Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

Зміст позовних вимог, пояснення сторін. 23 листопада 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 14 червня 2016 року уклав шлюб з відповідачем. Спільних дітей з відповідачем не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось через постійні сварки, не могли дійти спільної думки у вирішенні важливих питань. Наданий час сімейні стосунки між сторонами припинені. Фактично шлюбно - сімейні відносини не підтримують з січня 2017 року. Спільне господарство не ведеться. Примирення позивачка вважає не можливим, оскільки подальше збереження сім'ї та спільне проживання порушуватиме інтереси позивачки. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, у разі повторної неявки позивача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав письмову заяву про розгляд справи без його участі позовні вимоги визнає в повному обсязі. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 14 червня 2016 року Ізюмським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області зареєстровано шлюб між учасниками справи, актовий запис № 100 ( а.с.8). Сторони припинили подружні відносини в січні 2017 року, спільне господарство не ведеться, втрачені фізичні та духовні зв'язки. У відповідності до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивачка вказує суду, що сумісне подружнє життя не склалося,причиною розірвання шлюбу стали постійні сварки та не знаходження спільної думки у вирішенні важливих питань. Норми права, що регулюють правовідносини під час розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка та відповідач наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити своє дошлюбне прізвище «[PERSON]». Частиною 1статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову позивачкою було сплачено судовий збір у сумі 704,80 грн, що підтверджується квитанцією (а.с.2), то з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 704,80 грн. .

Outcome: approved