Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Згідно заяви, що надійшла до суду 16.11.2015 року, заявниця зазначила, що, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 10.04.1995 року, яке було видане на підставі розпорядження керівника органу приватизації Вільногірського виробничого об'єднання «Дніпроспецсільгоспмонтаж», який був забудовником будинку № 37-а по вул. Жовтневі в м. Вільногірську Дніпропетровської області, від 23.03.1995 р. за №11, їй а також членам її сім'ї - [PERSON], її чоловікові, синові [PERSON] і донці [PERSON], було передано у спільну власність квартиру [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло. Зазначену вище квартиру, до її приватизації відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», було отримано її чоловіком [PERSON] на сім'ю із 4-х осіб, перелічених вище, за ордером № 124 серії «Б» від 23.06.1994 року, виданого на підставі рішення виконкому Вільногірської міської ради за № 196 від 17.05.1994 року, що підтверджується ордером на житло. Після проведеної приватизації згаданої вище квартири, актом прийому-передачі від 10 квітня 1995 року, квартиру було передано власнику, що підтверджується зазначеним актом. Право власності на квартиру повинно було бути зареєстровано відповідно до чинного на той час законодавства, установою, яка здійснювала інвентаризацію нерухомого майна. На той час, оскільки в м. Вільногірську БТІ було відсутнє, для проведення реєстрації права власності на квартиру, власники житла звернулись до малого підприємства «Конкурент», яке діяло в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області. Зазначеним вище підприємством було виготовлено технічний паспорт та здійснено реєстрацію права власності на житло, про що на звороті свідоцтва про право власності на квартиру було зроблено відповідну відмітку МП «Конкурент» про внесення запису в реєстрову книгу за № 212, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло. 29 жовтня 2013 р. її чоловік [PERSON] помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом про його смерть, в зв'язку з чим відкрилась спадщина за законом на його майно, в тому числі й на належну йому частку в зазначеній вище квартирі. У встановлений законом строк, а саме 28 листопада 2013 р., вона звернулась с заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, а її діти [PERSON] та [PERSON] в цей же день подали до нотаріальної контори заяви про відмову від своїх часток в спадщині на її користь, що може бути підтверджено матеріалами спадкової справи, в якій знаходяться зазначені вище заяви. Однак, нотаріусом їй було усно роз'яснено про неможливість вчинення нотаріальної дії та неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка [PERSON], в зв'язку з тим, що відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі в тексті - Інструкція), видача свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності може бути здійснена тільки після виділення частки померлого у спільному майні, а також при наявності витягу з Єдиного державного реєстру прав власності на нерухоме майно, в зв'язку з чим, їй було рекомендовано звернутись до державного реєстратора реєстраційної служби Вільногірського міського управління юстиції для проведення реєстрації права на нерухоме майно - зазначену вище квартиру, що нею і було зроблено. Рішенням державного реєстратора Вільногірського МУЮ від 22 листопада 2013 року за № 8228582 у державній реєстрації права на квартиру було відмовлено в зв'язку з тим, що подані документи не відповідають вимогам та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, що підтверджується рішенням реєстратора, та невідповідність фактичним даним, зазначеним в свідоцтві про право на житло, даним технічної документації на нього. З приводу отримання підтвердження про державну реєстрацію права на житло, вона також зверталась до БТІ м. Вільногірська, де їй було усно повідомлено про те, що МП «Конкурент» технічну та іншу документацій на квартиру та на будинок в цілому не передало, в зв'язку з чим, було виготовлено КП «БТІ м. Вільногірська» новий технічний паспорт на згадану вище квартиру від 25 листопада 2013 р., що може бути підтверджено шляхом допиту в якості свідка працівника БТІ. Згідно з даними КП «БТІ м. Вільногірська», загальна площа квартири складає 158, 4 кв. метри, з яких 53, 3 кв. метри житлової площі, також встановлено що забудовником був збудований балкон під цифрою «V» в технічному паспорті, площею 6,0 кв. метри. За даними ж технічного паспорту, складеного МП «Конкурент» в 1995 році, що додається, загальна площа квартири складає 102,0 кв. метри, з яких загальна житлова - 54, 1 кв. метри. Таким чином і в свідоцтві про право власності на житло, зазначеному вище, не вірно було визначено загальну площу квартири 102,0 кв. метри, що не відповідає дійсності. Крім того, до технічного паспорту на квартиру помилково не було включено наступні приміщення: вбудований в будинок гараж площею 23,4 кв. метри, вбудована в будинок комора площею 24, 3 кв. метри, тамбур площею 3, 1 кв. метри, які були збудовані забудовником житлового будинку, в якому розташовано спірну квартиру, та самовільно не будувались, та в первісну технічну документацію, хоч і були включені, але з невідомих причин узаконені не були та до свідоцтва про право власності на квартиру включені не були. Таким чином, на сьогоднішній день, відсутні відомості про державну реєстрацію права власності на вказане вище житло за його власниками, а правовстановлюючий документ на квартиру в частині площі житла та допоміжних приміщень, не відповідає технічним даним на це житло. За таких підстав, підтвердити своє право власності на житло, зареєструвати це право власності на нього, та отримати свідоцтво про право власності на спадщину після смерті [PERSON] є не можливим з підстав, викладених вище. При житті [PERSON], власники зазначеної вище квартири до органу місцевого самоврядування та БТІ про внесення до технічної та правовстановлюючої документації приміщень, що не увійшли в технічну документацію, не звертались. Відповідно до ч. 4 ст. 355 ЦК України, спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. При житті [PERSON] та після його смерті, між співвласниками зазначеної вище квартири, які перелічені вище, договір про визнання зазначеної квартири спільною сумісною власністю не укладався, та з такими заявами власники зазначеної вище квартири, ні до кого не звертались. Крім того, діюче законодавство України передбачає такі форми власності як спільна сумісна, або спільна часткова. В свідоцтві ж про право власності на житло, зазначену вище квартиру, форма власності взагалі не визначена. Таким чином, орган приватизації не визначив у встановленому законом порядку, яку спільну власність на квартиру мають її співвласники, що не відповідає вимогам чинного законодавства України та унеможливлює отримання права на спадщину після смерті [PERSON] Оскільки один із співвласників майна - зазначеної вище квартири, [PERSON], помер, то визначити частки кожного із співвласників зазначеної квартири в добровільному порядку, є неможливим. Так само усунути всі перелічені вище недоліки, наявні у правовстановлюючому документі на квартиру та технічному паспорті на неї, на цей час, також є неможливим з підстав, викладених вище. Відповідно до ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Оскільки домовленості між співвласниками зазначеної вище квартири щодо перерозподілу часток між ними та спору з цього ж приводу між ними ніколи не було і на цей час не має, позивачі вважають, що кожному з співвласників зазначеної квартири має належати по закону її 1\\4 частина. З приводу наявних правовідносин, які склались стосовно володіння зазначеним вище житлом, вона в установленому законом порядку зверталась до суду з позовом до Вільногірської міської ради Дніпропетровської області про визнання права спільної часткової власності. Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2015 р., що набрало чинності (справа № 174\\552\\15-ц, 2А174\\258\\2015), її позовні вимоги було задоволено частково, а саме визнано належність 1\\4 частки зазначеної вище квартири на праві приватної спільної часткової власності при житті [PERSON] - моєму чоловікові, та визнано право спільної часткової власності по 1\\4 частці за кожним із співвласників зазначеної квартири, відповідно до технічних відомостей, зазначених у свідоцтві про право власності на квартиру, яке було видано органом приватизації в 1995 році. Оскільки реєстрацію права власності на зазначене нерухоме майно при існуючих на цей час обставинах здійснити є неможливим, а право власності на нього за чинним законодавством України виникає саме з моменту його державної реєстрації, то за рішенням суду необхідно встановити факт, що має юридичне значення, а саме - визначити, що фактично входить до складу зазначеного вище житла, яке є спільною частковою власністю осіб, перелічених вище. Крім того, раніше в суді слухалась цивільна справа № 174/135/14-ц п/с № 2/174/162/2014 за її позовом до виконкому Вільногірської міської ради про визнання майна спільною частковою власністю, до матеріалів якої було долучено копії та оригінали документів, які перелічені в цій заяві, та які можуть підтвердити факти та обставини, викладені в цій заяві. Також по зазначеній вище справі, судом призначалась та проводилась судова будівельно-технічна експертиза, висновки якої також мають доказову силу та встановлюють певні факти по цій справі, оскільки за висновками експертизи стан житлових та нежитлових будівель в квартирі, відповідають технічним та будівельним нормам, що діють та діяли в Україні, а використання квартири за її призначенням є технічно безпечним. Так само при вирішенні справи за її позовом до Вільногірської міської ради про визнання зазначеної вище квартири спільною частковою власністю, перевірялись та досліджувались судом докази, які долучались до справи та витребовувалися судом під час розгляду цієї справи. Вирішити питання для якого слід встановити факт, що має юридичне значення, а саме - визначити обсяг майна, що є предметом спільної часткової власності усіх співвласників, без винесення судом рішення, на цей час є неможливим з підстав, викладених вище. На підставі зазначеного вище та відповідно до вимог ст. 256, 257 ЦПК України, заявниця прохає: Встановити факт, що має юридичне значення, що об'єктом права спільної часткової власності, по 1/4 частині за кожним із співвласників, якими є [PERSON], при житті був [PERSON], [PERSON] та [PERSON], є квартира посімейного, спільного заселення № 2, розташована на 1-2 поверхах двоповерхового будинку № 37-а по вул. Жовтневій в м. Вільногірську Дніпропетровської області, яка складається з чотирьох кімнат, житловою площею 53, 3 кв. метри, у тому числі: 1-а кімната площею 17.4 кв.м.; 2-а кімнату площею 9,3 кв.м.; 3-я кімната площею 15,2 кв. м.; 4-а кімната площею 11.4 кв.м.; кухня площею 11,9 кв. м.; 2 ванні кімнати площею 2,4+ 2,3 кв.м.; 2 вбиральні площею 1,4+1,2 кв.м.; 2 коридори площею 15,4 + 8,6 кв. м.; комора площею 24,3 кв.м.; три балкони площею 2,4+2,7+ 6,0 кв.м.; тамбур площею 3,1 кв.м.; гараж площею 23,4 кв.м., загальною площею 158,4 кв. метри. 2. Оглянути в судовому засіданні матеріали цивільної справи № 174/135/14-ц п/с № 2/174/162/2014 за її позовом до виконкому Вільногірської міської ради про визнання майна спільною частковою власністю та матеріали цивільної справи за її позовом до Вільногірської міської ради № 174/552/15-ц, 2/174/258/2015, а також матеріали цивільної справи № 174/279/15-ц про встановлення факту, що має юридичне значення, яка розглядалась судом раніше. В судове засідання заявниця не зявилася та надала заяву про розгляд справи за її відсутності, з участю її представника адвоката [PERSON] (а.с.21) Представник заявниці, адвокат [PERSON], який не обмежений в його повноваженнях, також в судове засідання не з'явився та надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності його довірительки. (а.с.26) Заінтересовані особи, [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися та надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, де зазначили, що заяву підтримують. (а.с.23,25) Заінтересовані особи: Реєстраційна служба Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області та Вільногірська міська рада Дніпропетровської області, в судове засідання своїх представників не направили, але самі були повідомлені про час, дату та місце судового засідання належним чином. (а.с. 17,19) Враховуючи обставини, стосовно неявки учасників справи, суд

Outcome: approved