Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

Згідно позовної заяви [PERSON] її матір [PERSON] померла [INFO], до дня смерті вона постійно проживала по [ADDRESS]. Після смерті матері позивача відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі на земельну частку (пай) розміром 2,87 в умовних кадастрових гектарах, право на яку мала згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], що зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів 18 грудня 1996 року за №184. Мати позивача за життя заповіт не складала, позивач є спадкоємцем першої черги за законом, інших спадкоємців та спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадковому майні, немає, сестра позивача [PERSON] померла [INFO]. Розпочавши оформляти спадкове майно нотаріусом повідомлено позивача про неможливість оформлення спадщини на право на земельну частку (пай) після смерті матері, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на право на земельну частку (пай), рекомендовано звернутися до суду. Про втрату сертифіката у місцевій газеті позивачем було опубліковано оголошення. В зв'язку з тим, що відсутній оригінал сертифіката на земельну частку (пай), який було втрачено, позивач не може оформити своє право на спадщину по закону, відповідно не може скористатись своїми правами, як спадкоємець, щодо володіння, користування та розпорядження цим майном, тому просить визнати за нею право на вказану земельну частку (пай) після смерті матері. В назване судове засідання позивач та її представник не з'явились, згідно поданої заяви представника позивача просить розгляд справи проводити у їх відсутність, позов підтримує та просить його задовольнити. В судове засідання представник відповідача не з'явився, згідно поданої заяви просять справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги визнають. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи письмові заяви осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно змісту ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1223, 1268, 1269, 1273 ЦК України: спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу; спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини; спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Так, згідно свідоцтва про народження, паспорта громадянина України, пенсійного посвідчення [PERSON] народилася [INFO] в с. Юрченки Летичівського району, її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтв про смерть [PERSON], яка народилася [INFO], померла [INFO] у віці 80 років в с. Чапля Летичівського району; [PERSON] померла [INFO] у віці 61 рік в с. Чапля Летичівського району. З виписки з погосподарських книг за 1995-2006 роки по [ADDRESS], виданої 07 лютого 2017 року Летичівською селищною радою, вбачається, що за цією адресою проживали: голова двору [PERSON], яка померла [INFO], її дочки [PERSON] та [PERSON], внуки. Згідно довідки Відділу у Летичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 28 березня 2017 року [PERSON] є у списку - членів громадян колективного сільськогосподарського підприємства «Нове життя», с. Чапля. Список доданий до державного акта на право колективної власності на землю серії [NUMBER], виданого 6 вересня 1995 року. На підставі розпорядження Летичівської райдержадміністрації №394 від 16 грудня 1996 року, був виготовлений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів 18 грудня 1996 року за №184. Розмір земельної частки (паю) становить 2,87 в умовних кадастрових гектарах. Вартість земельної частки (паю) на дату видачі сертифіката становила 9297 грн., а з урахуванням коефіцієнтів індексації 1,756 та 4,7964 - становить 77011 грн. У «Летичівській газеті» від 28 квітня 2017 року розміщене оголошення про те, що втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] від 18 грудня 1996 року, виданий на ім'я [PERSON], вважати недійсним. 29 квітня 2017 року нотаріус повідомила [PERSON] про те, що оскільки вона не має можливості надати належним чином оформлений правовстановлюючий документ на спадкове майно, для оформлення спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO], їй необхідно звернутися до суду для визнання права на успадковане майно, а саме земельну частку (пай) членів громадян КСП «Нове життя» с. Чапля. Згідно довідки Летичівської селищної ради Летичівського району від 03 травня 2017 року [PERSON], яка померла [INFO], на день смерті проживала і була зареєстрована по [ADDRESS], на день смерті разом з нею проживали доньки [PERSON] та [PERSON]. Із листа нотаріуса від 25 травня 2017 року, Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 25 травня 2017 року вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла [INFO], не заводилась жодним нотаріусом. Таким чином, відсутність оригінала сертифіката на земельну частку (пай) не може бути підставою для не реалізації спадкоємцем своїх прав щодо спадкового майна, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, адже матері позивача сертифікат було видано, проте такий втрачено про що наявне повідомлення в газеті. Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720/95 від 08 серпня 1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За змістом статей 22, 23 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року) та вказаного Указу Президента України особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акта. Тобто, право на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів колективного сільськогосподарського підприємства до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному сільськогосподарському підприємству, членом якого є особа. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16 квітня 2004 року, член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. У ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» вказано, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Згідно ст. 2 Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), серед інших, також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є визнання права. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи встановлені судом обставини, визнання відповідачем позову, не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved