overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію шлюбу, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] уклали шлюб, реєстрація якого відбулася у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 94, дружині після реєстрації шлюбу присвоєне прізвище [PERSON]. Згідно до свідоцтва про народження, [INFO] року народився [PERSON] батьками якого є [PERSON] та [PERSON]. Судом встановлено, що сторони спільне проживання припинили та стосунків не підтримують, сумісно господарство не ведуть. Відповідно до ст.. 110 СК України - позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно до ст.. 112 СК України - суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони примиритися не бажають, їх подальше спільне життя вважають за неможливе, суд набуває висновку про необхідність задоволення заявленого позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві, [INFO] помер [PERSON] . До майна померлого державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори було відкрито спадкову справу. З огляду на спадкову справу вбачається, що спадщину прийняла дружина спадкодавця [PERSON] , дочка [PERSON] та син [PERSON] , до спадкової маси, разом з іншим, входить право власності на автомобіль ВАЗ 2107 1451, 2005 р., синій, ДНЗ [NUMBER] ; автомобіль Ford Transit 1998, 2005, білий, д.н.з. [NUMBER] ; автомобіль ВАЗ 21011 1294, 1981, синій, д.н.з. [NUMBER] ; автомобіль ГАЗ 2410 2445, 1986, білий, д.н.з. [NUMBER] . Проте державний нотаріус Тітова О.В. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності спадкодавця на транспортні засоби, про що 03.06. 2019 року винесла відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. [PERSON] заявив позов до [PERSON] , [PERSON] , за яким просив визнати за ним право власності на 1/3 частку спадкового майна, в порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлого [INFO] . Позов мотивовано тим, що відповідачі утримують документи на транспортні засоби, що посвідчують право власності спадкодавця на це майно, що в свою чергу позбавляє його можливості в загальному порядку оформити спадщину. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 11.01.2020 року, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Під час розгляду справи позивач зменшив розмір позовних вимог і просив визнати за ним право власності на 1/6 частку заявленого спадкового майна. Відповідачі в судовому засіданні вимоги позову визнали і не заперечували проти їх задоволення. За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову, відповідно до ст. 200 ч. 3 ЦПК України. Наслідки, що тягне за собою таке рішення, сторонам розяснені і з їх настанням вони погодились. Даних, що рішенням будуть порушені права та інтереси третіх осіб в судовому засіданні не встановлено. Отже, суд на вирішення спору вважає за можливе, на підставі ст.ст. 16, 392, 1216-1218, 1258, 1268 ЦК України, визнати за [PERSON] право власності на майно, а саме: 1/6 частки автомобіля ВАЗ 2107, 2005 р.в., синього кольору, р.н. [NUMBER] ; 1/6 частки автомобіля ВАЗ 21011, 1981 р.в., синього кольору, р.н. [NUMBER] ; 1/6 частки автомобіля FORD Transit, 1998 р.в., білого кольору, р.н. [NUMBER] ; 1/3 частки автомобіля ГАЗ 2410, 1986 р.в., білого кольору, р.н. [NUMBER] , в порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлого [INFO] . Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось. Заходи забезпечення позову судом не вживались.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

Згідно зі ст.ст. 141, 150, 185 Сімейного Кодексу України, постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Згідно змінених позовних вимог позивачка просить суд змінити розмір аліментів, визначений рішенням Бучацького районного суду, на підставі якого виписано виконавчий лист від 01.04.2011 року про стягнення з [PERSON] в її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], \~[INFO], в розмірі 350 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 24 лютого \~2011 року до їх повноліття, збільшивши їх до 1000 грн. щомісячно на кожну дитину. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав, суду пояснив, що на даний час встановлений розмір аліментів, в сумі 350 грн. є надто мізерним, що не дозволяє забезпечити матеріально дітей всім необхідним. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, суду пояснив, що він не має змоги платити аліменти в такому розмірі, як просить позивачка. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що на підставі рішення Бучацького райсуду виписано виконавчий лист від 01.04.2011 року про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], \~[INFO], в розмірі 350 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 24 лютого \~2011 року до їх повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Згідно п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років 1228 гривень, та від 6 до 18 років 1531 гривень, а згідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з наведеного, мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком від шести до вісімнадцяти років повинен бути не менший, ніж 459,30 грн. Таким чином, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

Згідно з поданням начальника Коропського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області Вандоляк С.В., Михайлов Є.О. вироком Коропського районного суду Чернігівської області від 24.10.2019 року визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. 25.11.2019 року вказаний вирок набрав законної сили та звернутий до виконання. Станом на 26.12.2019 року вирок Коропського районного суду Чернігівської області від 24.10.2019 року за яким засуджено [PERSON] не виконаний у зв`язку з несплатою штрафу призначеного судом у виді основного покарання. А тому начальник Коропського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області Вандоляк С.В. просить суд розстрочити виплату несплаченої суми штрафу, або замінити [PERSON] суму несплаченого штрафу в розмірі 850 грн. на інше покарання. В судове засідання начальник Коропського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області Вандоляк С.В. не з`явилась, але надала на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та надала суду копію квитанцію про те, що засуджений [PERSON] штраф сплатив. В судове засідання прокурор не з`явився, але надав на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі. Засуджений [PERSON] в судове засідання не з`явився. Відповідно до ч. 5 ст. 359 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду. Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно ч.1 ст. 26 КВК України, засуджений до основного покарання у виді штрафу зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це відповідний суд шляхом представлення документа про сплату штрафу. Згідно квитанції про оплату № 12 від 10.02.2020 року, засуджений [PERSON] сплатив штраф в сумі 850 грн. Таким чином суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні подання. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Згідно з рішенням Деражнянського районного суду від 11 квітня 2000 року [PERSON], [INFO], визнано недієздатним. Зяньковецький психоневрологічний інтернат, де перебуває на державному утриманні психічно хворий [PERSON], звернувся в суд із заявою про призначення директора інтернату Вешньовської П.К. опікуном над [PERSON], вказуючи на те, що згідно з вищенаведеним рішенням суду [PERSON] визнано недієздатним, проте опікуна йому не призначено. Посилаючись на положення п.3.6. Статуту Зяньковецького психоневрологічного інтернату, згідно з яким адміністрація цього закладу здійснює опіку над недієздатними особами, а також на наявність відповідного подання органу опіки та піклування, заявник просить задовольнити його вимоги. В судовому засіданні представник заявника підтримала заявлені вимоги. Представник Божиковецької сільської ради Деражнянського району не заперечує в задоволенні заяви, вважаючи її обґрунтованою. Вислухавши доводи представників заявника і заінтересованої особи та дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], будучи визнаним судом недієздатним, перебуває на державному утриманні в Зяньковецькому психоневрологічному інтернаті Деражнянського району Хмельницької області. Згідно із п.3.6 Статуту Зяньковецького психоневрологічного інтернату адміністрація інтернату на підставі законодавства виконує обов'язки опікуна (піклувальника) щодо підопічних, яким органом опіки чи піклування опікуни (піклувальники) не призначені, і одночасно вживає заходів щодо становлення опіки чи піклування над підопічними, які цього потребують. Відповідно до ч.1 ст. 60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Директор Зяньковецького психоневрологічного інтернату Вешньовська П.К. в судовому засіданні підтвердила свою згоду на призначення її опікуном над недієздатним [PERSON] Крім того, наявне подання Божиковецької сільської ради Деражнянського району про призначення опікуна щодо [PERSON] Підсумовуючи наведене, суд доходить висновку про наявність підстав для призначення Вешньовської П.К. опікуном над [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Згідно з рішенням Деражнянського районного суду від 14 січня 2008 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи з 17 грудня 2007 року, до повноліття дитини. [PERSON] звернулась в суд з позовом про зміну розміру аліментів, посилаючись на те, що відповідач сплачує аліменти на її користь в розмірі, який не відповідає потребам дитини, а тому вона просить встановити аліменти в розмірі 450 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Представник відповідача позов визнала частково, пояснивши, що відповідач працює, проте отримує заробітну плату, котра є незначною, у зв'язку з чим він згідний на збільшення розміру аліментів, проте в меншому розмірі, ніж просить позивачка. Вислухавши доводи позивачки, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Згідно із ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Відповідно до ч.3 ст. 181, ч.1 ст. 183 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч. 2 ст. 182 цього ж Кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки приватного підприємця [PERSON], відповідач працює у вказаної фізичної особи-підприємця на посаді водія та має стабільний і регулярний дохід. Крім того, судом встановлено, що стан здоров'я відповідача є нормальним, інших утриманців він не має. Враховуючи наведене, суд вважає вірним стягувати із відповідача аліменти в частковому виразі від його заробітку, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Згідно з рішенням Деражнянського районного суду від 16 листопада 2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 26 жовтня 2010 року, до повноліття дитини. [PERSON] звернулася в суд з позовом про зміну розміру аліментів, посилаючись на те, що відповідач сплачує аліменти на її користь у розмірі, який не відповідає потребам дитини, а тому вона просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги і просить стягувати аліменти у розмірі 450 грн. Відповідач позов визнав частково, посилаючись на те, що він не працює і не має будь-якого іншого доходу, а тому спроможний сплачувати аліменти на користь позивачки у розмірі 400 грн. Вислухавши доводи сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Відповідно до ст. 181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач не працює, проте стан його здоров'я є нормальним, інших утриманців він не має. Згідно із ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Беручи до уваги наведене, а також розмір встановленого законодавством прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку станом на 1 січня 2014 року, суд вважає вірним стягувати з відповідача аліменти у розмірі 430 грн. щомісячно.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Згідно з рішенням Деражнянського районного суду від 20 жовтня 2008 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], і дочки [PERSON], [INFO], у розмірі по 200 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 8 вересня 2008 року, до повноліття дітей. [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, посилаючись на те, що відповідач сплачує аліменти на її користь у розмірі, який не відповідає потребам дітей, а тому вона просила стягувати з відповідача аліменти на її користь у розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно. В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги і просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі по 300 грн. на кожну дитину. Відповідач позов визнав, пояснивши, що офіційно не працює, проживає за рахунок тимчасових заробітків, тому згідний сплачувати аліменти в уточненому позивачкою розмірі. Вислухавши доводи сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Відповідно до ст. 181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач офіційно не працює, проживає на тимчасові заробітки, будь-якого іншого доходу не має, що він сам підтвердив у судовому засіданні. Стан його здоров'я є нормальним, інших утриманців він не має. Враховуючи наведене, суд вважає доцільним стягувати з відповідача аліменти на утримання двох дітей у розмірі по 300 грн. щомісячно на кожну дитину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Згідно з рішенням Деражнянського районного суду від 20 жовтня 2014 року, ухваленим у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа служба у справах дітей Деражнянської райдержадміністрації, про позбавлення батьківських прав, позовні вимоги задоволено. [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо її неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], із залишенням її батькові [PERSON]. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 243 грн. 60 коп. понесених ним витрат по сплаті судового збору. [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог він вказує, що відповідачка, будучи матір'ю [PERSON], [INFO], добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча зобов'язана утримувати дитину до досягнення нею повноліття відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України. Крім того, позивач стверджує про наявність у відповідачки можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, оскільки вона інших утриманців не має, стан її здоров'я є нормальним, тому він просить суд стягувати з неї аліменти на його користь на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 400 грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Відповідачка [PERSON] на повторні виклики в судове засідання не з'явилася, хоча про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, що підтверджується наявними у справі письмовими повідомленнями про вручення їй рекомендованих поштових відправлень. Повідомлення про причини неявки від неї не надійшло, тому суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Вислухавши доводи позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно із свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO], відповідачка вказана її матір'ю, тому відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України зобов'язана утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання розміру аліментів, які підлягають стягненню, судом приймаються до уваги наведені позивачем в обґрунтування позову доводи щодо спроможності відповідачки виплачувати аліменти на утримання дитини, виходячи зі стану її здоров'я, матеріального стану та відсутності у неї інших утриманців, оскільки такі доводи відповідачкою не спростовані. Підсумовуючи наведене, а також беручи до уваги те, що судом не здобуто доказів про наявність у відповідачки регулярного доходу, суд вважає вірним провести стягнення з неї аліментів у твердій грошовій сумі, в розмірі 400 грн. щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Згідно з рішенням Деражнянського районного суду від 26 листопада 2009 року, ухваленим у цивільній справі за заявою [PERSON], [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], визнано безвісно відсутнім. [PERSON] звернувся в суд із заявою про скасування рішення про визнання його безвісно відсутнім, посилаючись на те, що в період часу з вересня 2005 року по вересень 2013 року він перебував на заробітках за межами України, проте на даний час проживає в [INFO]. В судовому засіданні заявник підтримав заявлені вимоги. Представник заінтересованої особи відділу ДРАЦС РС Деражнянського районного управління юстиції в задоволенні заяви не заперечує. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Вислухавши доводи заявника, представника заінтересованої особи та дослідивши матеріали справи суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 45 Цивільного кодексу України якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, зявилася, суд за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. В судовому засіданні зясовано особу заявника, а також встановлено, що він на даний час проживає і є зареєстрованим [INFO], що є підставою для скасувати рішення суду про визнання його безвісно відсутнім.

Outcome: approved