overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Згідно позовної заяви та усних поясннь позивачки в судовому засіданні, 18.02.2006 року сторони уклали шлюб, який зареєструваний у відділі реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 29. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: Роман, [INFO] та Владислав, [INFO]. Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, оскільки протягом останніх шести місяців з його вини у них виникають сварки, він не виявляє належної уваги до позивачки та не цікавиться інтересами сімї. Сімя фактично розпалася в травні 2014 року, з того часу вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивачка вважає, що подальше збереження сімї неможливе. Позивачка вказує, що за їх спільною з відповідачем згодою після розірвання шлюбу діти будуть проживати з нею. Спір щодо розподілу майна, яке знаходиться у спільній сумісній влсаності не має. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище Костюк. В судовому засіданні позивачка означений позов підтримала. Просить шлюб зареєстрований 18.02.2006 року між нею та відповідачем, у відділі реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницткої області, актовий запис № 29 розірвати. Стягнути з відповідача на її користь судовий збір в сумі 243,60 грн. Відповідач в судове засідання не зявився, судом приймались міри щодо повідомлення його про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується судовими повідомленнями. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.3, 4 ст. 56 СК України). Згідно з вимогами ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. 18.02.2006 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницткої області, актовий запис № 29, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БВ № 012455. Судом встановлено, що позивачка не бажає продовжувати подружні відносини з відповідачем, сім'я фактично розпалась, відсутність взаєморозуміння між подружжям. За таких обставин справи, встановлених судом взаємовідносин сторін, з урахуванням вищеназваних норм Сімейного кодексу і з огляду на те, що сторонам по справі надавався строк для примирення, однак таке не настало, відповідачка не заперечує щодо розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме як інтересам позивача так і відповідачки, вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають 243,60 грн. витрат понесених на оплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

Згідно позовної заяви та усних поясннь позивачки в судовому засіданні, 30.12.1991 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований в Нетішинській міській раді Хмельницької області, актовий запис № 272. Від шлюбу у них народилося двоє дітей, в тому числі неповнолітній син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. Між позивачкою та відповідачем виникли непорозуміння з різних питань сімейних відносин, що призвело до розпаду сімї. Подружні стосунки припинено в травні 2013 року, поновлювати їх позивачка не має наміру. Їх сімя розпалася, існує формально, зберегти її неможливо. Примирення з відповідачем не бажає, тому просить строк для примирення не надавати. Позивачка зазначає, що відповідач згідний на розірвання шлюбу, однак органи РАЦСУ, куди вона звернулася з приводу розірвання шлюбу, розяснили, що розірвати шлюб вона може лише в судовому порядку. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, укладений 30.12.1991 року в Нетішинській міській раді Славутського району Хмельницької області, актовий запис № 272. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Лівшун». Відповідач в судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій проти позову не заперечує та просить слухати справу у його відсутності. Заслухавши позивача, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. 30.12.1991 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували в Нетішинській міській раді Хмельницької області, актовий запис № 272, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ІІ-БВ № 298226. 27.04.1998 року у позивачки та відповідача народився син [PERSON]. Судом встановлено, що позивачка не бажає продовжувати подружні відносини з відповідачем, сімя фактично розпалась, відсутність взаєморозуміння між подружжям. За таких обставин справи, встановлених судом взаємовідносин сторін, з урахуванням вищеназваних норм Сімейного кодексу і з огляду на те, що сторонам по справі надавався строк для примирення, однак таке не настало, відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме як інтересам позивача так і відповідача, вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають 243,60 грн. витрат понесених на оплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

Згідно позовної заяви, ТОВ «Краматорськтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу за опалення та підігрів води, посилаючись на те, що з 01.01.2007 року по теперішній час ТОВ Краматорськтеплоенерго здійснює поставку теплової енергії та гарячого водопостачання відповідачу [PERSON], який є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач в порушення ст. 162 Житлового кодексу України та Правил надання населенню послуг з водо - , теплопостачання та водовідводів не вносить плату за теплову енергію та гаряче водопостачання з 01.08.2009 року по 01.01.2013 року у звязку з чим утворилася заборгованість по оплаті в розмірі 9274,74 грн.. Просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Краматорськтеплоенерго» борг за опалення та підігрів води в сумі 9274,74 грн., а також судові витрати, понесені при зверненні до суду в сумі 229,40 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала заяву з проханням слухати справу у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи та винесення рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був сповіщен належним чином, судовими повістками. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно з вимогами ст. 322 ЦК України, власник зобов*язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.ст. 162 ЖК України, власник зобов'язаний вчасно вносити плату за комунальні послуги по встановленим у законному порядку тарифам. Відповідно до п.п. 18,20 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення…, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за № 630, відповідач зобовязаний оплачувати послуги не пізніше 20 числа місяця, який настає за розрахунковим…Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа… Як вбачається з довідки КП «БТІ» від 25.11.2016 року, право власності на квартиру [ADDRESS] (нова назва [PERSON]) в м.Краматорську зареєстровано за реєстр. №24168-П за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 13.06.1996 року. (а.с.52). Згідно довідки - виписки з особового рахунку №67437, який відкрито на імя [PERSON], його борг за період з 01.08.2009 року по 01.01.2013 року складає 9274,74 грн. (а.с.4). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за період з 01.08.2009 року по 01.01.2013 року в розмірі 9274,74 грн. Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 229,40 грн., які були понесені позивачем при звернені до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Згідно позовної заяви, усних пояснень в судовому засіданні позивачки [PERSON] позивачі є батьками відповідача. 12 грудня 2008 року позичили для сина 200000 грн. зі строком повернення до 12 грудня 2013 року. 31 березня 2014 року син повернув половину суми боргу, другу половину повернути не може, посилаючись на матеріальне становище. З метою захисту свого права просять стягнути суму боргу 100000 грн., при цьому по 50000 грн. для кожного позивача. Відповідач позов визнав, підтвердивши обставини, на які вказала позивачка і які зазначені в позові. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, відповідачем повністю визнаються обставини спору. Обґрунтованість позовних вимог також підтвержується договором позики від 12 грудня 2008 року, розпискою від 12 грудня 2008 року, відповідно до яких [PERSON] отримав від [PERSON] та [PERSON] позику у розмірі 200000 грн. зі строком повернення до 12 грудня 2013 року (а.с. 6,7). Оскільки сума боргу становить 100000 грн. суд вважає за необхідне стягнути її на користь позивачів в рівних частках.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Згідно позовної заяви, усних пояснень позивача в судовому засіданні 05.08.2014 року вбачається, що сторони 10.11.1993 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Летичівського районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №93, від шлюбу мають 4 дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося з причин різниці поглядів на сімейне життя, відсутність спільних інтересів, разом не проживають з листопада 2012 року, не ведуть спільного господарства, відповідач зловживає спиртними напоями в результаті цього постійно виникають конфлікти, що негативно впливає на психологію дітей у зв'язку з чим подальше спільне проживання однією сім'єю є неможливим, їх сім'я фактично розпалась, примирення неможливе, оскільки вже втретє звертається з позовною заявою до суду і поведінка відповідача змінювалась лише ситуативно на час розгляду справи в суді, після залишення позовних заяв без розгляду з відповідачем знову продовжували виникати конфлікти, тому просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище, набуте в шлюбі, стягнути з відповідача судові витрати. Позивач в назване судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, вказала, що в наданий судом строк примирення не відбулось. Відповідач в назване судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно змісту ч. 2 ст. 112, ст. 113 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них; особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уклали 10 листопада 1993 року шлюб у Відділі записів актів громадянського стану Виконавчого комітету Летичівської районної Ради народних депутатів Хмельницької області, про що зроблено відповідний актовий запис за №93, після укладення шлюбу прізвище дружини «[PERSON]». Ухвалою суду від 05.08.2014 року з метою збереження сім'ї, в інтересах дітей, сторонам надано строк для примирення два місяці. З письмової заяви позивача вбачається, що в наданий судом строк примирення між сторонами не відбулось, тому суд вважає, що сім'я сторін розпалась і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому на користь позивача з відповідача слід стягнути 243,60 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Згідно позовної заяви, усних пояснень позивача в судовому засіданні, [INFO] помер його дядько, [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на частину житлового будинку, з надвірними будівлями за [ADDRESS], розташованого на земельній ділянці, яка належить Нетішинській міській раді Хмельницької області. Вказаний будинок з надвірними будівлями належав матері [PERSON] - [PERSON], яка після своєї смерті залишила його у спадок своїм дітям, [PERSON], в розмірі 37/100 частки майна, інша частина 37/100 частки залишилась [PERSON], який прийняв спадщину, однак не оформив своїх спадкових прав. За життя дядько не був одружений та не мав дітей, тобто спадкоємців першої черги у нього немає. Його матір, [PERSON], є рідною сестрою, [PERSON], та належить до спадкоємців другої черги, проте як з'ясувалось, через свої релігійні переконання вона не подала заяву про прийняття спадщини у належний термін та пропустила строки для прийняття такої. Він є племінником, [PERSON], та належить до спадкоємців третьої черги за законом. Про факт неприйняття спадщини його матір'ю дізнався 24 грудня 2013 року, коли вона вирішила звернутись до державної нотаріальної контори за оформленням права на спадщину та видачу їй свідоцтва про право на спадщину. Оскільки він теж являється спадкоємцем [PERSON] третьої черги, однак не знав, що його матір не прийняла спадщини, вважає, що з поважних причин пропустив строк звернення для прийняття спадщини, а тому просить суд встановити додатковий строк, терміном в три місяці, для подання заяви про прийняття спадщини. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, згідно заяви просить розгляд справи проводити у його відсутності. Третя особа [PERSON] проти позову не заперечила, зазначивши, що її сину [PERSON] не було відомо про те, що вона не зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті її брата - [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач є племінником [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження [PERSON], [PERSON], [PERSON] та одруження [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 4-7). Відповідно свідоцтва про смерть [PERSON], помер [INFO], особи які прийняли спадщину після померлого відсутні. Відповідно ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з дня відкриття спадщини. Згідно ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви для прийняття спадщини. Враховуючи, що позивачу не було відомо про неприйняття спадщини його матір'ю, що остання підтвердила в судовому засіданні, позивач не здійснював дії, які б свідчили про його відмову від прийняття спадщини після померлого [PERSON], суд визнає поважною причину пропуску строку на прийняття спадщини позивачем. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Згідно позовної заяви, усних пояснень позивача в судовому засіданні сторони уклали шлюб 30 січня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 20. Від шлюбу є син [PERSON], [INFO]. На протязі більше року сторони подружні стосунки фактично не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, з червня 2015 року відповідачка з дитиною проживала окремо від нього, винаймала житло в гуртожитку, на теперішній час знову повернулася в квартиру [ADDRESS], де він проживає, проте стабільності у відносинах немає. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя, сварки, скандали в сімї, впертий характер відповідачки, повне ігнорування його інтересів, неналежна оцінка з її боку того, що він зробив особисто для неї, в цілому для сімї. Такі складні стосунки в сімї мають місце вже на протязі 2 років. Довіри до відповідачки немає, просить шлюб розірвати. Відповідачка позов не визнала, частково визнала причини розірвання шлюбу, на які вказав позивач і зазначила, що з осені 2014 року сторони дійсно не підтримували подружні стосунки, з літа 2015 року вона з дитиною проживала окремо від позивача, в теперішній час повернулася в квартиру [ADDRESS] до позивача, проживають спільно як одна сімя, бажає зберегти сімю, в позові про розірвання шлюбу просить відмовити. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Так, на протязі більше року сторони подружні стосунки фактично не підтримують, причиною чому є сварки, скандали в сімї, відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя. Ухвалами суду від 11 червня 2015 року та 26 серпня 2015 року сторонам надавався строк для примирення, проте як встановлено, таке не наступило, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Означене свідчить, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Згідно позовної заяви, усних пояснень позивачки в судовому засіданні, 20.01.2007 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у Вовківецькій сільській раді Шепетівського району Хмельницької області, актовий запис № 1. Від шлюбу є син [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося через зловживаня ним спиртними напоями внаслідок чого в сім'ї постійно виникають сварки, відповідач нехтує сім'єю, фактично її не утримує. Раніше вона вже зверталась до суду з позовом про розірвання шлюбу, примирення між нею та відповідачем не відбулось, вони не підтримують подружні сосунки, а тому просить шлюб розірвати та не надавати їм строк на примирення. Після розірвання шлюбу позивачка просить залишити їй призвіще - [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.3, 4 ст. 56 СК України). Згідно з вимогами ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. 20.01.2007 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у Вовківецькій сільській раді Шепетівського району Хмельницької області, актовий запис № 1. Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що позивачка не бажає продовжувати подружні відносини з відповідачем, сім'я фактично розпалась, відсутність взаєморозуміння між подружжям. Суд приймає до уваги і ту обставину, що позивачка не вперше звертається до суду з позовом про розірвання шлюбу, що свідчить про те, що відповідач не змінив своєї негативної поведінки по відношенню до сім'ї. За таких обставин справи, встановлених судом взаємовідносин сторін, з урахуванням вищеназваних норм Сімейного кодексу і з огляду на те, відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме як інтересам позивачки так і відповідача, вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON], а тому вона має право надалі іменуватися цим прізвищем і після розірвання шлюбу, враховуючи те, що на це є її воля. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають 243,60 грн. витрат понесених на оплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Згідно позовної заяви, усних пояснень позивачки в судовому засіданні, 20.11.2004 року сторони уклали шлюб. У шлюбі, [INFO] року, народилася дочка [PERSON], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, дохід витрачає на власні потреби, а тому вона змушена самостійно утримувати дитину. Враховуючи те, що відповідач інших дітей не має, на його утриманні не перебувають непрацездатні батьки просить стягнути з нього на її користь на утримання дочки [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини доходу відповідача щомісячно, а не 1/3 як про те, було зазначено в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], [PERSON] є її батьком. Встановлено, що позивачка та відповідач на даний час проживають окремо, неповнолітня дитина проживає з матір'ю [PERSON] Батько дитини матеріальну допомогу на її утримання не надає, таке [PERSON] не оспорив, що є невиконанням з його боку вищезазначених вимог закону щодо утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. З урахуванням наведеного, майнового стану сторін, стану здоров'я дитини та платника аліментів, визначений законом розмір аліментів, що можуть утримуватись з платника відповідно до норм СК України, суд вважає, що вимоги позивачки слід задоволити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави підлягають 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved