Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Згідно позовної заяви та пояснень позивачки в судовому засіданні, 14.11.1998 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Хорошівській сільській раді Білогірського району Хмельницької області, актовий запис № 12. Від шлюбу в них є дочка [PERSON], [INFO]. Позивачка просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що сімейні стосунки між ними не склалися через відсутність взаєморозуміння, протилежні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, нехтування відповідачем сімейними цінностями, неповаги з його сторони до неї як дружини, жінки та матері, постійні приниження, що призвело до втрати поваги один до одного. Відповідач постійно ображає та обзиває її словами нецензурної лайки. Було таке, що у 2006 році наносив їй побої. Кошти на утримання дитини не надає, всі витрати несе вона. Позивачка пояснила, що під час спільного проживання робила все, щоб зберегти сімю, щоб їх відносини були найкращими, але відповідач не переймається проблемами сімї, постійно влаштовує безпричинні сварки, під час яких ображає її та веде себе брутально. Шлюбні відносини між сторонами припинено. Позивачка пояснила, що за час наданий судом на примирення відношення чоловіка до неї та дитини не змінилося, він не робив спроб помиритися, а лише тиснув на неї різними способами, щоб вона забрала заяву про розірвання шлюбу. Зокрема, просив її сестер та спільну дочку вплинути на неї. Кожна її розмова з відповідачем закінчувалася агресією з його сторони та погрозами в її адресу фізичною розправою. В кінці квітня 2016 року чергова сварка, яку розпочав відповідач, переросла в штовханину, під час якої він застосував фізичну силу до неї та їх дитини, схопив ніж і в їх присутності зробив вигляд, що ріже собі вени, чим дуже перелякав доньку. З приводу вказаних дій відповідача позивачка зверталася в поліцію. Внаслідок такої поведінки відповідача, проживання з ним в одній кімнаті стало нестерпним та неможливим, тому вона з дочкою змушена була його залишити та винайняти інше житло. Однак відповідач знайшов її нове місце проживання, став переслідувати її та дочку, намагався увірватися в квартиру. Коли йому це вдалося, він став бігати по квартирі, кричав та шукав коханця, тому вона знову змушена була звернутися в поліцію. Враховуючи наведене, позивачка вважає, що шлюб фактично розпався та існує лише формально, тому подальше спільне проживання з відповідачем як подружжя, збереження сімї та примирення між ними неможливе і суперечитиме її інтересам та інтересам дитини. Позивачка категорично не бажає відновлювати сімейні стосунки з відповідачем. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив надати термін на примирення ще три місяці, оскільки кохає дружину та дочку і не уявляє своє життя без них. Пояснив, що на даний час усвідомив, що неправильно вів себе з дружиною та в сімї, що в ситуації, що склалася є його вина, обіцяв змінитися та виправитися. Зазначив, що не виганяв позивачку з дому, вона сама пішла з дочкою і не переслідував їх, а шукав, бо хвилювався за них та хотів вибачитися. Однак на його неодноразові спроби поговорити та помиритися дружина не реагує, відновлювати сімейні стосунки категорично не бажає. Проте він вважає, що позивачка все таки передумає і погодиться зберегти сімю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про шлюб та свідоцтва про народження, 14.11.1998 року сторони зареєстрували шлюб у Хорошівській сільській раді Білогірського району Хмельницької області, актовий запис № 12. Від шлюбу в них є дочка [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сімейне життя сторін не склалось через відсутність між ними взаєморозуміння, злагоди та взаємоповаги, постійні приниження та образи позивачки зі сторони відповідача, а також через постійні непорозуміння, сварки та конфлікти. З кінця квітня 2016 року сторони проживають окремо, припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства. Позивачка категорично відмовляється відновлювати подружні стосунки з відповідачем. Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. В силу ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як передбачено ст.112 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд надавав сторонам строк на примирення три місяці, однак вжиті заходи щодо примирення подружжя результату не дали. Позивачка категорично відмовляється зберегти сім'ю. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх дитини, оскільки встановлено факт відсутності між подружжям взаємоповаги та взаєморозуміння, тому їхній шлюб є формальністю, яку зберігати не доцільно. Суд вважає, що сімя сторін розпалася остаточно, відновити її вже неможливо і тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в розмірі 551 гривня 20 копійок.

Outcome: approved