Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

згідно вимог позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача 3 499 грн. 92 коп. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що Комунальним закладом «Рівненська центральна районна лікарня» понесені витрати на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] на вказану суму. Всіх учасників судового процесу відповідно до ст.ст.74-76 ЦПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи. У поданих до суду заявах прокурор та представник позивача просять справу слухати у їх відсутність, позов підтримують повністю. Відповідач, будучи допитаним Володимирецьким районним судом Рівненської області згідно судового доручення, позов визнав частково, оскільки не має змоги одночасно погасити даний борг. Зважаючи на те, що явку сторін не було визнано обов'язковою, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності вказаних осіб та згідно ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до таких висновків. Згідно ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а тому кожна з них повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. З матеріалів справи вбачається, що 06 січня 2015 року близько 16 год. 00 хв., перебуваючи в будинку [PERSON], що по вул.Підгірна в смт.Оржів Рівненського району Рівненської області на грунті особистих неприязних стосунків [PERSON] умисно наніс не меньше двох ударів правою рукою в голову [PERSON], в результату чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, гематоми повік, забою обличчя зліва, які згідно висновку експерта №223 відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоровя. Вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 24 червня 2015 року відповідача визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Питання відшкодування збитків, спричинених кримінальним правопорушенням, залишилось невирішеним. Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для покладення на відповідача матеріальної відповідальності за шкоду. Відповідно до розрахунку № 694 від 21 серпня 2015 року витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину становлять 3 499 грн. 92 коп. Суд вважає, що позивачем належними доказами доведено заподіяння відповідачем шкоди, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідачем не надано будь-яких доказів на спростування доказів, наданих позивачем і у суду немає підстав вважати обставини, викладені у них, такими, що не відповідають дійсності. У зв»язку із задоволенням позову з відповідача, відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню в прибуток держави судові витрати по справі. З огляду на викладене, згідно ст.ст.22, 530, 1166 ЦК України,

Outcome: approved