Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Івано-Франківський прокурор з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах Державного підприємства «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» звернувся в суд з позовом до відповідача про відшкодування шкоди завданої злочином, мотивуючи тим, що [PERSON] будучи начальником ДП МО «63 котельно-зварювальний завод» зловживаючи службовим становищем та вчинивши службове підроблення завдав матеріальну шкоду підприємству в розмірі 90 870 грн. Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 серпня 2013 року кримінальну справу про обвинувачення [PERSON] за ст. 364 ч. 1, ст. 366 ч. 1 КК України закрито на підставі ст. 49 КК України у зв'язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Однак завдану майнову шкоду, за фактом зловживання службового становища та підроблення документів, державі в особі Державного підприємства «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» відшкодовано не було. Приймаючи до уваги, що особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати заподіяну державі шкоду від цього злочину просив суд стягнути із відповідача в користь Державного підприємства «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» завданої злочинним діянням матеріальної шкоди в розмірі 90 870 грн. Представник Івано-Франківської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явився. Суду подав заяву про відкладення розгляду справи. Враховуючи, що судове засідання за його клопотанням вже відкладалось, належних доказів на підтвердження поважності причин своєї неявки відповідач суду не надав, суд вважає за доцільне розглядати справу у його відсутності. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанова суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 серпня 2013 року кримінальну справу про обвинувачення [PERSON] за ст. 364 ч. 1, ст. 366 ч. 1 КК України закрито на підставі ст. 49 КК України у зв'язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Як роз'яснив Верховний Суд України в п. 7 Постанови Пленуму № 14 від 18.12.2009 року, відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями статті 212 ЦПК . На підтвердження висновку суду щодо розміру відшкодування збитків у рішенні, крім посилання на вирок у кримінальній справі чи постанову у справі про адміністративне правопорушення, необхідно також зазначати докази, подані сторонами при розгляді цивільної справи (наприклад, врахування матеріального становища відповідача або вини потерпілого). Постановою суду встановлено, що [PERSON] вчинив зловживання службовим становищем, тобто умисне в інших особистих інтересах та в інтересах третіх осіб використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом державним інтересам; службове підроблення, тобто будучи службовою особою склав та видав завідомо неправдиві документи. Злочини вчинено при наступних обставинах. 11 серпня 2010 року в м. Івано-Франківську [PERSON], будучи службовою особою - начальником ДП МО України «63 котельно-зварювальний завод», наділеною організаційно-розпорядчими обов»язками, достовірно знаючи про те, що котел стальний водяний КСВ-1,0 «ВК-22» (заводський №5633) та пальник ГГС-Б-1,4, які 20.07.2010 року ДП МО України «63 котельно-зварювальний завод» по договору комісії №К-384 від 20.07.2010 були передані ТзОВ «Західресурс» та наприкінці липня 2010 року ПП фірма «Спіка» установила в «Міжнародному аеропорту Івано-Франківськ» ВАТ «Нафтохімік Прикарпаття», а грошові кошти за передану на комісію продукцію в ДП МО України «63 котельно-зварювальний завод» не надійшли, в порушення вимог ст.139 Кодексу законів про працю України, пунктів 1.1., 2.1., 2.З., 2.8. контракту від 20.05.2010 та пунктів 6.2., 6.4. Статуту державного підприємства Міністерства оборони України «63 котельно-зварювальний завод» (додаток до наказу МО України №137 від 12.05.2000 року «Про перейменування державного підприємства 63 котельно-зварювальний завод та затвердження Статуту підприємства в новій редакції») зі змінами, діючи умисно та протиправно в інших особистих інтересах (з метою приховання нестачі в ДП МО України «63 котельно-зварювальний завод» котла стального водяного КСВ-1,0 «ВК-22» (заводський №5633) та пальника ГГС-Б-1,4) та в інтересах третіх осіб (1111 фірми «Спіка», яке очолював його рідний брат [PERSON]), використовуючи службове становище всупереч інтересам служби, склав та видав неправдивий документ - видаткову накладну (повернення з комісії) №ВП-0000001 (відноситься до первинних бухгалтерських документів, порядок створення, прийняття і відображення яких по бухгалтерському обліку передбачено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88), яку посвідчив особистим підписом, про нібито отримання від ТзОВ «Західресурс» котла стального водяного КСВ-1,0 «ВК-22» (заводський №5633), вартістю 56870 гривень 00 копійок, та пальника ГГС-Б-1,4, вартістю 34000 гривень 00 копійок, а всього на загальну суму 90870 гривень 00 копійок. Продовжуючи свою злочинну діяльність [PERSON] 11 серпня 2010 року, в м. Івано-Франківську, в порушення вимог ст.139 Кодексу законів про працю України, пунктів 1.1., 2.1., 2.3., 2.8. контракту від 20.05.2010 року та пунктів 6.2., 6.4. Статуту державного підприємства Міністерства оборони України «63 котельно-зварювальний завод» (додаток до наказу МО України №137 від 12.05.2000 року «Про перейменування державного підприємства 63 котельно-зварювальний завод та затвердження Статуту підприємства в новій редакції») зі змінами, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та протиправно в інших особистих інтересах (з метою приховання нестачі в ДП МО України «63 котельно-зварювальний завод» котла стального водяного КСВ-1,0 «ВК-22» (заводський №5633) та пальника ГГС-Б-1,4) та в інтересах третіх осіб (ПП фірми «Спіка», яке очолював його рідний брат [PERSON]), використовуючи службове становище всупереч інтересам служби, склав (видав) завідомо неправдивий документ - договір комісії №К-385/1 (передбачений статтями 1011 та 1012 Цивільного Кодексу України), який посвідчив особистим підписом, на нібито постачання ПП фірмі «Спіка» готової продукції заводу, а саме: котла стального водяного КСВ-1,0 «ВК-22» (заводський №5633), вартістю 56870 гривень 00 копійок, та пальника ГГС-Б-1,4, вартістю 34000 гривень 00 копійок, а всього на загальну суму 90870 гривень 00 копійок, що в сто та більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, тобто заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом державним інтересам. [PERSON] будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими обов'язками, 11.08.2010 року в м. Івано-Франківську, діючи умисно та протиправно в інших особистих інтересах (з метою приховання нестачі в ДП МО України «63 котельно-зварювальний завод» котла стального водяного КСВ-1,0 «ВК-22» (заводський №5633) та пальника ГГС-Б-1,4) та в інтересах третіх осіб (ПП фірми «Спіка», яке очолював його рідний брат [PERSON]), використовуючи службове становище всупереч інтересам служби, склав та видав неправдивий документ - видаткову накладну (повернення з комісії) №ВП-0000001 (відноситься до первинних бухгалтерських документів, порядок створення, прийняття і відображення яких по бухгалтерському обліку передбачено Положенням про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88), яку посвідчив особистим підписом, про нібито отримання від ТзОВ «Західресурс» котла стального водяного КСВ-1,0 «ВК-22» (заводський №5633), вартістю 56870 гривень 00 копійок, та пальника ГГС-Б-1,4, вартістю 34000 гривень 00 копійок, а всього на загальну суму 90870 гривень 00 копійок. Крім того, 11 серпня 2010 року в м. Івано-Франківську він, [PERSON], будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими обов'язками, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та протиправно в інших особистих інтересах (з метою приховання нестачі у ДП МО України «63 котельно-зварювальний завод» котла стального водяного КСВ-1,0 «ВК-22» (заводський №5633) та пальника ГГС-Б-1,4) та в інтересах третіх осіб (ПП фірми «Спіка», яке очолював його рідний брат [PERSON]), використовуючи службове становище всупереч інтересам служби, склав (видав) завідомо неправдивий документ - договір комісії №К-385/1 (передбачений статтями 1011 та 1012 Цивільного Кодексу України), який посвідчив особистим підписом, на нібито постачання ПП фірмі «Спіка» готової продукції заводу, а саме: котла стального водяного КСВ-1,0 «ВК-22» (заводський №5633), вартістю 56870 гривень 00 копійок, та пальника ГГС-Б-1,4, вартістю 34000 гривень 00 копійок, а всього на загальну суму 90870 гривень 00 копійок. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1993 року, з наступними змінами, «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Неправомірність дій відповідача, його вина та причинний зв'язок між такими діями і фактом завдання шкоди підтверджується постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 серпня 2013 року, яку ніким не скасовано. Наказом № 122 від 02 березня 2012 року державного концерну «Укроборонпром» змінено найменування ДП МО України «63 котельно-зварювальний завод» на ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод». В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] будучи службовою, вчинивши зловживання службовим становищем та службове підроблення, завдав матеріальну шкоду ДП МО України «63 котельно-зварювальний завод» в розмірі 90 870 грн. Завдання матеріальної шкоди саме в такому розмірі, окрім постанови суду, яка набрала законної сили, також підтверджується письмовими доказами з цього приводу, а саме договором комісії № К-385/1 від 11 серпня 2010 року, укладеного між ДП МО України «63 котельно-зварювальний завод» в особі директора [PERSON] та ПП фірма «Спіка» та специфікації № 1 від 11.08.2010 року (а.с.11-14), накладною № 102 від 11.08.2010 року (а.с.15), договором комісії № К-384 від 20 липня 2010 року, укладеного між ДП МО України «63 котельно-зварювальний завод» в особі директора [PERSON] та ТзОВ «Західресурс» та специфікації № 1 від 20.07.2010 року (а.с.16-18), довідкою т.в.о директора ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» № Б-239 (а.с.22). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про відшкодування відповідачем шкоди на користь ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому судові витрати по справі слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, відповідно до ст. 1166 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 61 ч. 4, 88 ч. 3 ЦПК України,

Outcome: approved