Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

Згідно з поданим позовом в останньому заявлені наступні позовні вимоги: -про позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; -про стягнення з [PERSON] , [INFO] , аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь особи, яка буде виконувати обов`язки опікуна (піклувальника), до повноліття дитини; -про передачу [PERSON] , [INFO] , органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради для проведення заходів соціально-правового захисту прав та інтересів дитини. Позов обґрунтований тим, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] померла. За повідомленням комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа №18» Дніпровської міської ради неповнолітній [PERSON] , [INFO] , до смерті матері [PERSON] постійно проживав з нею та бабусею [PERSON] , 1934 р.н. Батько [PERSON] мешкав окремо від родини. Як зазначається позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом, службою у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради після смерті матері неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , запропоновано батькові [PERSON] забрати сина до себе, займатися його вихованням, утриманням та розвитком. [PERSON] відмовився від своїх батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , зазначивши у власноруч написаній заяві, що забирати сина він наміру не має, наголосив на відсутності налагодженого контакту з дитиною, у зв`язку з чим від виконання свої батьківських обов`язків відмовляється. Посилаючись у позові на те, що відповідач самоусунуся від виховання дитини, не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, у зв`язку з чим органом опіки та піклування винесено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у позові й заявлено відповідні вимоги. Відповідач не скористався правом брати участь у судовому засіданні; в окремо поданій заяви просив розглядати справу у його відсутність, позов визнав повністю та не заперечував проти його задоволення. Як встановлено судом, відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с.6). Мати дитини [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть (а.с.8). Факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків та обставини, викладені у позові підтверджуються наступним. Відповідно до власноручно написаної заяви [PERSON] від 23.03.2020, останній відмовився від своїх батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , зазначивши, що забирати сина він наміру не має, наголосив на відсутності налагодженого контакту з дитиною, в зв`язку з чим від виконання свої батьківських обов`язків відмовляється (а.с.17). Згідно наданої КЗО «СЗШ №18» Дніпровської міської ради характеристики [PERSON] навчається в школі з сьомого класу, зарекомендував себе, як учень хорошого фізичного і розумового розвитку, однак, навчається не в міру своїх можливостей, потребує постійного контролю, навчальний матеріал засвоює на середньому та низькому рівнях. Має механічну пам`ять, повільно запам`ятовує учбовий матеріал, на уроках не завжди активний, часто відволікається, не в системі виконує домашнє завдання. До громадських доручень відноситься сумлінно. Емоційний, вразливий, не вміє себе контролювати, правила поведінки ігнорує. Захоплюється спортом, відвідує футбольну секцію. Має багато друзів, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. На сьогодні після смерті мами [PERSON] проживає з бабусею [PERSON] , 1934 р.н., яка неодноразово просила допомоги, онук не допомагає по господарству, поводить себе брутально, не реагує на зауваження (а.с. 13). Відповідно до інформації КЗО «СЗШ №18» Дніпровської міської ради щодо стосунків дитини з батьком за весь період навчання [PERSON] і до смерті його матері у спілкуванні жодного разу не було згадано про батька, мати з сином проживали удвох (а.с.14). За повідомленням Комунального некомерційного підприємства «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №11» Дніпровської міської ради №7-103 від 01.04.2020 року батько хлопчика [PERSON] здоров`ям сина не піклується. Дитина проживає з бабусею (а.с. 12). Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради від 10.06.2020 року за № 4/4-317 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , зробленого за результатом розгляду документів, що підтверджують обставини, внаслідок яких дитина залишилася без піклування з боку батька у зв`язку із невиконанням ним батьківських обов`язків, та дослідження обставин з приводу того, що [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками по відношенню до свого неповнолітнього сина, орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради вважав за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.25-28). Правовідносини між сторонами в даній справі виникли з невиконання батьком дитини батьківських обов`язків. Суд, дослідив докази, надані у порядку ст. 76 - 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України в межах заявлених вимог, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 7 Конвенції про права дитини дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Згідно ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. У відповідності з ч. 1 та ч. 2 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Підстави позбавлення батьківських прав визначені ст. 164 СК України, та згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3)показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Відтак, оскільки обов`язок щодо виховання кожної дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, суд, безпосередньо дослідивши зібрані докази, оцінивши їх на предмет належності і допустимості кожний окремо та в сукупності і логічному взаємозв`язку, приходить до висновку, що, враховуючи встановлення судом обставин того, що відповідач, будучи батьком, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує зі свого боку необхідного харчування, одягу, лікування і медичного нагляду, не спілкується із дитиною, що з урахуванням віку сина вкрай негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, суд, зазначені обставини в своїй сукупності розцінює як умисне ухилення від виховання дитини, зважаючи на свідоме нехтування батьківськими обов`язками відповідачем, та приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Задовольняючи вимогу позову в частині позбавлення відповідача батьківських прав, суд керується тим, що відповідач визнав позов та визнання відповідачем позову в цій частині не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Що стосується іншої вимоги позову про стягнення аліментів, то, відмовляючи в задоволенні вимоги позову про стягнення з [PERSON] , [INFO] , аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь особи, яка буде виконувати обов`язки опікуна (піклувальника), до повноліття дитини, суд керується приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 179 СК України, згідно з якими аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Оскільки питання щодо встановлення опіки на неповнолітніми дітьми ще не вирішено, звернення до суду із даною позовною вимогою є передчасним. Підстави для передачі дитини до органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради для проведення заходів соціально-правового захисту прав та інтересів дітей передбачені ч. 5 ст. 167 СК України. Разом з тим, що стосується передачі [PERSON] , [INFO] , то оскільки судом встановлений факт постійного проживання цієї дитини із [PERSON] , яка доводиться йому бабусею, за адресою: [ADDRESS] , де і зареєстровано місце проживання [PERSON] у встановлено законом порядку (довідка про реєстрацію місця проживання особи №02.3-12/25146 від 19.11.2019), що не заперечувалося представником позивача, підстави для передачі [PERSON] , [INFO] , органу опіки та піклування відсутні, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Щодо розподілу судових витрат, то судові витрати мають бути компенсовані за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

Outcome: partial