Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-14 00:00:00

Згідно позовної заяви, за рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 13.02.2013 року з нього на користь відповідачки [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.01.2013 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначив, що під час розгляду вищевказаної справи він не заперечував щодо стягнення з нього аліментів в заявленому [PERSON] розмірі, однак на сьогоднішній день вважає, що визначений за вищезгаданим рішенням суду розмір аліментів підлягає зменшенню в порядку ст.192 СК України у звязку зі зміною його сімейного та матеріального становища. На даний час позивач створив нову сімю і проживає в шлюбі з [PERSON] від якого має двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Вважає, що виникнення обовязку утримувати ще двоє дітей впливає на його майновий стан та здатність сплачувати 1/3 частини свого заробітку на утримання сина [PERSON] від першого шлюбу. Крім того, подальша сплата 1/3 частини заробітку на утримання останнього, призведе до дисбалансу в забезпеченні дітей та того, що інші діти - син [PERSON] та донька [PERSON] опиняться у більш складному майновому становищі та будуть позбавлений можливості отримувати від нього належне утримання. Позивач зазначив, що нещодавно травмував ногу у звязку з чим йому зроблено операцію, а на лікування та відновлення його фізичного стану необхідно багато коштів. [PERSON] працює у ТзОВ «АВ метал груп» м.Дніпро, тому значні кошти йому доводиться витрачати на доїзд з місця роботи додому, при цьому заробітну плату останній отримує в мінімальному розмірі, яка є єдиним джерелом його доходу. На підставі наведеного, позивач просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього за виконавчим листом Нетішинського міського суду Хмельницької області від 13.02.2013 року на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], з 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 1/4 всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом. Сторони надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач в поданій заяві свої позовні вимоги підтримав. Відповідачка позов не визнала, у своїх письмових запереченнях зазначила, що позивачем не надано жодних документів, які б підтверджували його неспроможність сплачувати аліменти на утримання їхнього спільного сина; не подав до суду докази понесених витрат на лікування внаслідок травмування ноги; вказані позивачем дані щодо нібито сплати ним аліментів у значно більших сумах від встановлених гарантованих державою мінімального розміру виплат станом на 01.12.2017 року теж не відповідає дійсності. Вважає, що позивач має змогу сплачувати аліменти на утримання їх спільного сина у визначеному судовим рішенням розмірі, вказуючи на достатність його матеріального забезпечення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задоволити, виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.180, ч.3 ст.181, ч.2 ст.182, ч.1 ст.192 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Як роз'яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства, стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. При зміні розміру аліментів, аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Виходячи з наведеного, зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку погіршення матеріального стану платника аліментів, якщо у нього зменшився дохід чи такий взагалі відсутній або з'явився додатковий обов'язок сплати аліментів на утримання інших осіб (неповнолітніх, непрацездатних), змінився сімейний стан, тощо. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що позивач та відповідачка є батьками [PERSON], [INFO]. Згідно з рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 13.02.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.01.2013 року до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається з матеріалів справи, на даний час позивач перебуває у шлюбі з [PERSON], який зареєстровано 12.12.2012 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Ковелю реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис №523. Звертаючись з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач зазначив, що у нього змінився сімейний стан, оскільки в новому шлюбі у нього народилось ще двоє дітей: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Ця обставина не заперечується сторонами та підтверджена даними свідоцтв про народження останніх. Судом встановлено, що у позивача змінився сімейний і матеріальний стан на день звернення до суду в порівнянні з його матеріальним та сімейним станом на час постановлення Нетішинським міським судом Хмельницької області рішення про стягнення аліментів по справі №2/679/152/2013 від 13.02.2013 року, на підставі якого 13.02.2013 року видано виконавчий лист, у звязку з виникненням обовязку утримувати ще двоє дітей, що впливає на здатність позивача сплачувати 1/3 частини свого заробітку на утримання сина від першого шлюбу. Сплата аліментів у зазначеному розмірі призводить до того, що інші діти позивача син [PERSON] та донька [PERSON] знаходяться у більш складному майновому становищі та позбавлений можливості отримувати належне утримання від батька. За наявності кількох дітей суд повинен виходити із рівності прав кожної дитини на належне матеріальне утримання з тим, щоб одна дитина не перебувала в гіршому становищі порівняно з іншою, тому суд вважає, що наведене є підставою для застосування положень ч.1 ст.192 СК України. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що обоє батьків зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття, суд вважає за доцільне зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], з 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття на 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення до суду - 31.07.2017 року. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд вважає за необхідне відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в розмірі 640 гривень.

Outcome: approved