Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Зміст позовних вимог, пояснення сторін. У листопаді 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом щодо зняття арешту. В позові зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON], про що 03 листопада 2015 року складено відповідний актовий запис № 997 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції у Харківській області (свідоцтво про смерть від 03.11.2015 року). 05.07.2018 року [PERSON] звернулася до Ізюмської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини після смерті батька, але дізналася, що Відділом державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Згідно інформаційної довідки № 129826681 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єктів від 05.07.2018 року номер запису про обтяження 6481118 підстава: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 43946739 виданий 23.07.2014 року, головний державний виконавець ВДВС Ізюмського МРУЮ, майно [PERSON]. При зверненні до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському та Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області [PERSON] було повідомлено, що вона не є стороною виконавчого провадження або його представником, тому не можуть надати їй інформацію стосовно [PERSON]. Позивач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача [PERSON] надала до суду відзив на позовну заяву, де при прийнятті рішення у справі покладалася на розсуд суду, та звернулася з заявою про розгляд справи без участі представника ВДВС.(а.с.23). 22 грудня 2018 року представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ДП «Ізюмський лісгосп» Тільний А.І. надав до суду клопотання де заперечував проти задоволення позову та зняття арешту з майна, оскільки заподіяна матеріальна шкода підприємству не відшкодована. 21 січня 2019 року до суду надійшло клопотання представника третої особи про розгляд справи без його участі. Фактичні обставини справи встановлені судом. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заявлений позов не підлягає до задоволення виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серія 1-ВЛ№520767 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції у Харківській області від 03 листопада 2015 року [PERSON] помер [INFO].(а.с.10). Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області номер справи 623/1508/14-ц від 16 червня 2014 року з [PERSON] на користь держави стягнуто шкоду заподіяну лісовому господарству у розмірі 36420,22 гривень. Відділом державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.(а.с.12) Згідно інформаційної довідки № 129826681 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єктів від 05.07.2018 року номер запису про обтяження 6481118 підстава: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 43946739 виданий 23.07.2014 року, головний державний виконавець ВДВС Ізюмського МРУЮ, майно [PERSON]. (а.с.12) В.о.начальника міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському та Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ждановою О.В. було повідомлено [PERSON], що вона не є стороною виконавчого провадження або його представником, тому не можуть надати їй інформацію стосовно [PERSON]. (а.с.11). Норми права, що регулюють правовідносини під час розгляду справи. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст.316,317,319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7ЦПК України є обов'язковою для суду. Згідно із ч.2ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження»,у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч.1 ст.1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов?язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов?язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов?язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: dismissed