Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

Згідно з поданим позовом в останньому заявлено вимогу про підтвердження обставини нікчемності правочинів щодо передання права вимоги за договором іпотеки №607-І-024-В6/1 від 12.10.2006 р., укладеним між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та [PERSON] щодо предмета іпотеки - домоволодіння та земельної ділянки, розташованих за адресою [ADDRESS] , від Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та від Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Дніпрофінансгруп» і внаслідок цього визнати перехід права вимоги за договором іпотеки №607-І-024-В6/1 від 12.10.2006 р. від Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та від Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Дніпрофінансгруп» таким, що не відбувся. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] уклала з ПАТ «УкрСиббанк» 12.10.2006 р. договір про надання споживчого кредиту №607-І-024-В6 із визначенням суми кредиту в розмірі 28 000,00 дол. США. Для забезпечення виконання кредитного договору позивач уклала з ПАТ «УкрСиббанк» договір іпотеки №607-І-024-В6/1. За цим договором для забезпечення виконання зобов`язань перед ПАТ «УкрСиббанк» щодо повернення отриманого кредиту позивач в іпотеку передала домоволодіння та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , та позивачу стало відомо, що первісний кредитор - ПАТ «УкрСиббанк» відступив право вимоги за кредитним договором №607-І-024-В6 на користь іншого кредитора - ПАТ «Дельта Банк», а згодом ПАТ «Дельта-Банк» відступив право вимоги за кредитним договором №607-1- 024-В6 до третього кредитора - ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп». Жоден з кредиторів - ПАТ «УкрСиббанк», ПАТ «Дельта-Банк», ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» не повідомляв позивача про зміну та набуття прав за кредитним договором №607-І-024-В6. Наслідком цих відступлень прав вимоги стала державна перереєстрація права власності на предмет іпотеки з власника (іпотекодавця [PERSON] ) на нового власника ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп». Про намір здійснити перереєстрацію прав ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» позивача не повідомляв. Державна реєстрація права власності ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» на житловий будинок відбулася 21.05.2020 р., реєстрацію було проведено приватним нотаріусом Дніпровського міською нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. Згідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно підставою для державної реєстрації права власності на предмет іпотеки - житловий будинок визначено: договір іпотеки серія, номер: 4019, виданий 12.10.2006 р., видавник ПНДМНО Анісімов В.Е. ; договір про відступлення прав вимоги, серія та номер: 16, виданий 16.01.2020р., видавник ПН Київського міського нотаріального округу Антипова І.В.; вимога про повернення боргу, серія та номер: б/н, виданий 17.03.2020р., видавник: ТОВ «Дніпрофінансгруп». Як встановлено ч. І ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідності до ст. 18 Закону України «Про іпотеку» іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно зі ст. 24 Закону України «Про іпотеку» правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Нотаріально посвідчений письмовий договір відступлення прав вимоги за іпотечним договором №607-1- 024-В6/1 від іпотекодержателя ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк» не укладався, на переконання позивача, цей договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами між ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк» не можна вважати договором про відступлення прав вимоги за іпотечним договором №607-І-024-В6/1. Виходячи з відсутності нотаріально посвідченого договору, правочин з відступлення права за іпотечним договором №607-І-024-В6/1 від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк» є нікчемним та визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Нікчемними є також усі інші договори з передання права іпотеки за іпотечним договором №607-І-024-В6/1, укладені на підставі (нікчемного) договору про відступлення прав іпотеки між ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк». Зокрема, таким договором може бути договір, зазначений, як підстава для перереєстрації права власності на належний позивачу житловий будинок - договір про відступлення прав вимоги між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», серія та номер: 16, виданий 16.01.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І В. Між ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк» при укладанні договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами не було визначено обсяг прав вимоги за кредитним договором, укладеним позичальником [PERSON] , що передавалися до покупця - ПАТ «Дельта Банк». Це стало підставою для відмови у задоволенні заяви ПАТ «Дельта Банк» про заміну стягувана у виконавчих провадженнях №28166194 та №28169290 по виконанню виконавчого листа №2п-12/2011, виданого 17.06.2011 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська для стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» (ухвала Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.07.2015 р. у цивільній справі №199/7572/14-ц). Представник позивача вимоги позову підтримав повністю. Відповідач - 1 позов не визнав. Згідно з відзивом відповідача-1 на позовну заяву (а.с. 29-32) боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, постанові Верховного Суду від 20 березня 2019 року по справі № 61-7378св18). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджене порушення було обґрунтованим. Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку. Здійснюючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту, а суд, вирішуючи спір, зобов`язаний надати суб`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Якщо особа вважає, що її суб`єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізоване належним чином або на неї протиправно поклали певний обов`язок, така особа має право звертатися за судовим захистом. В разі відповідного звернення особи суд повинен розглянути питання про наявність порушеного суб`єктивного права заявника у конкретних правовідносинах і на підставі цього вирішити спір. На переконання відповідача -1, позивач в своєму позові не вказує, які саме його цивільні права та інтереси були порушені (не визнані чи оспорені). Представник відповідача -1 просив суд відмовити в задоволенні позову повністю. Згідно з відзивом відповідача - 2 на позовну заяву (а.с. 81) позивач була обізнана про відступлення ПАТ «Дельта Банк» прав за кредитним договором від 12.10.2006 р., укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та позивачем, який був нотаріально - посвідчений, та посилання позивача на те, що їй було невідомо про укладання оспорюваного договору, не відповідає дійсності, оскільки з доданої позивачем до позовної заяви ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.07.2015 року по справі № 199/7572/14. а також з інших процесуальних документів по вказаній справі, вбачається, що позивач (її представник) була присутня у судових засіданнях по вказаній справі при розгляді заяви ПАТ «Дельта банк» про заміну сторони у виконавчому провадженні (стягнення боргу за кредитним договором на користь АТ «УКРСИББАНК») на підставі оскаржуваного договору про выступления прав вимоги. Крім того, неповідомлення боржника про відступлення прав вимоги за його зобов`язаннями не є підставою для недійсності правочину, а виключно підставою для невиконання боржником свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ч. 2 ст. 517 ЦК України). Ще однією підставою недійсності правочину позивач вважає той факт, що в первісному договорі відступлення не було визначено обсяг прав, що відступаються. Вказане не відповідає дійсності та спростовується текстом оспорюваного договору (розділ 2 договору) та додатком № 1 до нього. Факт відмови Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська в задоволенні заяви про заміну стягувана у виконавчому провадженні в справі № 199/7572/14 свідчить не про невизначеність в договорі обсягу прав, що відступаються, а про ненадання ПАТ «Дельта Банк» відповідних доказів суду, на підставі яких останній мав би змогу встановити розмір заборгованості, що існувала на момент розгляду заяви про заміну стягувача. Згідно з відзивом відповідача-3 на позовну заяву (а.с. 73-74) позовні вимоги є необґрунтованими, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту порушення прав позивача чи інтересів з боку відповідачів. Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України, [PERSON] уклала з ПАТ «УкрСиббанк» 12.10.2006 р. договір про надання споживчого кредиту №607-І-024-В6, взяв на себе зобов`язання прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) у іноземній валюті в сумі 28 000,00 дол. США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором (а.с. 5). Для забезпечення виконання кредитного договору позивач уклала з ПАТ «УкрСиббанк» договір іпотеки №607-І-024-В6/1, за яким для забезпечення виконання зобов`язань перед ПАТ «УкрСиббанк» щодо повернення отриманого кредиту позивач в іпотеку передала домоволодіння та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7-8). За договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта-Банк» (а.с. 33-51, 101) ПАТ «УкрСиббанк» відступив право вимоги за кредитним договором №607-І-024-В6 на користь ПАТ «Дельта Банк», що підтверджується відповідним договором. За договором №2130/К від 16.01.2020 р. про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги ПАТ «Дельта-Банк» відступило право вимоги за кредитним договором №607-1- 024-В6 до третього кредитора - ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» (а.с. 52-58). ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» надсилало на адресу позичальника [PERSON] повідомлення про відступлення (а.с. 59), втім, вказане повідомлення не було отримано позичальником та повернуто за закінченням терміну зберігання (а.с. 59-63). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (дата та час формування якого 27.05.2020 р.) житловий будинок загальною площею 380 кв.м, житловою 38,2 кв.м за адресою: [ADDRESS] , належить ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» (а.с. 9). Процесуальні дії у справі: -ухвалою суду від 31.03.2021 р. за клопотанням позивача витребувані докази: судом постановлено витребувати від Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (61050, м. Харків, пр. Московський, 60) та Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б договір відступлення права іпотеки від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк» за договором іпотеки №607-І-024-В6/1 від 12.10.2006 р., укладеним між Публічним акціонерним товариством ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] щодо предмета іпотеки - домоволодіння та земельної ділянки, розташованих за адресою [ADDRESS] (в завіреній копії); витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (49044, м. Дніпро, вул. Автотранспортна, 2; оф.205) договір відступлення права іпотеки від ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» за договором іпотеки №607- І-024-В6/1 від 12.10.2006 р., укладеним між Публічним акціонерним товариством ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] щодо предмета іпотеки - домоволодіння та земельної ділянки, розташованих за адресою [ADDRESS] (в завіреній копії); витребувати від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександри Михайлівни ( [ADDRESS] ) документи, що стали підставою для державної реєстрації відступлення іпотеки за договором іпотеки №607-І-024-В6/1 від 12.10.2006р., укладеним між Публічним акціонерним товариством ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] щодо предмета іпотеки - домоволодіння та земельної ділянки, розташованих за адресою [ADDRESS] (в завіреній копії); витребувати з архіву Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська матеріали судової справи №199/7572/14-ц щодо розгляду заяви ПАТ «Дельта Банк» із заміни сторони у виконавчих провадженнях №28166194 та №28169290 по виконанню виконавчого листа №2п-12/2011, виданого 17.06.2011 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська для стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк»; -ухвалою суду від 14.06.2021 р. підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні 14.06.2021 р. Правовідносини між учасниками справи виникли із договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 08.12.2011 р. та договору та договору №2130/К від 16.01.2020 р. про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, який укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп». Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 124 Конституції України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним (ч. 2 ст. 215 ЦК). Правові наслідки недійсності правочину визначені ст. 216 ЦК України. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою (ч. 5 ст. 216 ЦК України). У розумінні приписів наведених норм повинен бути встановлений власний інтерес заінтересованої особи, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав. Як встановлено судом, позивач є позичальником за кредитним договором від 12.10.2006 р.; суду не було надано доказів про припинення вказаного зобов`язання. Відмовляючи в задоволенні позову, суд застосовує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 14.06.2019 р. (справа № 910/6642/18), в якій Верховний Суд зазначив, що відповідно до частини першої ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ст.ст. 3, 15, 16 ЦК України правовою підставою для звернення до є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце. У цьому висновку Суд спирається на подібні висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі № 920/1771/14 та постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 910/23369/17). Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 05.06.2018 у справі №338/180/17), тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу (див. mutatis mutandis висновки у пунктах 72-76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц). Вирішуючи спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Вимоги щодо належності, допустимості, достатності та достовірності доказів сформульовані у статтях 77-80 ЦПК України. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. У даній справі позивач просив суд підтвердити обставину нікчемності правочинів і внаслідок цього визнати перехід прав вимоги за договором іпотеки таким, що не відбувся, втім, позовна заява не містить посилання та відсутні докази який законний інтерес існує у позивача та в чому полягає його порушення в результаті укладених правочинів. З огляду на викладене суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, підлягають віднесенню на рахунок позивача.

Outcome: dismissed