Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

З позовною заявою до суду звернувся [PERSON] в особі представника [PERSON] , до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики від 06.09.2012 у розмірі 272732 грн. 88 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 06.09.2012 він надав у борг відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 7985 доларів США, що на момент отримання коштів становило 65000 грн., які відповідач зобов`язався повернути не пізніше 13.10.2012, про що власноруч написав розписку. 04.12.2012 до зазначеної суми він додатково надав відповідачу ще грошові кошти у сумі 4837,32 доларів США, що на момент отримання коштів становило 39666 грн., а загальна сума отриманих від нього відповідачем у борг грошових коштів склала 12822,32 доларів США, що на момент отримання коштів становило 104666 грн., про що відповідач написав розписку. У зазначений термін відповідач борг не повернув, від спілкування ухиляється. Борг відповідача за договором позики у розмірі 12822,32 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на 08.10.2015 становить 272732,88 грн. (100 доларів США = 2127,0167 грн.). [PERSON] подав заперечення проти позову, в яких просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що позивач [PERSON] сам неодноразово позичав грошові кошти, як у нього безпосередньо, так і позичені ним у знайомих для [PERSON] . Так, 03.11.2013 [PERSON] отримав від [PERSON] у борг грошові кошти у розмірі 10000,00 доларів США та 14500,00 Євро з обов`язком повернути вказану суму за першою вимогою, про що власноруч написав розписку. 26.11.2013 відповідно до розписки, складеної [PERSON] власноручно, він отримав у [PERSON] грошові кошти у розмірі 7250,00 доларів США з обов`язком повернути вказану суму на першу вимогу. 27.11.2013 відповідно до розписки, складеної [PERSON] власноручно, він отримав у [PERSON] грошові кошти у розмірі 32000,00 доларів США з обов`язком повернути вказану суму на першу вимогу. За фактом шахрайських дій позивача він з іншими постраждалими особами звернулися 15.05.2015 із заявою до ГУ НП в Харківській області, та на підставі заяви ведеться досудове слідство. Відповідач зазначив, що не заперечує повернути отримані у позивача грошові кошти за розпискою від 06.12.2012 після повернення йому позивачем отримані грошові кошти у сумі 49250,00 доларів США та 14500 Євро. Крім того, 30.01.2014 частина боргу була повернути ним позивачу та перерахована на особисту банківську карту Приват 24 [PERSON] у розмірі 9000,00 грн. Що стосується повернення грошових коштів у сумі 39666,00 грн., то він у борг від позивача не брав та обов`язку повернути у розписці не зазначав (а.с.27-32 т.1). Відповідач [PERSON] звернувся до суду зі зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики у розмірі 1 756 810,00 грн. В обґрунтування зустрічних позовних вимог посилається на те, що відповідно до розписки, написаної власноручно [PERSON] від 03.11.2013, він позичив у [PERSON] грошові кошти у розмірі 10000,00 доларів США та 14500 Євро з обов`язком повернути на першу вимогу. Відповідно до розписки від 26.11.2013, складеної [PERSON] власноручно, він позичив у [PERSON] грошові кошти у розмірі 7250,00 доларів США з обов`язком повернути вказану суму на першу вимогу. Відповідно до розписки від 27.11.2013, складеної [PERSON] власноручно, він позичив у [PERSON] грошові кошти у розмірі 32000,00 доларів США з обов`язком повернути вказану суму на першу вимогу. Загальна сума позичених в нього позивачем грошових коштів склала 49250,00 доларів США, що дорівнює 1323840, 00 грн. (за курсом НБУ на 16.03.2016 1 долар США дорівнює 26,88 грн.), 14500,00 Євро, що дорівнює 432970,00 грн. (за курсом НБУ на 16.03.2016 1 Євро дорівнює 29,86 грн.). 26.01.2016 на адресу позивача ним направлена письмова вимога про повернення позики, вказана грошова сума [PERSON] не повернута (а.с.46-50 т.1). Ухвалою суду від 21.03.2016 зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики прийнята до спільного розгляду та об`єднана в одне провадження з первісним позовом [PERSON] в особі представника [PERSON] , до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики (а.с.60-61). Відповідач [PERSON] подав до суду уточнену зустрічну позовну заяву до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в якій просить припинити зобовязання [PERSON] перед [PERSON] у повному обсязі шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог; та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу у розмірі 1 595 969 грн. 05 коп. (а.с.63-69 т.1). Позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] подав заперечення на зустрічну позовну заяву, в яких просить у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що [PERSON] не отримував вимоги відповідача від 26.01.2016 про повернення позики, та не міг отримати, оскільки на той час за адресою: [ADDRESS] , на яку [PERSON] надсилав лист, не проживав, з 03.09.2015 знятий з місця реєстрації, а отже, у відповідача відсутні правові підстави вимоги щодо негайного виконання обов`язку повернення грошових коштів за розписками. Зазначає, що [PERSON] повернув [PERSON] майже всю суму позичених коштів за розписками, проте [PERSON] цей факт не зазначає та намагається приховати від суду, відмова [PERSON] видати [PERSON] розписку про отримання часткового виконання зобовязання є підставою, за якою [PERSON] має право затримати виконання цього зобовязання, оскільки настало прострочення кредитора. [PERSON] не отримував від [PERSON] 30.01.2014 на особисту карту Приват 24 гроші у сумі 9000,00 грн., як частину повернення боргу за позикою від 06.09.2012, та [PERSON] не надав суду доказів такого перерахування коштів (а.с.89-91 т.1). Ухвалою суду від 17.01.2017 у задоволенні клопотання [PERSON] про зупинення провадження у справі відмовлено (а.с.124-125 т.1). За клопотанням представника позивача [PERSON] - [PERSON] ухвалою суду від 17.01.2017 по справі призначено судову технічну експертизу документу (а.с.129-130 т.1). Ухвалою суду від 17.08.2017 у задоволенні клопотання [PERSON] про зупинення провадження у справі до розгляду Дзержинським районним судом м. Харкова кримінального провадження № 12015220480002511 стосовно [PERSON] за ч.4 ст. 190 КК України та повернення оригіналу розписки, відмовлено (а.с.171-172 т.1). Відповідач [PERSON] подав до суду уточнену зустрічну позовну заяву до [PERSON] про припинення зобовязання [PERSON] перед [PERSON] на суму 160840 грн. 95 коп. у повному обсязі шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог; про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу у розмірі 1 665 784 грн. 05 коп. (а.с.220-223 т.1). Представником позивача [PERSON] [PERSON] подані до суду письмові пояснення, в яких зазначає, що [PERSON] не передавав через [PERSON] будь-яких грошових коштів для повернення іншим особам, в тому числі за прізвищем « [PERSON] », а коштами, повернутими [PERSON] у розмірі 4000,00 доларів США [PERSON] міг розпорядитися на власний розсуд, кошти у розмірі 4000,00 доларів США повернути [PERSON] в якості боргу за розпискою від 03.11.2013 та розпискою від 26.11.2013. Крім того, [PERSON] у суді визнав факт повернення йому [PERSON] грошових коштів, разом з тим, [PERSON] не отримував 30.01.2014 від [PERSON] суму грошей у розмірі 9000,00 грн. як частину повернення боргу за розпискою від 06.09.2012 на особисту банківську карту Приватбанку, та відповідач не надав суду доказів повернення позивачу цих грошових коштів. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] повторно не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Матеріали справи містять заяву представника позивача [PERSON] про підтримання позовних вимог [PERSON] в повному обсязі та про заперечення у задоволенні зустрічного позову [PERSON] у повному обсязі. В зв`язку з чим, суд визнає неявку позивача та його представника в судове засідання неповажною, та вирішує справу на підставі наявних доказів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтримав зустрічні позовні вимоги у повному обсязі, просив позов задовольнити, надав суду оригінал розписки, написаної [PERSON] від 03.11.2013, 26.11.2013. Суд, заслухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст.1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч.2 ст.1047 ЦК на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Разом з тим, відповідно до звичаїв ділового обороту у випадку належного виконання грошового зобов`язання розписка повертається боржникові з відповідною відміткою про виконання. Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. На підтвердження своїх позовних вимог позивачем [PERSON] в особі представника [PERSON] надані суду ксерокопія розписки [PERSON] від 06.09.2012 про отримання від [PERSON] у борг 65000,00 грн. (еквівалент 7985 доларів США) зі строком повернення не пізніше 13.10.2012, яка доповнена [PERSON] . 04.12.2012 про додання суми 39666,00 грн. (еквівалент 4837,32 доларів США), та загальна сума становить 104666 грн. (еквівалент 12822,32 доларів США) (а.с.4 т.1). Оригінал вказаної розписки ні позивачем, ні його представником в якості належного доказу суду не надано. Відповідно до положень ст. 545 ЦПК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Враховуючи вимоги ст. 545 ЦК України та ненадання позивачем в якості доказу оригіналу боргового документу, суд вважає позовні вимоги такими, що не є обґрунтованими, а позиція позивача не є доведеною в ході судового розгляду, оскільки судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, в зв`язку з недоведеністю. Статтею 202 ЦК визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до чч.1 та 2 ст.207 ЦК правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Частиною 1 ст.1049 ЦК встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Судом встановлено, що 03.11.2013 [PERSON] отримав у борг від [PERSON] грошові кошти у розмірі 10 000,00 доларів США и 14500,00 Євро, з зобов`язанням повернути на першу вимогу [PERSON] 26.11.2013 [PERSON] згідно вказаної розписки та зі згоди [PERSON] збільшив суму боргу по розписці до 17250,00 доларів США та 14500,00 Євро, які зобов`язався повернути на першу вимогу [PERSON] , що підтверджується оригіналом власноручно написаної [PERSON] розписки. 27.11.2013 [PERSON] отримав у борг від [PERSON] суму у розмірі 264 000,00 грн. (еквівалент 32000,00 доларів США), з зобов`язанням повернути на першу вимогу, що підтверджується оригіналом власноручно написаної [PERSON] розписки. Вказані позики є безпроцентними. Згідно висновку № 1360 судово-технічної експертизи документів від 06.06.2017, в наданій на дослідження «Розписке» від 27.11.2013, що міститься в матеріалах цивільної справи № 643/16960/15-ц на 133-му аркуші, рукописний текст « [PERSON] МТ 144284 выдан Московским РОХГУГУМВД Укр. В Харьк. Обл. 13 января 2011 г. Взял в долг у [PERSON] Паспорт [NUMBER] выдан Московским РОХГУГУМВД 5 июля 2012 г. сумму: 264000,00 грн. (двести шестьдесят четыре тыс. грн.) экв. 32000,00 долл. США (тридцать две тыс. долл. США). Обязуюсь вернуть по первому требованию. [PERSON] 27.11.2013 г.» та підпис від імені « [PERSON] » виконані у рукописний спосіб за допомогою кулькової ручки (ручок), стрижень якої був заповнений гелевим чорнилом чорного кольору (а.с.140-143 т.1). Доказів про повернення [PERSON] сум позичених грошових коштів за вказаними розписками позивач [PERSON] не надав та матеріали справи таких доказів не містять. Суд не приймає в якості належних, достовірних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження зустрічних позовних вимог [PERSON] надані ним ксерокопії розписок: від 13.06.2012 [PERSON] про отримання від [PERSON] грошових коштів у розмірі 194 400,00 грн. (еквівалент 24000,00 доларів США), в якій міститься запис [PERSON] про його зобовязання виплатити вказані кошти у випадку невиплати [PERSON] або [PERSON] ; від 13.10.2013 [PERSON] про отримання ним від [PERSON] грошових коштів у розмірі 30000,00 доларів США, в якій міститься запис [PERSON] про його зобовязання виплатити вказані кошти у випадку невиплати [PERSON] (а.с.34, 35 т.1), з підстав, що суду оригінали таких розписок не надані, та суд вважає зустрічні позовні вимоги в частині стягнення грошових коштів за вказаними розписками такими, що не є обґрунтованими та недоведеними, оскільки судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст. 1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Посилання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про те, що позивач вимогу від [PERSON] про повернення позичених коштів не отримував, а тому у [PERSON] відсутні правові підстави вимоги щодо негайного виконання обов`язку повернення грошових коштів за розписками, є безпідставним. Так, відповідачем [PERSON] надані належні докази про направлення 26.01.2016 [PERSON] за відомим зареєстрованим місцем його проживання вимоги про повернення позики за розписками (а.с.55,56 т.1). Крім того, [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом із вимогою про стягнення з [PERSON] суми боргу за розписками 18.03.2016, та [PERSON] достовірно відомо про існування зазначених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] суми боргу за розписками від 03.11.2013 з урахуванням розписки від 26.11.2013 та від 27.11.2013. Разом з тим, у розписці [PERSON] від 03.11.2013 з урахуванням розписки від 26.11.2013 боргове зобовязання виражене у валюті - 17250,00 доларів США та 14500,00 Євро, а грошовий еквівалент, тобто сума коштів у національній валюті України не визначена, не встановлений інший порядок повернення боргу та не передбачено його визначення у грошовому еквіваленті до національної валюти України - гривні, а тому правові підстави для перерахування боргу у доларах США та у Євро за офіційним курсом НБУ відсутні. У розписці [PERSON] від 27.11.2013 боргове зобовязання виражене у національній валюті - гривнях у розмірі 264 000,00 грн., з визначенням грошового еквівалента - долара США. З тексту розписки вбачається, що гроші позичальником отримані у гривні. Враховуючи, що умовами договору чітко передбачено надання грошей в позику в національній валюті України, а саме - 264 000,00 грн., вказана сума і підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] . Таким чином, зустрічні позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики від 27.11.2013 у розмірі 264000 грн. 00 коп., та заборгованість за договором позики від 26.11.2013 у розмірі 17250 доларів США та 14500 Євро. Оскільки первісний позов [PERSON] про стягнення з [PERSON] суми боргу не підлягає задоволенню, підстави для задоволення зустрічних позовних вимог в частині припинення зобовязання [PERSON] шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, відсутні. При зверненні до суду позивачем [PERSON] понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2727,33 грн. (а.с.1 т.1) та витрати за проведення судово-технічної експертизи документів у розмірі 4404,00 грн. (а.с.139 т.1); відповідачем [PERSON] понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 6890,00 грн. (а.с.51 т.1). Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, та стягує з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору у розмірі 4388 грн. 24 коп.; понесені [PERSON] судові витрати покладає на позивача у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Outcome: partial