Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

Звернувшись до суду із позовом, заступник керівника Кагарлицької місцевої прокуратури Д.Антонюк посилається на те, що розпорядженням Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області № 124 від 03.04.2013 «Про передачу в довгострокову оренду водного об'єкту [PERSON] на території Насташівської сільської ради Рокитнянського району Київської області» [PERSON] передано в довгострокову оренду терміном на 49 років водний об'єкт для риборозведення, площею водного дзеркала 8,6124 га, який знаходиться на території Насташівської сільської ради Рокитнянського району Київської області. У подальшому на підставі вказаного розпорядження між Рокитнянською районною державною адміністрацією Київської області та [PERSON] було укладено договір оренди водного об'єкта № 04-04/13 від 03.04.2013. За умовами вказаного договору [PERSON] для риборозведення, а також відпочинку, відновлення сил та здоров'я людей надано в довгострокову оренду строком 49 років водний об'єкт на території Насташівської сільської ради Рокитнянського району Київської області (в адміністративних межах населеного пункту) площею водного дзеркала 8,6124 га. Зазначає, що прийняття Рокитнянською районною державною адміністрацією зазначеного вище розпорядження щодо передачі в довгострокову оренду [PERSON] водного об'єкту на території Насташівської сільської ради Рокитнянського району Київської області та подальше укладення договору оренди водного об'єкта № 04-04/13 від 03.04.2013 здійснено з порушенням вимог чинного законодавства. Зокрема, встановлено, що розпорядженням Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області № 124 від 03.04.2013 [PERSON] всупереч вимог законодавства передано в довгострокову оренду для риборозведення водний об'єкт з неіснуючою площею водного дзеркала - 8,6124 га. Вказане підтверджується інформацією Басейнового управління водних ресурсів річки Рось № 11/02.1 від 19.01.2017, даними, які містяться в водогосподарському паспорті водного об'єкта та доданими до нього додатками, зокрема кадастровим планом земельної ділянки, згідно якого площа водного дзеркала зазначеного водного об'єкта становить 4,4690 га, а не 8,6124 га (як це зазначено в розпорядженні № 124 від 03.04.2013). Крім того, водогосподарський паспорт зазначеного водного об'єкта було розроблено та погоджено (21.02.2013) у невстановлений законодавством спосіб, оскільки Порядок розроблення паспорта водного об'єкта було затверджено наказом Міністерства екології та природних ресурсів України № 99 лише 18.03.2013. Згідно даного Порядку водогосподарський паспорт має складатись зокрема з графічних матеріалів (до яких входить і кадастровий план). Водночас, вивченням кадастрового плану земельної ділянки, який міститься у водогосподарському паспорті водного об'єкта, переданого в оренду [PERSON] виявлено відмітку Управління Держкомзему у Рокитнянському районі Київської області про те, що земельна ділянка, яка передається в оренду [PERSON] має кадастровий номер [NUMBER]. Водночас, згідно інформації відділу Держгеокадастру у Рокитнянському районі Київської області № 10-1022- 99.2-2426/2-16 від 10.10.2016 за даними Національної кадастрової системи станом на 10.10.2016 року державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] відсутня. Разом з тим, згідно інформації відділу Держгеокадастру у Рокитнянському районі Київської області № 10-1022-99.2-2425/2-16 від 10.10.2016 документація із землеустрою на вищевказану земельну ділянку на погодження до Відділу не надходила. За даними Національної кадастрової системи державна реєстрація права оренди земельної ділянки у [PERSON] відсутня. Окрім того, згідно п. п. 2, 3 статті 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Узагальнюючи викладені у позові обставини посилається на те, що оскаржуваним розпорядженням № 124 від 03.04.2013 та подальшим укладенням договору оренди водного об'єкта № 04-04/13 від 03.04.2013, Рокитнянська районна державна адміністрація Київської області незаконно передала [PERSON] у довгострокову оренду, всупереч ст. ст. 123, 124 Земельного кодексу України, без розроблення проекту землеустрою, не просто водний об'єкт, а земельну ділянку водного фонду площею 8,6124 га, в тому числі прибережну захисну смугу площею 4,1434 га (хоча площа самого водного дзеркала становить лише 4,4690 га, що підтверджується інформацією Басейнового управління водних ресурсів річки Рось № 11/02.1 від 19.01.2017, даними, які містяться в водогосподарському паспорті вказаного водного об'єкта та доданими до нього додатками, зокрема кадастровим планом земельної ділянки, що передається в оренду [PERSON]). Крім того, земельна ділянка з розміщеним на ній водним об'єктом, передана в оренду [PERSON] для риборозведення з порушенням вимог ст. 124 Земельного кодексу України, а саме - без проведення земельних торгів. Зважаючи, що позовні вимоги про визнання недійсним договору № 04-04/13 оренди водного об'єкта від 03.04.2013, укладеного між Рокитнянською районною державною адміністрацією Київської області та [PERSON], є похідними від визнання незаконним та скасування розпорядження Рокитнянської районної державної адміністрації № 124 від 03.04.2013, яке стало підставою для укладання вказаного договору, оскаржуваний договір оренди водного об'єкта просить визнати недійсним. При цьому в обґрунтування такої вимоги посилається також на порушення абзацу 7 ст. 51 Водного кодексу України (в редакції, яка діяла на час прийняття оспорюваного розпорядження)?відповідно до положень якого право водокористування на умовах оренди оформляється договором, погодженим з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища. Разом з тим, вказаний договір оренди не погоджений з державними органами охорони навколишнього природного середовища та обласною державною адміністрацією і що є окремою підставою для визнання його недійсним. Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, сторони спору та третя особа у судове засідання не зявилися, подавши натомість заяви, якими представник позивача позов підтримав та просив задовольнити, а відповідачі позов визнали. Третя особа про причини неявки свого представника суд не повідомила. За викладеного та з врахуванням положень ст.169 ЦПК України суд ухвалив провести розгляд спору по суті у відсутності сторін спору та третьої особи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вказані у позові обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню відповідно до вимог ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягають. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За вимогами ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень статті 11 вказаного Кодексу суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Відповідно до статті 60 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов»язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду спору по суті. Судом встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються положеннями ст.ст. 13, 14, 19 Конституції України, ст.ст. 58, 59, 93, 123, 124, 134, 152, 155 ЗК України, ст. 235 ЦК України, ст.ст. 3-5? 51, 85 Водного кодексу України. Відповідно до положень ст. 58 ЗК України до земель водного фонду належать землі, зайняті: а) морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; б) прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; в) гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; г) береговими смугами водних шляхів; ґ) штучно створеними земельними ділянками в межах акваторій морських портів. Стаття 59 вказаного Кодексу передбачає, що землі водного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності так можуть передаватися органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування на умовах оренди громадянам та юридичним особам Порядок передачі таких земель в оренду визначається ст.124 ЗК України, відповідно до положень якої передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. При цьому законодавець визначив у положеннях вказаної норми, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Як вбачається із визнаних відповідачами обставин спору розпорядженням Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області № 124 від 03.04.2013 [PERSON] передано в довгострокову оренду для риборозведення водний об'єкт з неіснуючою площею водного дзеркала - 8,6124 га. Позаяк, така передача була здійснена без процедури проведення земельних торгів, як того вимагають положення ст.124 ЗК України. Вказана обставина виключає законність оскаржуваного рішення органу виконавчої влади та на переконання суду є самостійної підставою для визнання його незаконним та скасування. Зважаючи, що оспорюваний договір оренди № 04-04/13 оренди водного об'єкта від 03.04.2013, укладений між Рокитнянською районною державною адміністрацією Київської області та [PERSON], укладений на підставі розпорядження Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області № 124 від 03.04.2013 «Про передачу в довгострокову оренду водного об'єкту [PERSON] на території Насташівської сільської ради Рокитнянського району Київської області», який суд визнає незаконним та скасовує його, зазначений договір також не може вважатися законним та має бути визнаний судом недійсним. Таким чином, за визнаних сторонами обставин спору визнання відповідачем пред»явленого позову не суперечить закону, не порушує права та свободи чи інтереси інших осіб, а тому судом приймається і позов таким чином позов підлягає задоволенню у повному обсязі заявлених вимог. Судові витрати у справі у відповідності до вимог ст.ст. 84, 88 ЦПК України мають бути віднесені на відповідачів та підлягають стягненню з їх на користь позивача.

Outcome: approved