Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

Звернувшись до суду з заявою про встановлення факту смерті, [PERSON], просить встановити факт смерті її матері, посилаючись на те, що 03 січня 2019 року в м. Донецьк померла її мати - [PERSON]. Отримати свідоцтво про смерть матері у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Заявник [PERSON] будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася. Заінтересована особа - Селидівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Судом встановлено, що заявником у даній справі є [PERSON], що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданим Калініським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 21 травня 1997 року. Заявник [PERSON] є донькою [PERSON]. За твердженням заявника, [INFO] в м. Донецьк Донецької області Україна померла її мати [PERSON], [INFO]. Як вбачається з листа № 15.39-94/272 від 20 березня 2019 року Селидівський міський відділ державної реєстрацій актів цивільного стану відмовив в державній реєстрації смерті [PERSON] на підставі того, що заявником пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. На підтвердження даного факту заявником суду надано копію лікарського свідоцтва про смерть № 1 від 03 січня 2019 року, виданого медичним закладом м. Донецьк. Даючи оцінку допустимості таких доказів, як лікарське свідоцтво про смерть № 1 від 03 січня 2019 року, виданого медичним закладом м. Донецьк, як документу, що видана закладом на тимчасово окупованій території України, суд керується ч.2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Крім того, суд враховує норму статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» якою встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Враховуючи наведене, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті [PERSON] для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника [PERSON] суд, як виняток, приймає до уваги надані вищезазначені докази та вважає, що заяву слід задовольнити, встановивши факт смерті [PERSON], [INFO] в м. Донецьк Донецької області Україна, що надасть можливість отримати заявником видане державним органом України свідоцтво про смерть матері. За таких обставин, заяву слід задовольнити.

Outcome: approved