Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

Згідно позовної заяви, для придбання автомобілів марки ACURA MDX та HONDA JAZZ (2008 року випуску) [PERSON] отримав від позивача [PERSON] за договором позики від 13.04.2010 року кошти в розмірі 60 000 доларів США, що на день передачі грошей було еквівалентно сумі 475 200 грн. відповідно до курсу НБУ станом на 13.04.2010 року, та за договором позики від 02.02.2013 року кошти в сумі 74 500 доларів США, що на день передачі грошей було еквівалентно сумі 595 255 грн. відповідно до курсу НБУ станом на 01.02.2013 року. Вказаними договорами було передбачено, що такі є безпроцентними, а остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 21.12.2016 року в тій ж валюті, в якій позикодавець надав позичальнику позику. У вказаний термін відповідач зобовязання щодо повернення боргу не виконав, на усні прохання та зауваження повернути борг не реагує. За вказаних обставин позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за вказаними договорами позики в загальному розмірі 134 500 доларів США, що еквівалентно сумі 1 070 455 гривень, відповідно до курсу НБУ станом на 13.04.2010 року та 01.02.2013 року. Позивач в судове засідання не зявився. Представник останнього [PERSON] в судовому засіданні заявлені його довірителем вимоги підтримав, вказавши на зазначені в позові обставини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов визнав. Таку ж позицію зайняв і його представник [PERSON] Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як вбачається з доводів представника позивача та матеріалів справи, 13.04.2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого останній отримав від позивача кошти в розмірі 60 000 доларів США, що на день передачі грошей еквівалентно сумі 475 200 гри. відповідно до курсу НБУ станом на 13.04.2010 року. Вказані кошти відповідач зобовязався повернути в повному обсязі до 21.12.2016 року, про що обумовлено в п. 1.2 договору позики від 13.04.2010 року. 02.02.2013 року між сторонами по справі було укладено ще один договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав від позивача кошти в розмірі 74 500 доларів США, що на день передачі грошей еквівалентно сумі 595 255 грн. відповідно до курсу НБУ станом на 01.02.2013 року, які у відповідності до вимог п. 1.2 названого договору позики зобовязався повернути в повному обсязі до 21.12.2016 року. Про отримання грошових коштів в зазначених вище сумах [PERSON] свідчать розписки останнього від 13.04.2010 року та від 02.02.2013 року. Не оспорював цього факту і сам відповідач в судовому засіданні. При цьому, суд враховує, що договори позики відповідачем до моменту предявлення до нього позову про повернення боргу, з підстав неотримання ним грошових коштів в зазначеній в договорах та розписках сумі, в порядку ст. 1051 ЦК України, не оспорювалися і не оспорюються в даний час. У вказаний у договорах позики термін [PERSON] отримані грошові кошти не повернув, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України, згідно якої позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором та підставою для стягнення з нього боргу. Тому, вважаючи встановленим факт отримання відповідачем позики від [PERSON] в загальній сумі 134 500 доларів США, що еквівалентно сумі 1 070 455 гривень, відповідно до курсу НБУ станом на 13.04.2010 року та 01.02.2013 року, не повернення її останньому, що узгоджується з вказаними нормами Цивільного Кодексу, суд знаходить необхідним стягнути з відповідача заявлену позивачем суму боргу. При цьому, суд враховує те, що умовами укладених між сторонами договорів позики, визначено еквівалент суми боргу відповідно до курсу НБУ станом на 13.04.2010 року та 01.02.2013 року, що відповідає положенням ст. 533 ЦК України. Частиною другою вказаної норми закону визначено, що якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Водночас, враховуючи позицію відповідача, який визнав позов в заявленому позивачем розмірі, суд зважає на те, що закон, передбачаючи обов'язкове здійснення платежів на території України в національній валюті, не забороняє використання в обчисленні розміру грошових зобов'язань іноземної валюти або інших розрахункових величин. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача 8000 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved