Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

Івано-Франківська міська рада звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про зобовязання за власний рахунок знести гараж та повернути самовільну зайняту земельну ділянку, стягнення судових витрат. У позовній заяві зазначено, що [PERSON]. самочинно встановив гараж, чим здійснив самовільне захоплення земельної ділянки за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Звязковій, 34, не отримавши належним чином згоди виконавчого комітету на тимчасове встановлення тимчасових споруд. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала з мотивів наведених в ньому. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову заперечив, вказав, що гараж [PERSON] не встановлював, самовільно земельну ділянку не захоплював, оскільки рішенням суду від 24.04.2014 року визнано поновленим договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,0600 га. на вул. Звяковій 34 від 20.08.2009 року, тобто на даний час відповідач правомірно користується земельною ділянкою. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. 21.10.2013 р. складено протокол про адміністративне правопорушення (а.с.4), а 18 грудня 2013 року винесено постанову адміністративної комісії про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності (а.с.6) за порушення правил благоустрою та самовільне зайняття частини території обєкта благоустрою. На момент подання позову до суду, а також на час прийняття рішення, дозвільних документів на встановлення гаражу відповідачем не виготовлено. Із копії листа управління земельних відносин МВК від 17.06.2015 року вбачається, що Івано-Франківською міською радою [PERSON] відмовлено в наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0474 га. на вул. Звязковій поруч будинку № 34 та земельну ділянку площею 0,0600 га. на вул. Звязковій поруч будинку № 34 віднесено до земель запасу Івано-Франківської міської ради (а.с.112-114). Як вбачається із вимог ст.31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 р. до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать надання відповідно до законодавства дозволу на спорудження об'єктів містобудування незалежно від форм власності, а також державного контролю дотримання законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні і забудові відповідних територій, зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об'єктів. Окрім діючої норми Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», про що зазначалось вище, виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради від 30.12.2013р. року прийнято рішення №700, яким зобов'язано відповідача демонтувати самовільно встановлений гараж (а.с.7), що так і не було виконано (а.с.9). Положенням про порядок надання та продовження терміну дії дозволу на тимчасове встановлення збірно-розбірних металевих гаражів в дворах багатоквартирних житлових будинків на території загального користування м. Івано-Франківська, затвердженого рішенням Івано-Франківської міської ради від 28.02.2012 року №619-21 передбачено, що для надання дозволу чи продовження дії дозволу на встановлення тимчасове встановлення збірно-розбірних металевих гаражів в дворах багатоквартирних житлових будинків на території загального користування та оформлення земельної ділянки громадянам необхідно подати ряд документів на ім'я голови міської ради, відповідно до якого надається такий дозвіл за рішенням виконкому та ради. Позивач стверджує, що відповідач самовільно захопив земельну ділянку та встановив на ній гараж, однак такі твердження представника позивача є безпідставними виходячи з наступного. Відповідач не захоплював земельну ділянку, а отримав її у користування на підставі договору оренди землі від 20.08.2009 року (а.с.33). Пунктом 6 договору визначено, що договір укладено на три роки, тобто до 20.08.2012 року. Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 24.04.2014 року, яке залишено в силі апеляційною та касаційною інстанціями, визнано поновленим договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,0600 га. на вул. Звязковій в м. Івано-Франківську, поруч будинку 34 від 20.08.2009 року на той самий термін, який ним передбачений, тобто до 20.08.2015 року (а.с.34-38, 48). Крім того, представник позивача стверджує, що саме відповідач встановив гараж на земельній ділянці без дозволу, однак жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх слів не надає. Натомість запитом ЖЕО № 2 від 15.06.2007 року (а.с.59), листом управління архітектури і містобудування від 20.06.2007 року (а.с.60), листом ЖЕО № 2 від 21.06.2007 року (а.с.61), підтверджується, що гаражі на вказаній позивачем земельній ділянці були встановлені ще в 2007 році, тобто ще до укладення відповідачем договору оренди. Згідно ст. 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Як слідує із ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будівель та споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. За вимогами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст.10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За наведених обставин суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. На підставі наведеного, відповідно до ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 152, 212 Земельного кодексу України, ст. 391 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed