Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Згідно позовної заяви [PERSON] 22 вересня 2002 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбів Відділом реєстрації актів громадянського стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області було зроблено актовий запис за № 98. Від спільного проживання у них [INFO] року народився син [PERSON], який за їхньою згодою фактично проживає з відповідачкою. За згоди відповідачки син періодично проживає з ним, він приймає участь у вихованні сина. Через певні конкретні обставини вони з відповідачкою 08 липня 2013 року припинили подружні сімейні стосунки, стали проживати окремо. В липні 2015 року він звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Рішенням Нетішинського міського суду від 18.08.2015 року шлюб між ними розірвано. Питання про стягнення аліментів на утримання сина Єгора судом було вирішено раніше, рішення суду він виконує. Свої особисті речі та частину речей придбаних під час шлюбу відповідачка забрала. На даний час не виникає спору і щодо майна, яке частково залишилось в квартирі, в якій вони проживали до припинення подружніх сімейних стосунків. Разом з тим, станом на сьогодні їм не вдається шляхом перемовин вирішити питання про права на квартиру, яка свого часу була ними придбана. Так, відповідно до Договору купівлі-продажу, який було укладено 08.09.2006 року, він є власником квартири [ADDRESS] Однак, оскільки квартира придбана під час спільного проживання в зареєстрованому шлюбі вона відповідно до чинного законодавства є об»єктом спільної сумісної власності. Оскільки використовувати однокімнатну квартиру в подальшому разом вони не можуть у зв»язку із розірванням шлюбу, виникла необхідність вирішення питання про визначення частки кожного із подружжя в спільній сумісній власності, припинення права на частку в квартирі із сплатою грошової компенсації одним із подружжя іншому. При визначенні часток кожного із них на дану квартиру слід врахувати, що для придбання квартири вони частково позичали кошти в банку - Договір про іпотечний кредит № Ф1-06/47291-3036 від 11.09.2006 року було за їхньою з відповідачкою згодою оформлено на нього. Так, із 101400.00 гривень за квартиру 25650.00 гривень ними було сплачено до підписання договору купівлі-продажу, а 75750.00 гривень - після отримання кредитних коштів. Зобов»язання по кредитному договору станом на 08 липня 2013 року - день фактичного припинення подружніх сімейних стосунків - залишались не виконаними, тому починаючи з 08 липня 2013 року зобов'язання перед банком виконував він особисто, як сторона по договору і власними коштами. З огляду на конкретні обставини, що зазначені вище та з урахуванням ч.2 ст. 70 Сімейного Кодексу України вважає, що суд при визначенні їхніх з відповідачем часток у спільній сумісній власності на квартиру повинен відступити від засад рівності часток у спільній сумісній власності. Так, зобов»язання, що виникли у нього по Договору про іпотечний кредит № Ф1-06/47291-3036, укладеному ним в інтересах сім»ї та з відома відповідачки 11.09.2006 року ним виконувались, починаючи з 11.09.2006 року по 08.07.2013 року шляхом внесення їхніх спільних коштів в банк - всього за період з 11.09.2006 року по 08.07.2013 року ним було сплачено по Договору про іпотечний кредит 105396.00 гривень. Як зазначалось вище, починаючи з 08.07.2013 року зобов»язання перед банком виконував він особисто власними коштами - всього за період з 08.07.2013 року ним зобов»язання по Договору про іпотечний кредит виконані на суму 24936.00 гривень. Таким чином квартиру ними було придбано за 155982 гривні відповідно - за рахунок їхніх спільних коштів в загальній сумі - 131046 гривень /25650+105396= 131046/ і за рахунок особистих його коштів в сумі 24936 гривень. Оскільки оплата придбаної квартири була профінансована за рахунок спільних коштів подружжя лише в розмірі 131046 гривень, тобто на 84/100 вважає, що відповідачка має право тільки на 1/2 тієї частини квартири, яка була профінансована за рахунок цих коштів, а саме на 1/2 від 84/100 частин квартири /131046:155982=0,84=84/100/ - відповідно на 42/100 частин квартири. Частка кожного із подружжя при придбанні коштувала 131046 : 2= 65523.00 гривні. Оскільки частково зобов»язання по Договору про іпотечний кредит були ним виконані за рахунок власних коштів після фактичного припинення подружніх сімейних стосунків його частка в квартирі становить 58/100 квартири відповідно 42/100 частин придбаних спільно із відповідачкою та 16/100 - придбаних за власні кошти /24936 : 155982= 0.16=16/100/ Квартира [ADDRESS] є однокімнатною квартирою і не може бути розділена між ними в натурі. Враховуючи ту обставину, що його частка в квартирі є більшою порівняно із часткою відповідачки, що відповідачка забравши речі покинула дану квартиру, що протягом тривалого часу він проживаючи в квартирі утримує квартиру, що він має можливість сплатити відповідачці грошову компенсацію за належну їй частку в квартирі, він вважає за можливе поставити питання про припинення права [PERSON] на 42/100 частин квартири зі сплатою їй грошової компенсації за цю частку в квартирі. Квартиру, що є об»єктом спільної сумісної власності він оцінює в 476190.00 гривень. Вартість частки квартири, яка підлягає грошовій компенсації [PERSON] становить 200000.00 гривень. У випадку, якщо відповідачка не погодиться із вказаною ним вартістю її частки змушений буде клопотатись про призначення по справі відповідної судової експертизи. Враховуючи вищевикладене, з посиланням на підставі ст.ст 57,60,61,65,70,71 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 364,365 Цивільного Кодексу України просить постановити рішення, яким визначивши частку [PERSON] в квартирі [ADDRESS] в розмірі 42/100 припинити її право власності на цю частку, стягнувши з нього на її користь грошову компенсацію в розмірі 200000 гривень, виходячи із вартості квартири станом на день пред»явлення позову 476190.00 гривень. Для забезпечення виконання рішення суду про сплату грошової компенсації він готовий внести 200000.00 гривень на депозитний рахунок суду або рахунок наданий відповідачкою. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, посилаючись на обставини, закладені в позові. Відповідачка та її представник позов визнали повністю. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, відповідачкою позов, всі фактичні обставини, закладені в позові визнаються в повному обсязі. Крім того згідно свідоцтва про укладення шлюбу, такий між сторонами укладено 22 вересня 2002 року (а.с.4). Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно комунального підприємства Нетішинського бюро технічної інвентаризації від 11 вересня 2006 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 08 вересня 2006 року. (а.с.8). Таким чином судом встановлено, що мають місце законні підстави для ухвалення рішення про задоволенню позову. Суд також вважає за необхідне понесені сторонами судові витрати залишити за ними.

Outcome: approved