Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, [PERSON] просить усунути йому перешкоди у користуванні житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] шляхом його вселення в це приміщення та зобов`язати відповідачку не чинити перешкоди позивачу в користуванні житловим приміщенням за цією адресою та передати ключі від усіх дверних замків в житловому приміщенні за цією адресою, посилаючись на те, що згідно з свідоцтвом про право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] від 10.11.1998 року позивач є власником спірного будинку. Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04 січня 2011 року. Також позивач зазначає, що іншого житлового приміщення він не має Відповідачка перешкоджає проживанню позивача у вказаному житловому будинку, змінивши замок, при намаганні позивача увійти до вказаного житлового будинку провокує його на сварки та конфлікти, у зв`язку із чим позивач позбавлений проживати в будинку за місцем своєї реєстрації, що стало причиною його звернення до суду. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Гостренко С.Д. у судове засідання не з`явилися, надали заяви, в яких заявлені позовні вимоги підтримали просили позов задовольнити, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] , яка про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в судове засідання не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала, тому суд на підставі п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цивільно-процесуальним Кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Частиною 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 Цивильного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч .1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою статті 76 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на жилий будинок від 10.11.1998 року позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] (а.с. 8). Право власності зареєстровано Артемівським бюро технічної інвентаризації. (а.с. 8 зворотній бік). Згідно з державним актом на право приватної власності на землю на а. с. 9 позивач також є власником земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] , яка була передана для індивідуального житлового будівництва. Як вбачається з копії рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04 січня 2011 року шлюб між [PERSON] , та [PERSON] , 1961 року народження, було розірвано. (а.с. 7). Відповідно до довідки № 1233 від 23.08.2018 року позивач [PERSON] зареєстрований в будинку [ADDRESS] . (а.с. 10). Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 червня 2019 року позовні вимоги [PERSON] задоволені: визнано спільною сумісною власністю [PERSON] і [PERSON] будинок [ADDRESS] , а також земельну ділянку площею 0,1890 га, розташовану по [ADDRESS] . Також вказаним рішенням визнано за [PERSON] і [PERSON] право власності на 1/2 частину будинку та земельної ділянки (а.с. 44-46.) Як встановлено ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Частиною першою ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Частиною першою статті 391 ЦК України закріплено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користуватися ним інакше як з підстав і у порядку, передбачених законодавством. Враховуючи докази, оцінку яким суд дав вище, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved