Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

з врахуванням уточнення позовних вимог позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №910.15508, укладеним між ПАТ «ІДЕЯ БАНК» та [PERSON] в сумі 325253,06 грн.; звернення стягнення в рахунок погашення кредитних зобов'язань за кредитним договором на автомобіль TOYOTA Avensis 1.8, 2008 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) SB1BR56L30E252748, актуальний реєстраційний № [NUMBER]; вилучення у [PERSON] або в інших осіб, у яких може знаходить транспортний засіб, який є предметом застави автомобіль TOYOTA Avensis 1.8, 2008 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) SB1BR56L30E252748, актуальний реєстраційний № [NUMBER] та передачу його ПАТ «Ідея Банк» на період його реалізації. Позов мотивує тим, що між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №910.15508, відповідно до умов якого позивачем відповідачу було надано кредитні кошти на купівлю автомобіля із сплатою річної процентної ставки та визначенням строку користування коштами у відповідності до графіку. Позивач кошти відповідачу надав, свої обовязки за договорами виконав. Проте, всупереч умовам договору та положенням законодавства, відповідач свої обовязки не виконує, не забезпечив своєчасне повернення коштів у відповідності до графіку повернення коштів, внаслідок чого утворилась заборгованість. Окрім цього, в забезпечення виконання зобовязань між позивачем та відповідачем [PERSON] також укладено договір застави транспортного засобу - TOYOTA Avensis 1.8, 2008 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) SB1BR56L30E252748. У звязку із порушенням зобовязань забезпечених заставою, позивач надіслав відповідачу повідомлення про виникнення заборгованості, проте таке було залишене останнім без належного реагування. Також, вказаний автомобіль було відчужено та на момент розгляду справи власником такого є [PERSON] Зазначає, що реалізація (продаж) майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє застави, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст. 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Оскільки заставодавцем є інша особа, ніж позичальник, тому позивач також заявляє вимогу про стягнення заборгованості разом з звернення стягнення на предмет застави, що не буде вважатись подвійним стягненням. Оскільки зобовязання відповідачів перед банком не виконанні, заборгованість не погашена, позивач змушений звернутись з позовом до суду. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, дав пояснення аналогічні наведеним в позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився повторно, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку. Оскільки відповідач повторно не зявився і причин неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не представив, заяви про відкладення розгляду справи також не подав, тому суд вважає, що справу слід розглянути у його відсутності. Відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, зазначив, що відповідач набув право власності на спірний автомобіль у відповідності до вимог закону, про існування жодних обтяжень при купівлі автомобіля йому відомо не було. Просить врахувати, що на час укладення договору застави транспортного засобу інший відповідач уже зняв з обліку в ДАЇ автомобіль для реалізації, автомобіль мав тимчасові номерні знаки, але позивач ці обставини не перевіряв і у договорі застави зазначив дані на автомобіль з номерними знаками, які було до зняття з реєстрації. На час придбання вказаного автомобіля заборони на відчудження не було, а тому він є добросовісним набувачем і підстав для витребування спірного автомобіля немає. Дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №910.15508 від 06.06.2012 року (а.с.10-11), відповідно до умов якого, позивач зобовязався надати позичальнику кредитні кошти на купівлю автомобіля за умови погашення заборгованості у відповідності до графіку щомісячних платежів із сплатою річної процентної ставки. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що позивачем були надані позичальнику кошти на придбання автомобіля та страховий платіж. Разом з тим, судом також встановлено, що відповідачем свої обовязки за договором виконані не були, кошти у відповідності до графіку щомісячних платежів банку не надані, останній платіж було здійснено 06.09.2012 року, що стверджується випискою з особового рахунку (а.с.24). Відповідно до положень ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Окрім цього, у відповідності до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Як вбачається із розрахунків заборгованості (а.с.28), загальна сума заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем за вказаними вище договорами становить 325\~253,06 грн. та складається із: основного боргу 133\~335,07 грн., простроченого боргу 57\~192,01 грн., прострочених процентів 132 705,15 грн., строкових процентів 2\~020,83 грн. Таким чином, оскільки судом встановлено, що відповідач допустив утворення заборгованості, суд приходить до висновку, що позивачем підставно заявлено вимогу про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 325\~253,06 грн. Як вбачається із матеріалів справи, 17.07.2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу «TOYOTA Avensis» 1.8, 2008 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) SB1BR56L30E252748, реєстраційний номер [NUMBER] на забезпечення виконання зобовязання [PERSON] перед ПАТ Ідея Банк (а.с.15-16). Як вбачається із витягу з реєстру (а.с.19-20), 11.10.2012 року до реєстру обтяжень було внесено дані про заставу автомобіля «TOYOTA Avensis» 1.8, 2008 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) SB1BR56L30E252748, номер державної реєстрації АХ 5792 СР. Дійсно, відповідно до положень ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Разом з тим, в ході розгляду справи було встановлено, що 08.06.2012 року було здійснено операцію зняття з обліку автомобіля «TOYOTA Avensis» 1.8, 2008 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) SB1BR56L30E252748, номер державної реєстрації АХ 5792 СР. Також встановлено, що в подальшому 14.11.2012 року було здійснено операцію реєстрації транспортного засобу придбаного на прилюдних торгах за [PERSON], що стверджується відповіддю Головного сервісного центру МВС України та виписки про власників та операції Головного сервісного центру МВС України (а.с.240, 206-210). Відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про заставу», застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених у законі, майно або майнові права, що становлять предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу й у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги. Разом з тим, положеннями ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна, і добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Відповідно до ст. 388 ЦК України добросовісним набувачем є особа, яка не знала і не могла знати про те, що продавець немає права на відчуження майна. Крім того, як встановлено ст.328 ЦК України, право власності набувається з підстав, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Порядок реєстрації (перереєстрації) транспортних засобів врегульовано затвердженим Постановою КМУ від 07.09.1998 р. № 1388 Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів. Відповідно до положень вказаного порядку в редакції, чинній на момент зняття автомобіля з обліку, зокрема абзацу 2 п.41, забороняється зняття з обліку транспортних засобів, зокрема, що, придбані у розстрочку без надання відповідних документів про остаточний розрахунок. Як зазначено раніше, станом на день здійснення операції по зняттю транспортного засобу з реєстрації, заборони на відчуження автомобіля не існували в силу відсутності договору застави. Пунктом 5 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розяснено, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Відповідно до положень ч.2 ст.12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] придбав автомобіль на відплатній основі, щодо якого на час продажу автомобіля застережень чи заборони його відчуження не було у звязку із попереднім зняттям з обліку. Жодних даних про визнанню недійсність угоди укладеної на купівлю транспортного засобу позивачем суду не надано. При цьому суд враховує, що укладаючи спірний договір застави позивач діяв недобросовісно, оскільки не перевірив, що автомобіль був уже знятий із обліку для реалізації і мав інші номерні знаки. А тому, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності на автомобіль набуто [PERSON] на підставах, не заборонених законом та такий є добросовісним набувачем. Дії відповідача [PERSON] при оформленні права власності на автомобіль відповідають вимогам Порядку, протилежних даних суду не надано. Як і не надано будь-яких доказів того, що [PERSON] було відомо на час придбання спірного автомобіля про наявність обтяжень на нього. Між останнім та банком не було договірних відносин, відповідно до яких він надавав згоду виступати майновим поручителем за кредитними зобовязаннями [PERSON] Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З врахуванням наведеного вище, суд вважає, що слід позов задоволити частково, стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №910.15508 від 06.06.2012 року. Проте в задоволенні позову в частині звернення стягнення на предмет застави та вилучення у відповідача [PERSON] спірного автомобіля слід відмовити за безпідставністю. При цьому, задовольняючи позов частково, у відповідності до\~ст.88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 4 878,8 грн. (а.с.1)

Outcome: approved