Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

Звертаючись до суду, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що вона, [PERSON] та [PERSON] являються власниками двокімнатної квартири, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м.Камянське, вул. Миколи Лисенка (вул. Бесєдова), 62-5. Даний факт підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 25.09.2009 року та від 02.10.2009 року, згідно яких вона є власником 1/3 частини вищевказаної квартири, а [PERSON], відповідно 2/3 частини квартири. Даний будинок № 62 має статус житлово-будівельного кооперативу, а квартира № 5 перейшла у власність позивачу та третій особі в порядку спадкування від померлої дружини та матері, яка була членом даного ЖБК, та відповідно до ч. 3 ст. 384 ЦК України набула право власності на квартиру шляхом її викупу. Вона та третя особа [PERSON] не являються членами ЖБК № 38, оскільки не подавали заяву про вступ до кооперативу та рішення з цього питання загальними зборами не приймалося. В свою чергу, житлово-будівельні кооперативи створювалися з метою забезпечення житлом членів кооперативу та членів їх сімей, а також подальшої експлуатації та управління будинком житлово-будівельного кооперативу. Нові власники квартир, реалізуючи своє право власності, можуть вільно - не питаючи згоди ЖБК - їх відчужувати (продавати, дарувати), заповідати тощо. Вони не зобовязані ставати членами житлово-будівельного кооперативу, і згідно положень Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30.04.1985 року №186 - не мають для цього підстав (адже їхня потреба в житлі вже задоволена). Власники викуплених квартир є співвласниками спільного майна в багатоквартирному будинку - його конструктивних елементів, інженерного обладнання тощо, і сам ЖБК виступає в ролі лише одного зі співвласників (як власник ще не викуплених квартир). Але, ЖБК, як юридична особа, яка володіє будинком на праві спільної власності з іншими власниками, здійснює діяльність по управлінню та утриманню будинку та прибудинкової території. 05.11.15 року третя особа [PERSON] знявся з реєстрації у вищевказаній квартирі № 5, оскільки переїхав проживати за іншою адресою. У звязку зі змінами складу сімї (зареєстрованих осіб в [ADDRESS]), у неї, як єдиної зареєстрованої особи виникла необхідність у переоформленні субсидії та особового рахунку в комунальних підприємствах міста на своє імя. 14.01.2016 року вона звернулася із заявою до відповідача про видачу довідки про склад сім'ї та довідки про розмір щомісячних платежів за житло та послуги за опалення для оформлення в подальшому субсидії. Листом без дати та номеру вихідної кореспонденції їй було безпідставно та незаконно відмовлено в наданні вищезазначених довідок. Даними діями відповідача було порушено право позивача, як власника житла, на своєчасне повідомлення комунальних підприємств про зміну складу сімї та зміну власника особового рахунку у вищевказаній квартирі; право на одержання необхідної інформації щодо розміру та структури платежів на утримання будинку та інших послуг. Як наслідок, нарахування субсидії відбулося без даних про розмір платежів на утримання житла, які повинен був надати відповідач відділу субсидій, що призвело до майнових втрат позивачки. 18.02.2016 року вона, вважаючи, що її права, як власника майна порушені, звернулася за їх захистом до суду з позовом про зобовязання голову ЖБК № 38 вчинити певні дії. Але, по причині юридичної необізнаності подала позов до неналежного відповідача. Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 01.06.2016 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.07.2016 року в позові відмовлено з підстав неналежності відповідача. Але, в своїй ухвалі в мотивувальній частині апеляційний суд Дніпропетровської області зробив висновок про зобовязання ЖБК № 38 видати довідку про склад сімї позивачці. Крім того, відповідач веде будинкову книгу, згідно відомостей якої надає в подальшому довідки про склад сімї або осіб, зареєстрованих у певному жилому приміщенні. Це документ, відповідно до якого можна отримати довідку про склад осіб, що проживають за певною адресою. 15.07.2016 року позивач повторно звернулася із заявою до відповідача з проханням надати будинкову книгу або внести в уповноваженому органі до неї зміни самостійно, щоб запобігти плутаниць, щодо кількості зареєстрованих осіб, при видачі вищезазначених довідок. На підтвердження даного факту вона додала до заяви копію паспорту [PERSON] з відміткою про зняття з реєстраційного обліку за адресою: м. Камянське, вул. Миколи Лисенка (вул. Бесєдова), 62-5. Крім того в своїй заяві, вона просила відповідача надати три довідки про склад сімї з урахуванням внесених змін про кількість зареєстрованих осіб в її квартирі для подальшого переоформлення особового рахунку в комунальних підприємствах міста та довідку про розмір платежів на утримання житла для оформлення субсидії. Листом без дати та номеру вихідної кореспонденції їй було безпідставно та незаконно відмовлено в наданні будинкової книги та було повідомлено про прийняте рішення видати довідку про склад сімї згідно даних, які є в будинковій книзі. Тобто, голова правління, яка діє від імені відповідача, знаючи, що в будинковій книзі відомості про склад зареєстрованих осіб в квартирі [ADDRESS] вже не актуальні, видав довідку згідно цих даних. Всі ці дії голови правління ЖБК № 38 говорять про упереджене ставлення до позивача та на особисті неприязні стосунки, які склалися по відношенню до них, що в свою чергу, порушує законні права та інтереси, тому вона вимушена звернутися в суд за їх захистом. Крім того, 25.02.2017 року вона вийшла заміж та змінила своє прізвище з «Куценко» на «Безценна», в результаті чого 03.04.2017 року отримала новий паспорт (картку ID). Отже, у неї виникла також необхідність внести вищезазначені зміни до будинкової книги. На підставі викладеного позивачка просила суд: зобовязати житлово-будівельний кооператив № 38 внести зміни в будинкову книгу будинку № 62 щодо відомостей про осіб, які зареєстровані у [INFO] та їх кількість, відповідно наданих позивачем документів, шляхом надання її в уповноважений орган державної реєстрації місця проживання; зобовязати житлово-будівельний кооператив № 38 видати позивачу довідки про склад сімї на підставі оновлених даних, внесених в будинкову книгу, в належній кількості для переоформлення особових рахунків в усіх комунальних підприємствах, які надають житлово-комунальні послуги; зобовязати житлово-будівельний кооператив № 38 видати позивачу довідку про розмір платежів на утримання житла (квартплату) та опалення для переоформлення субсидії; стягнути з житлово-будівельного кооперативу № 38 на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності позов просила задовольнити у повному обсязі. Представник позивачки у судове засідання не з'явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та за відсутності його довірителя [PERSON], на задоволенні позову наполягав, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі. Представник третьої особи - відділу реєстрації фізичних осіб та місця їх перебування адміністрації Південного району Кам'янської міської ради в судове засідання не з'явився, надав суду клопотання про розгляд справи без участі їх представника. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Заяву про слухання справи за його відсутністю не надав. Про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином - у відповідності до вимог ч. 6, 7, 10 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, судовими повістками про виклик за місцезнаходження відповідача. Відповідно до ст.280 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував. Враховуючи вищенаведене і прийняття судом ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач не надав ні відзиву, ні заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними. Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.10.2009 року посвідченого завідуючою Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори виконуючої обовязки завідуючої Другої дніпродзержинської державної нотаріальної контори [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі за № 2-5968, [PERSON] належить 1/3 частини квартири [ADDRESS] (вул. Бесєдова) у м. Кам'янське (ар.с.6). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.09.2009 року посвідченого завідуючою Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори виконуючої обовязки завідуючої Другої дніпродзержинської державної нотаріальної контори [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі за № 2-5208, [PERSON] належить 2/3 частини квартири [ADDRESS] (вул. Бесєдова) у м. Кам'янське (ар.с.5). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.10.2009 року посвідченого завідуючою Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори виконуючої обовязки завідуючої Другої дніпродзержинської державної нотаріальної контори [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі за № 2-5968, [PERSON] належить 1/3 частини квартири [ADDRESS] (вул. Бесєдова) у м. Кам'янське (ар.с.6). 25.02.2017 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище з «Куценко» на «Безценна», що підтверджується копію свідоцтва про шлюб серії 1-КИ № 361680 від 25.02.2017 року, виданого Південним районним у місті Кам'янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (ар.с.15). 05.11.15 року [PERSON] знявся з реєстрації у квартирі [ADDRESS] (вул. Бесєдова) у м. Кам'янське та зареєструвався за адресою: м. Кам'янське, смт. Карнаухівка, пров. 2 Ширшова, буд. №8, що підтверджується копією паспорту [PERSON] (ар.с.7). 14.01.2016 року [PERSON] звернулася з заявою до [PERSON] ЖБК №38 про видачу довідки про склад сім'ї та довідки про розмір щомісячних платежів за житло та послуги за опалення для оформлення в подальшому субсидії (ар.с.8). [PERSON] ЖБК №38 [PERSON] позивачу було відмовлено в наданні вищезазначених довідок (ар.с.9). 18.02.2016 року позивач, вважаючи, що її права, як власника майна порушені, звернулася за їх захистом до суду з позовом про зобовязання голову ЖБК № 38 вчинити певні дії. Але, по причині юридичної необізнаності подала позов до неналежного відповідача. Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 01.06.2016 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.07.2016 року в позові відмовлено з підстав неналежності відповідача. Але, в своїй ухвалі в мотивувальній частині апеляційний суд Дніпропетровської області зробив висновок про зобовязання ЖБК № 38 видати довідку про склад сімї позивачці. Так, суд в своїй ухвалі апеляційний суд Дніпропетровської області вказав: «Таким чином, слід зазначити, довідка про склад сімї видається відповідним підприємством (організацією) або виконавчим органом сільської (селищної) ради за місцем реєстрації сім'ї уповноваженому власнику (співвласнику, наймачу) житлового приміщення/будинку, члену житлово-будівельного кооперативу. Згідно листа Міністерства внутрішніх справ та Мінрегіону від 25 січня 2013 року №1224/Чм/№ 7/20-1079 з метою своєчасного надання державної соціальної допомоги, пільг та житлових субсидій і недопущення зволікання у призначенні всіх видів соціальних виплат до нормативного врегулювання питання видачі зазначених довідок субєктам господарювання, що надають послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, житлово-будівельним кооперативам, обєднанням співвласників багатоквартирного будинку та молодіжним комплексам, сільським, селищним радам необхідно забезпечити видачу громадянам довідок про склад сім'ї або зареєстрованих у певному приміщенні/будинку осіб. Таким чином, житлово-будівельний кооператив зобовязаний видати довідку про склад сім'ї» (ар.с.10-11). Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, \~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 15.07.2016 року позивач повторно звернулася із заявою до відповідача з проханням надати будинкову книгу або внести в уповноваженому органі до неї зміни самостійно, щоб запобігти плутаниць, щодо кількості зареєстрованих осіб при видачі вищезазначених довідок (ар.с.12). На підтвердження даного факту вона додала до заяви копію паспорту [PERSON] з відміткою про зняття з реєстраційного обліку за адресою: м. Камянське, вул. Миколи Лисенка (вул. Бесєдова), 62-5. Крім того в своїй заяві, вона просила відповідача надати три довідки про склад сімї з урахуванням внесених змін про кількість зареєстрованих осіб в її квартирі для подальшого переоформлення особового рахунку в комунальних підприємствах міста та довідку про розмір платежів на утримання житла для оформлення субсидії. Листом без дати та номеру вихідної кореспонденції їй було безпідставно та незаконно відмовлено в наданні будинкової книги та було повідомлено про прийняте рішення видати довідку про склад сімї згідно даних, які є в будинковій книзі (ар.с.13-14). Даний будинок № 62 по вул. М. Лисенко у м. Кам'янське має статус житлово-будівельного кооперативу, а квартира № 5 перейшла у власність позивачу та третій особі в порядку спадкування від померлої дружини та матері, яка була членом даного ЖБК, та відповідно до ч. 3 ст. 384 ЦК України набула право власності на квартиру шляхом її викупу. Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про кооперацію» членство у кооперативі припиняється у звязку із смертю члена кооперативу фізичної особи. Згідно ст. 11 ЗУ «Про кооперацію» вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу. Позивачка [PERSON] та третя особа [PERSON] не являються членами ЖБК № 38, оскільки не подавали заяву про вступ до кооперативу та рішення з цього питання загальними зборами не приймалося. За змістом ст. ст. 1, 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач зобов'язаний вести бухгалтерську, статистичну та іншу, передбачену законодавством, звітність відповідно до законодавства. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власник житла, як споживач має право одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо. Отже, враховуючи вищевикладене, відповідно до вимог чинного законодавства саме житлово-будівельний кооператив зобовязаний видавати довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у певному приміщенні/будинку осіб. Статтею 11 Закону України від 11 грудня 2003 «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (зі змінами та доповненнями) встановлено, що реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Державна міграційна служба України відповідно до покладених на неї завдань згідно з підпунктом 20 пункту 4 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 № 405/2011 (далі - ДМС України), здійснює реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, веде відповідні реєстраційні обліки. Пунктом 1.6. розділу 1 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 листопада 2012 року № 1077, передбачено, що ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування осіб в Україні здійснюється територіальними підрозділами ДМС України та адресно-довідковими підрозділами територіальних органів ДМС України з дотриманням вимог законодавства про захист персональних даних. Суд також зазначає, що 23.03.2016 року було прийняте рішення виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради №100 «Про визначення органів, уповноважених надавати відомості про склад сім'ї або осіб, зареєстрованих у певному жилому приміщенні», згідно якого саме житлово-будівельні кооперативи у будинках житлово-будівельних кооперативів визначені як органи, уповноважені надавати відомості про склад сім'ї або осіб, зареєстрованих у певному жилому приміщенні. Отже, відповідно до вимог чинного законодавства саме житлово-будівельний кооператив зобовязаний видавати довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у певному приміщенні/будинку осіб, а отже позовні вимоги позивача про зобовязання житлово-будівельного кооперативу № 38 вчинити певні дії підлягають задоволенню. Згідно ст. 15 ЦК Україникожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК Україниспособами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6)зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 1000 грн. та витрат по сплаті судового збору в сумі 640 грн., суд вважає, що вони також підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. В пункті 1 частини 3 даної статті зазначено, що до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову інші судові витрати повязані з розглядом справи підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, пунктами 47, 48 Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 25.09.2015) зазначено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України , витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Відповідно до договору № 18/17 про надання правової допомоги від 11.10.2017 року адвокат [PERSON], яка діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ДП № 2990 від 05.11.2015 року (ар.с.18) та [PERSON] уклали договір про надання правової допомоги (ар.с.17). Відповідно до квитанції № 22 від 11.10.2017 року адвокат [PERSON] прийняла від [PERSON] оплату за надання правової допомоги у сумі 1000 грн. (ар.с.19). Оскільки відповідачем жодна з обставин, зазначених за текстом позовної заяви не оспорюється, їх наявність слід вважати доведеною. За таких обставин позов заявлено обґрунтовано та у відповідності до вимог чинного законодавства, тому він підлягає задоволенню у повному обсязі. Ні відзиву, ні заперечень проти позову відповідачем суду не надано, тому доводи позивача щодо порушення відповідачем її прав нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними. За таких обставин позов заявлено обґрунтовано та у відповідності до вимог чинного законодавства, тому він підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved