Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. 19 травня 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 05.11.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні, актовий запис №487; після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище « [PERSON] »; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 840, 80 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05.11.2014 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від вказаного шлюбу вони мають малолітню дитину, сина - [PERSON] , [INFO] . Через постійні конфлікти, суперечки спільне життя стало неможливим. Кожен із подружжя має різні погляди на життя та ведення спільного господарства, через що шлюбні стосунки фактично припиненні з січня 2020 року. Враховуючи, що відносини між подружжям зіпсовані і сенсу їх поновлювати позивач не вважає за потрібне збереження шлюбу є неможливим. На підставі зазначеного, позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом. На час розгляду справи ведення спільного господарства та сумісного проживання немає. Час на примирення надавати немає необхідності. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Спору про майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та щодо визначення місця проживання дитини на час розгляду справи не має. Просить позов задовольнити. Відповідач відзиву на позов не подав, був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи. У поданій до суду письмовій заяві позовні вимоги вважав обґрунтованими просив позов задовольнити. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.06.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи по суті призначено на 15.06.2020 року. Позивач в судове засідання не з`явилася, 15.06.2020 року через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, 15.06.2020 року через канцелярію суду надав заяву, у якій зазначив, що проти розірвання шлюбу не заперечує, позов визнав у повному обсязі. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За таких обставин, враховуючи згоду позивача та відповідача про розгляд справи у їх участі і підтримання відповідачем позовних вимог, суд вважає за можливе постановити про розгляд справи за відсутності учасників справи, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Судом встановлено, що 05.11.2014 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] укладено шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні 05.11.2014 року складено відповідний актовий запис №487 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Присвоєно прізвище дружині після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Під час перебування сторін у шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] , про що 27.01.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні складено відповідний актовий запис №63 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Як встановлюється і позовної заяви та не заперечується відповідачем, оскільки подано заяву про визнання позовних вимог, на час розгляду справи подружжя проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Позивач прийшла до стійкого переконання у необхідності розірвати шлюб, який на час розгляду справи носить формальний характер. Вважає, що його збереження порушує її інтереси. Спору про визначення місця проживання дитини на час розгляду справи немає. Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу Судом не встановлено. ІV. Оцінка Суду. Відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно із частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною другою статті 112 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім`ї є неможливим, що у тому числі підтверджується заявою відповідача про визнання позову. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право за статтею 113 СК України після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачем заявлено про залишення їй прізвища « [PERSON] ». Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя, Суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. Квитанцією №ПН3316 від 19.05.2020 року підтверджується, що позивач при зверненні до суду сплатила суму судового збору у розмірі 840,80 грн., у зв`язку із чим ця сума у розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування судового збору.

Outcome: approved