Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

Згідно позову, з відповідачкою позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з 29 липня 2006 року, шлюб зареєстрований Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 571. Сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Між сторонами з серпня 2015 року припинені фактичні шлюбні відносини через різні погляди подружжя на взаємовідносини в сімї, виховання дитини, матеріальне забезпечення сімї. Відповідачка перестала поважати позивача, ігнорувала його вимоги щодо належного санітарного утримання квартири, де вони проживали, провокує скандали в присутності дитини. Позивач прийшов до переконання, що подальше збереження сімї стало неможливим, просить розірвати шлюб з відповідачкою. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав в повному обсязі вимоги за позовною заявою та фактичні обставини на яких вони ґрунтуються. Позовні вимоги додатково обґрунтував подружньою зрадою відповідачки. Пояснив, що за наданий судом строк примирення вони з дружиною не примирилися і він наполягає на своїх позовних вимогах. Відповідачка [PERSON] в суді заперечила проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Стверджує, що вона позивача любить і вважає можливим зберегти сімю. Позивач є емоційною людиною і за шістнадцять років подружнього життя вони з ініціативи останнього пять разів розходилися і з його ж ініціативи знову сходилися. Наполягає на тому, що вона чоловіка ніколи не зраджувала а спілкується з іншими чоловіками оскільки позивач також спілкується з іншими жінками. Просить дати максимальний строк на примирення. На підставі досліджених письмових доказів судом встановлені наступні фактичні обставини: Згідно свідоцтва про шлюб (а.с. 12), 29 липня 2006 року позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] (дошлюбне прізвище - Скрипниченко) [PERSON] уклали шлюб. Укладення шлюбу зареєстроване Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровській області, актовий запис № 571. З копії свідоцтва про народження (а.с. 6) вбачається, що сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Сторони з серпня 2015 року фактично припинили шлюбні відносини, шлюб розпався, відновлення шлюбних відносин позивач категорично не бажає. Вирішуючи позовні вимоги щодо розірвання шлюбу суд враховує наступне: Згідно ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 10 своєї постанови № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Ухвалою суду від 22 жовтня 2015 року згідно вимог ст. 111 Сімейного кодексу, ч. 2 ст. 191 ЦПК України сторонам був призначений строк для примирення до 23 листопада 2015 року і провадження у справі на цей час було зупинене. Згідно пояснень сторін, протягом зазначеного строку сторони не примирилися і позивач наполягає на розірвання шлюбу судом. Оскільки судом вжито заходів до примирення подружжя, які результатів не дали, можливості для примирення подружжя з урахуванням фактичних обставин справи на думку суду вичерпані, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають вирішенню по суті. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За ч. 1 ст. 110 цього ж Кодексу, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Як зазначено в ч. 2 ст. 112 цього ж Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі вищенаведених фактичних обставин судом встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, і позовні вимоги про розірвання шлюбу на підставі ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України підлягають задоволенню. З відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору у розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved