росія (а.с. 9). Вказаний акт протирічить довідці від 11.02.2016 року за вих. № 339 в якій зазначено, що у спірному житлі зареєстровані [PERSON] та [PERSON], тобто сторони у справі, а [PERSON] у спірному житлі не зареєстрований (а.с. 6). Тому вказаний акт не приймається судом до уваги, оскільки він, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 58 ЦПК України є неналежним доказом. Згідно нотаріально засвідченої у м. Горячий Ключ, Краснодарського краю, Російської Федерації заяви від 17.03.2016 року, [PERSON] зазначає, що [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщення, позов він визнає в повному обсязі, не може прибути в судове засідання в звязку із сімейними обставинами, а тому просить справу розглядати та закінчувати без його участі (а.с. 18). Згідно ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Право на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, гарантує ст. 33 Конституції України. З матеріалів справи вбачається, що єдиним власником спірного житла є позивач, відповідач право власності на нього не має, у ньому не проживає, при цьому відповідач позов визнав у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права інших осіб. Позивач як повноправний власник житла вправі вимагати усунення перешкод в здійсненні ним володіння, користування та розпорядження будинком. Відповідно до правовідносин, яки виникли між сторонами та внаслідок дослідження всіх представлених доказів і оцінки їх в сукупності та взаємозвязку,

Outcome: partial