Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Звернувшись в листопаді 2013 року до суду з позовом про захист своїх особистих немайнових прав та інтересів, а в січні 2014 року - із заявою про зменшення розміру позовних вимоги - співпозивачі [PERSON] та [PERSON] просять зобов'язати [PERSON] не чинити їм перешкод у спілкуванні з онуком - [PERSON], [INFO]. Просять встановити їм два дні побачень на тиждень з онуком [PERSON], а саме - кожні четвер та суботу по п'ять годин на світловий день без присутності матері - [PERSON], за місцем їхнього проживання: [ADDRESS], а також два рази на рік: один раз - під час літніх канікул протягом чотирнадцяти днів без присутності матері, другий раз - під час зимових канікул протягом семи днів без присутності матері, за місцем їхнього проживання: [ADDRESS]. Також просять стягнути з відповідачки на користь співпозивача [PERSON] документально підтверджені судові витрати: сплачений при пред'явленні позову судовий збір та витрати на оплату правової допомоги адвоката. Звернувшись в грудні 2013 року до суду із зустрічним позовом про захист своїх особистих немайнових прав та інтересів, відповідач - позивач [PERSON] просить визначити спосіб участі баби - [PERSON] та діда - [PERSON] у вихованні дитини - їх онука [PERSON], за умови встановлення контакту з дитиною, встановивши їм можливість систематичних побачень з онуком щотижня у п'ятницю та суботу з 16 до 19 год., з обов'язковим повідомленням матері про місце їхнього спілкування, в період перебування малолітнього [PERSON] на території України. Просить відмовити повністю у задоволенні первісного позову [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в спілкуванні з онуком, поклавши на позивачів - відповідачів судові витрати. В судовому засіданні позивачі - відповідачі свої вимоги підтримали та з мотивів, наведених ними у позовних заявах (а.с.3,4, 44), просять задовольнити позов у повному обсязі, а у задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовити за безпідставністю позовних вимог. Представник відповідача - позивача в судовому засіданні підтримав вимоги своєї довірительки та з мотивів, наведених [PERSON] у зустрічній позовній заяві (а.с.20 - 23), просить її позов задовольнити, а у задоволенні первісного позову відмовити за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог. Представник третьої особи в судовому засіданні вказала на можливість задоволення як первісного так і зустрічного позову з урахуванням висновку від 06.02.2014 р. №08-213 органу опіки та піклування Рівненського міськвиконкому щодо розв'язання спору (а.с.59, 60). З'ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що у задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний задовольнити з таких підстав. На підставі поданих учасниками цивільного процесу та досліджених в судовому засіданні письмових доказів (копій документів) судом встановлено, що позивачі - відповідачі (далі - подружжя [PERSON]) є дідом та бабою малолітнього [PERSON], [INFO]. Батьками дитини є син подружжя [PERSON] - [PERSON], [INFO], уродженець м.Новосибірськ Російської Федерації, та їхня колишня невістка - відповідач-позивач [PERSON], [INFO], уродженка м.Рівне. Місце проживання подружжя [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS], де вони і фактично проживають (а.с.5 - 10, 24, 26, 49). Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 січня 2012 року, ухваленим у цивільній справі №2-7348/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірванню шлюбу, шлюб між сторонами було розірвано, а місцем проживання малолітнього [PERSON] визначено місце проживання його матері - [PERSON] (а.с.11). 17 червня 2014 року відповідач-позивач разом зі своїм сином вибули з України на постійне місце проживання у державу Канада, де й проживають по даний час. Зазначена обставина учасниками цивільного процесу в судовому засіданні була визнана, а також документально підтверджується наявними у справі матеріалами (а.с.82 - 87, 93 - 100). Відповідно до ст.257, 263 СК України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Як передбачено ч.2 ст.159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. В обґрунтування своїх позовних вимог подружжя [PERSON] посилаються на ту обставину, що до виїзду з їхнім онуком за кордон колишня невістка [PERSON] чинила їм перешкоди у спілкуванні з малолітнім [PERSON] та його вихованні, при цьому налаштовувала дитину вороже проти них. Однак, суд вважає встановленою відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги подружжя [PERSON], оскільки вищезазначена обставина не знайшла в судовому засіданні свого підтвердження жодним із процесуальних джерел доказів, передбачених ч.2 ст.57 ЦПК України. Показання допитаних за клопотанням співпозивачів свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] суд відхиляє як неналежні докази, тобто такі, що не містять інформації щодо предмета доказування. Разом з тим, з пояснень співпозивача-відповідача [PERSON] та представника відповідача-позивача [PERSON], наданих ними суду, вбачається, що між ними сторонами склалися особисті неприязні стосунки як між свекрухою (свекром) та невісткою. Натомість, як видно з висновку від 06.02.2014 р. №08-213 органу опіки та піклування Рівненського міськвиконкому (а.с.59, 60), в ході бесіди з дитиною спеціаліста Служби у справах дітей було з'ясовано, що хлопчик знає бабусю, дідуся, але не має бажання спілкуватися з ними, мотивуючи це тим, що вони ображали його маму. За підсумками спілкування з малолітнім [PERSON] психолога встановлено, що взаємостосунки онука з бабусею та дідусем характеризуються зниженням рівня прихильності до них через образу (бабуся та дідусь негативно відгукуються про маму дитини), тому хлопчик не бажає спілкуватися з ними. Виходячи з вищенаведених норм сімейного законодавства, встановлених обставин і визначених відповідно до них правовідносин, суд приходить до висновку, що у задоволенні первісного позову слід відмовити, за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог, оскільки судом не встановлено, що [PERSON] порушила право подружжя [PERSON] на спілкування з їх онуком та його виховання, натомість зустрічний позов слід задовольнити повністю, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, а саме - факту постійного проживання матері та дитини за межами України, особистої прихильності хлопчика до матері та сформованої неприязні до діда й баби, а також з урахуванням рекомендацій, наведених у висновку органу опіки та піклування щодо розв'язання спору: визначити спосіб участі бабусі та дідуся у вихованні онука, встановивши наступний графік побачень - щотижня у п'ятницю та суботу з 16 год. до 19 год. Відповідач-позивач документально підтвердила понесені неї судові витрати у виді сплаченого при пред'явленні позову судового збору в сумі 229 грн. 40 коп. (а.с.19), тому вказані витрати підлягають до стягнення на її користь солідарно з позивачів-відповідачів.

Outcome: approved