Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, [PERSON] просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що він з 10 листопада 2000 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 липня 2015 року шлюб між ним та відповідачем було розірвано. 27 липня 2015 року між ним та відповідачем укладено Договір про поділ спільного майна подружжя, у відповідності до якого було припинено право спільної сумісної власності подружжя, зокрема, на житловий будинок [ADDRESS] та виділено у його особисту приватну власність, зокрема, житловий будинок [ADDRESS] В спірному житловому приміщенні з 13 липня 2007 року по теперішній час зареєстрована відповідач [PERSON] Проте, з жовтня 2014 року [PERSON] у спірному житловому приміщенні не мешкає, так як виїхала на інше постійне місце проживання у м. Єнакієве Донецької області. Особистих речей [PERSON] у будинку не має. Наявність зареєстрованої у належному йому будинку особи, а саме відповідача [PERSON] тягне за собою порушення його прав як власника будинку на вільне володіння та розпорядження своїм майном. Крім того, він змушений сплачувати кошти за комунальні послуги, незважаючи на те, що відповідач тривалий час не проживає за місцем реєстрації. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовну вимоги [PERSON] підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON], будучи згідно із ч.3 ст. 76 ЦПК України належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась, причини неявки не повідомила, тому суд у відповідності до ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (ухвалює заочне рішення). Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 листопада 2000 року. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 липня 2015 року, яке набрало чинності 07 серпня 2015 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.6). 27 липня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір про поділ спільного майна подружжя, у відповідності до якого було припинено право спільної сумісної власності сторін, зокрема, на житловий будинок [ADDRESS] та виділено у особисту приватну власність [PERSON], зокрема, житловий будинок [ADDRESS] Право приватної власності позивача на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27 липня 2015 року за № 10570915, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 66873913 від 30.08.2016 року. Отже, спірне житлове приміщення розташовано у будинку [ADDRESS] яке на підставі Договору про поділ спільного майна подружжя від 27 липня 2015 року належить на праві приватної власності [PERSON]. Згідно з довідкою про склад сім'ї № 1482, виданою КП «СЕЗ» 23.06.2016 року, у спірному житловому приміщенні зареєстровані: власник [PERSON], його син [PERSON] та колишня дружина [PERSON] (а.с.19). Свідки [PERSON], [PERSON], сусіди сторін, у судовому засіданні, кожен окремо, підтвердили факт, що відповідач [PERSON] з жовтня 2014 року у спірному житловому приміщенні не проживає. Дана обставина також підтверджується Актами з перевірки паспортного режиму від 22 квітня 2016 року, від 29 липня 2016 року, від 29 серпня 2016 року, у відповідності до яких відповідач у будинку [ADDRESS] не проживає з жовтня 2014 року, її особистих речей у будинку не має. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для свого власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Отже, з моменту переходу права власності на спірне житлове приміщення до нового власників - позивача [PERSON], відповідач [PERSON] (колишній співвласник житлового будинку [ADDRESS]) втратила право користування спірним житловим приміщенням, а тому має бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] Тож позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved