Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 17.11.2017 року позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом до відповідача, у якому просив поділити в натурі домоволодіння, що розташоване в [ADDRESS] , передавши [PERSON] та [PERSON] і визнавши за ними право приватної власності на відокремлені частини житлового будинку та господарські споруди, що відповідають розміру 43/200 часток кожної із сторін у спільному майні; виділити в натурі [PERSON] частку земельної ділянки домоволодіння, що розташоване в [ADDRESS] , на якій відповідно розміщена відокремлена частка житлового будинку з надвірними спорудами, що передається [PERSON] в результаті його поділу в натурі та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати В обґрунтування позовних вимог зазначив, що за договором дарування від 26.06.2008 року є власником 22/100 (двадцять дві сотих) частин домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] і складається із житлового будинку літ «Г» приміщення 1-3 (житлове), приміщення 1-4 кухня, 1/2 частина прибудови літ. «г2», літ. «Ж» туалет, огорожа 7, зливна яма 5, житлова площа даної частини 10,6 кв.м. із загального домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 44,6 кв.м. та житловою площею 27, 0 кв.м., житловий будинок літ. «Г» загальною площею 103,9 кв.м та житловою площею 46,1 кв.м., літ. «В» - сарай, літ. «З» - сарай, літ. «Е» - туалет, літ. «Ж» - туалет, літ. «Б» - літня кухня, літ. «Д» - душ, водопровід 3, вигрібна яма 5, огорожа 1,2,4,6,7, мостіння 1. 10.12.2012 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 9818 та посвідчене приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Сперчун O.A. згідно якого сторони отримали у власність 14/100 частин домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] і складається із житлового будинку літ. «А», загальною площею 71,2 та житловою площею 47,5 кв.м., житловий будинок літ. «Г» загальною площею 103,8 кв.м та житловою площею 50,5 кв.м., літ. «В» - сарай, літ. «З» - сарай, літ. «Е» - туалет, літ. «Ж» - туалет, літ. «Б» - літня кухня, літ. «Д» - душ, водопровід 3, вигрібна яма 5, огорожа 1,2,4,6,7, мостіння 1., літ. «К» - туалет, літ. «И» - туалет. 16.03.2013 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 1483 та посвідчене приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маковецькою О.А. згідно якого сторони отримали у власність 29/100 частин домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] і складається із житлового будинку літ. «А», загальною площею 71,2 та житловою площею 47,5 кв.м., житловий будинок літ. «Г» загальною площею 103,8 кв.м та житловою площею 50,5 кв.м., літ. «В» - сарай, літ. «З» - сарай, літ. «Е» - туалет, літ. «Ж» - туалет, літ. «Б» - літня кухня, літ. «Д» - душ, водопровід 3, вигрібна яма 5, огорожа 1,2,4,6,7, мостіння 1., літ. «К» - туалет, літ. «И» - туалет. Наразі позивач є власником 22/100 частин, а відповідач - 35/100 частин домоволодіння [ADDRESS] . Сторони є співвласниками 43/100 частин вказаного домоволодіння, у них виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження цього майна і угоди про спосіб виділення в натурі частки із сумісного спільного майна не досягнуто. Враховуючи те, що кожен із співвласників має право на виділення його частини домоволодіння в натурі, позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом. ІІ. Виклад позиції відповідачів. 17.08.2020 року [PERSON] , діючи в інтересах відповідача, через канцелярію суду подала заяву про визнання позову. Підготовче судове засідання просила провести без участі відповідача та його представника. Наполягала на виділенні у власність [PERSON] частини будинку відповідно до першого варіанту поділу згідно експертизи. ІІІ. Процесуальні дії суду у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 17.11.2017 року вказана справа передана в провадження судді Херсонського міського суду Херсонської області Дорошинської В.Е. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.10.2018 року призначено по цивільній справі судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: які можливі варіанти поділу домоволодіння в натурі, розташованого за адресою [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] відповідно до їх часток у праві власності? в разі неможливості поділу домоволодіння між [PERSON] та [PERSON] відповідно до їх часток у праві власності, які можливі для них варіанти поділу домоволодіння за адресою [ADDRESS] , в натурі з відхиленням від розміру часток кожного власника? які можливі варіанти порядку користування земельною ділянкою, розташованої за адресою [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] ? Проведення судової будівельно-технічної експертизи доручено Ларченко Галині Іванівні, яка знаходиться за адресою: м. Херсон, бульвар Мирний, 3, офіс №408. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 27.03.2019 року на адресу суду надійшов висновок судової інженерно-технічної експертизи №41/18, виконаний 22.03.2019 року Г.І. Ларченко . На підставі розпорядження керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області від 06.05.2020 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.05.2020, цивільна справа передана 07.05.2020 на розгляд судді Булах Є.М. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07.05.2020 року цивільну справу прийнято до провадження, судове засідання для розгляду справи призначено 25.05.2020 року Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.05.2020 року вирішено питання про відновлення провадження у цивільній справі. Постановлено продовжити розгляд справи на стадії підготовчого провадження, розгляд справи відкладено на 16 червня 2020 року. 15.06.2020 року [PERSON] діючи в інтересах позивача на підставі ордеру через канцелярію суду подав заяву про відкладення розгляду справи У час призначений до розгляду справи особи, що приймають участь у справі у судове засідання не з`явились. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем їх проживання або місцезнаходженням, направлення СМС-повідомлення, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. У зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено на 17.08.2020 року. У судове засідання у час призначений для розгляду справи позивач не з`явився, 17.08.2020 року через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у відсутності позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі у відповідності до 1 варіанту поділу визначеного судово-будівельним експертом Ларченко Г.І. справу просив розглянути з урахуванням визнання відповідачем 1го варіанту поділу. У час призначений до розгляду справи відповідачі у судове засідання не з`явились. 17.08.2020 року [PERSON] , діючи в інтересах відповідача, через канцелярію суду подав заяву про визнання позову. Підготовче судове засідання просила провести без участі відповідача та його представника. Наполягала на виділенні у власність [PERSON] частини будинку відповідно до першого варіанту поділу згідно експертизи. Таким чином, враховуючи згоду позивача та згоду відповідачів про розгляд справи у їх відсутності, за наявних відомостей в матеріалах справи про належне повідомлення учасників справи про день, час та місце судового розгляду справи, суд постановив розглянути справу за відсутності учасників справи і з урахуванням прийняття судом визнання позову відповідачем ухвалити судове рішення у піготовчому судовому засіданні, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову тощо) не застосовувались. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] , на підставі договору дарування 22/100 частин домоволодіння, посвідченого 26.07.2008 року державним нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори Карповою Н.М. та зареєстрованим в реєстрі за №2-2014, є власником 22/100 частини домоволодіння [ADDRESS] . Право власності позивача на означену частину домоволодіння зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 31.07.2008 року. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 10.12.2012 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Сперчун О.А., та зареєстрованим в реєстрі за №9818, спадкова справа №21/2012, [PERSON] , є власником 14/100 частини домоволодіння [ADDRESS] . На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 10.12.2012 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Сперчун О.А., та зареєстрованим в реєстрі за №9818, спадкова справа №21/2012, [PERSON] , є власником 14/100 частини домоволодіння [ADDRESS] . На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 16.03.2013 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маковецькою О.А., та зареєстрованим в реєстрі за №1483, спадкова справа №20/2012, [PERSON] , є власником 29/100 частини домоволодіння [ADDRESS] . На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 16.03.2013 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маковецькою О.А., та зареєстрованим в реєстрі за №1483, спадкова справа №20/2012, [PERSON] , є власником 29/100 частини домоволодіння [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , виготовленого на замовлення [PERSON] та [PERSON] станом на 02.09.2013 року домоволодіння в цілому складається з житлового будинку літ. «А», «Г», сарай літ «В», «З», душ літ. «Д», туалет літ. «Е», «Ж», «К», «И», літня кухня літ. «Б», огорожі № 1, 2, 4, 6, 7, водопроводу № 3, вигрібної ями № 5, вимощення №І. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, індексний номер інформаційної довідки 220599717 від 17.08.2020 року власниками домоволодіння [ADDRESS] є: - [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину, №9818, виданого 10.12.2012 року приватним нотаріусом ХМНО Сперчун О.А., належить 14/200; - [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину, №1485, виданого 16.03.2013 року приватним нотаріусом ХМНО Маковецькою О.А., належить 29/200; - [PERSON] , на підставі договору дарування, ВКР №243245, посвідченого 26.07.2008 року ІІ Херсонською ДНК за р. 2-2014., належить 22/100; - [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності, № [NUMBER] , виданого 18.05.1994 року, належить 29/100; - [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину, №1483, виданого 16.03.2013 року приватним нотаріусом ХМНО Маковецькою О.А., належить 29/200; - [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину, №9878, виданого 10.12.2012 року приватним нотаріусом ХМНО Сперчун О.А., належить 42/100; Відповідно до висновку судової інженерно-технічної експертизи №41/18, виконаного 22.03.2019 року експертом Ларченко Г.І., на розгляд суду запропоновано два варіанти виділу частини домоволодіння відповідно до фактичного користування ним. За першого варіанту реального поділу домоволодіння на дві відокремлені частини згідно фактичного користування частина І співвласнику [PERSON] пропонується до виділу у власність в житловому будинку літ. «Г», приміщення: №1-2 (житлове) площею 6,4 м2 вартістю 25 950.0 грн.; №1-3 (житлове) площею 10,1 м2 вартістю 40 952.0 грн.; №1-4 (кухня) площею 11,3 м2 вартістю 45 817,0 грн.; №1-4а (кухня - їдальня) площею 10,0 м2 вартістю 40 546,0 грн.; №1-5 (житлове) площею 11,8 м2 вартістю 47 845,0 грн.; №1-7 (житлове) площею 12,7 м2 вартістю 51 494,0 грн.; В прибудові літ. «г2» приміщення: №V (санвузол) площею 3,5 м2 вартістю 23 547,0 грн.; №VІ (котельня) площею 3,7 м2 вартістю 24 893,0 грн.; ганок вартістю 4 091,0 грн. Господарські будівлі та споруди: туалет літ. «Ж» вартістю 10 670,0 грн.; ворота №7 вартістю 3 221.0 грн.; вигрібна яма №5 вартістю 5 271.0 грн.; огорожа №6 вартістю 4 905.0 грн.; 1/2 частина водопроводу №3 вартістю 1 563.0 грн.; 1/2 частини вимощення І вартістю 1 764,0 грн. частина 2 співвласнику [PERSON] пропонується до виділу у власність у житловому будинку літ. «Г», приміщення: №1-1 (коридор) площею 6,3 м2 вартістю 25 544,0 грн.; №1-2а (гардеробна) площею 2,5 м2 вартістю 10 137,0 грн.; №1-8 (житлове) площею 6,7 м2 вартістю 27 165,0 грн.; В прибудові літ. «г» приміщення: №11 (кухня) площею 7,1 м2 вартістю 40 846,0 грн.; №111 (котельня) площею 3,7 м2 вартістю 21 285,0 грн.; №ІV (санвузол) площею 3,0 м2 вартістю 17 258,0 грн.; В прибудові літ. «г1» приміщення : №І (коридор) площею 4,7 м2 вартістю 17 914,0 грн.; Ганок вартістю 1 077,0 грн.; повністю житловий будинок літ. «А» вартістю 178 524,0 грн. (в т.ч. приміщення : №2-1; №2-2; №2-3; №2-4 загальною площею 37,5 м2) прибудову літ. «а» вартістю 24 846,0 грн. (в т.ч. приміщення №1; №11 - загальною площею 7,1 м2) Господарські будівлі та споруди: літня кухня літ. «Б» вартістю 40 725,0 грн.; сарай літ. «В» вартістю 1 792,0 грн.; душ літ. «Д» вартістю 1 534.0 грн.; туалет літ. «Е» вартістю 3 250,0 грн.; туалет літ. «К» вартістю 15 248,0 грн.; огорожа №2 вартістю 23 634,0 грн.; хвіртка №4 вартістю 1 400,0 грн.; ворота №1 вартістю 5 055,0 грн.; 1/2 частини вимощення І вартістю 1 765,0 грн.: 1/2 частина водопроводу №3 вартістю 1564,0 грн. За другого варіанту реального поділу домоволодіння на дві відокремлені частини згідно побажань позивача по справі частина І співвласнику [PERSON] пропонується до виділу у власність в житловому будинку літ. «Г» приміщення: №1-3 (житлове) площею 10,1 м2 вартістю 40 952,0 грн.; №1-4 (кухня) площею 11,3 м2 вартістю 45 817,0 грн.; №1-4а (кухня - їдальня) площею 10,0 м2 вартістю 40 546,0 грн.; №1-5 (житлове) площею 11,8 м2 вартістю 47 845,0 грн.; №1-7 (житлове) площею 12,7 м2 вартістю 51 494,0 грн.; В прибудови літ. «г2» приміщення: №V (санвузол) площею 3,5 м2 вартістю 23 547,0 грн.; №VІ (котельня) площею 3,7 м2 вартістю 24 893,0 грн.; ганок вартістю 4 091,0 грн. Господарські будівлі та споруди: туалет літ. «Ж» вартістю 10 670,0 грн.; ворота №7 вартістю 3 221,0 грн.; вигрібна яма №5 вартістю 5 271.0 грн.; огорожа №6 вартістю 4 905,0 грн.; 1/2 частини вимощення І вартістю 1 764,0 грн.; 1/2 частина водопроводу №3 вартістю 1 563,0 грн. частина 2 співвласнику [PERSON] пропонується до виділу у власність у житловому будинку літ. «Г» приміщення: №1-1 (коридор) площею 6,3 м2 вартістю 25 544.0 грн.; №1-2а (гардеробна) площею 2,5 м2 вартістю 10 137.0 грн.; №1-2 (житлова) площею 6,4 м2 вартістю 25 950.0 грн.; №1-8 (житлове) площею 6,7 м2 вартістю 27 165,0 грн.; В прибудові літ. «г» приміщення: №11 (кухня) площею 7,1 м2 вартістю 40 846,0 грн.; №111 (котельня) площею 3,7 м2 вартістю 21 285.0 грн.; №IV (санвузол) площею 3,0 м2 вартістю 17 258,0 грн.; В прибудові літ. «г1» приміщення : №1 (коридор) площею 4,7 м2 вартістю 17 914.0 грн.; Ганок вартістю 1 077.0 грн.; повністю житловий будинок літ. «А» вартістю 178 524,0 грн. (в т.ч. приміщення : №2-1; №2-2; №2-3; №2-4 загальною площею 37,5 м2) прибудову літ. «а» вартістю 24 846.0 грн. (в т.ч. приміщення №1; №11 - загальною площею 7,1 м2) Господарські будівлі та споруди: літня кухня літ. «Б» вартістю 40 725,0 грн.; сарай літ. «В» вартістю 1 792,0 грн.; душ літ. «Д» вартістю 1 534,0 грн.; туалет літ. «Е» вартістю 3 250.0 грн.; туалет літ. «К» вартістю 15 248.0 грн.; огорожа №2 вартістю 23 634,0 грн.; хвіртка №4 вартістю 1 400.0 грн.; ворота №1 вартістю 5 055,0 грн.; 1/2 частини вимощення І вартістю 1 765,0 грн.; 1/2 частина водопроводу №3 вартістю 1564,0 грн. Також висновком експерта визначено порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS] з урахуванням фактичного користування. Так, згідно І варіанту I частина: виділити у користування [PERSON] власника І-ї частини домоволодіння земельну ділянку площею 299,0 м2 разом з будівлями, з окремим виходом на [ADDRESS] . II частина: виділити у користування [PERSON] власника ІІ-Ї частини домоволодіння земельну ділянку площею 389,0 м2 разом з будівлями, з окремим виходом на [ADDRESS] . Згідно ІІ варіанту I частина: виділити у користування [PERSON] власника І-ї частини домоволодіння земельну ділянку площею 271,0 м2 разом з будівлями, з окремим виходом на [ADDRESS] та на [ADDRESS] . II частина: виділити у користування [PERSON] власника ІІ-Ї частини домоволодіння земельну ділянку площею 417,0,0 м2 разом з будівлями, з окремим виходом на [ADDRESS] . Пропоновані варіанти порядку користування земельною ділянкою не зачіпають законні права когось із співвласників, не позбавляє його можливості належно користуватися своєю частиною будинку, не виключає його з числа користувачів спільної земельної ділянки, не суперечить архітектурно-будівельним, санітарним та протипожежним правилам. V. Оцінка Суду. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Тобто, статус спільної власності двох або більше осіб залежить від визначення чи не визначення часток кожного зі співвласників у праві власності: якщо такі частки визначені - право власності належить співвласникам на праві спільної часткової власності, а якщо частки співвласників у праві власності не визначені - спільна власність є спільною сумісною власністю. За приписами статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Виходячи з аналізу зазначеної правової норми слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема, при встановленні порядку користування будинком кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина будинку з урахуванням його частки в праві спільної власності на будинок. Разом з тим виділені в користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Вказаний правовий висновок висловлений у постанові Верховного суду України від 03 квітня 2013 року № 6-12цс13. Згідно зі ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Згідно з ч.3 ст.364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Статтями 363, 367 ЦК України передбачено, що поділ (виділ частки) майна, що є об`єктом спільної часткової власності, в натурі між співвласниками припиняє право спільної часткової власності щодо цих співвласників. Згідно висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №41/18, виконаного 27.03.2019 року експертом Ларченко Г.І. запропоновано два варіанти виділу в натурі частки домоволодіння позивачу. Враховуючи, що сторони погодили між собою перший варіант виділу домоволодіння, який відповідає закону, та найбільш повно враховує інтереси та потреби як позивача так і відповідача, позовні вимоги [PERSON] щодо виділу частини житлового будинку в натурі підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про визначення порядку користування земельною ділянкою шляхом виділення у користування позивачу частини земельної ділянки під забудовами. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що за домоволодінням [ADDRESS] обліковується земельна ділянка. Відповідно до положень ч.1 ст.377 ЦК України та ч.ч.1, 2, 4 ст.120 ЗК України до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. При застосуванні положень ст.120 ЗК України в поєднанні з нормою ст.125 цього кодексу слід виходити з того, що в разі переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на цій ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом нанерухомість, однак ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Разом з тим відповідно до ч.1 ст.318 ЦК кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Зазначені положення щодо користування власністю цілком повинні застосовуватися до майнових прав на майно (зокрема до права користування земельною ділянкою). Отже, право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, розміщеного на цій земельній ділянці, якщо іншого не встановлено домовленістю між ними. Однак у будь-якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (ч.5 ст.319 ЦК). Тому при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого в установленому законом порядку. Якщо суд з`ясує, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування ділянкою немає, то суд установлює порядок користування ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника в нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Таких висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 15.05.2017 року у справі №705/6917/14-ц. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 19 постанови № 7 від 16.04.2004 року із наступними змінами «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Згідно висновку судової інженерно-технічної експертизи №41/18, виконаного 27.03.2019 року експертом Ларченко Г.І. запропоновано два варіанти визначення порядку користування земельною ділянкою по [ADDRESS] . Встановивши фактичні обставини справи, в їх сукупності та взаємозв`язку, врахувавши, що сторони погодили між собою перший варіант визначення порядку користування земельною ділянкою, суд дійшов до висновку, що вимога про визначення порядку користування земельною ділянкою підлягає задоволенню. Згідно із ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнав позов у повному обсязі, про що відповідачем було направлено на адресу суду письмову заяву, і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. VІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VІI. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1 та 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Квитанцією №41 від 15.11.2017 року підтверджується, що позивач при зверненні до суду сплатив суму судового збору у розмірі 640, 00 грн. Відповідно до положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України, що кореспондується зі змістом ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи викладені норми чинного законодавства України та ту обставину, що відповідач визнав позов в підготовчому судовому засіданні, тобто до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при зверненні до суду з даним позовом у розмірі 320,00 грн. З відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 320,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved