Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

Зміст позовних вимог: [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем по справі [PERSON] вони перебували в зареєстрованому щлюбі, який згідно рішення Надвірнянського районного суду від 20.12.2018 р.між ними розірвано. За час перебування в шлюбі у них з відповідачем народилася дочка [PERSON] [INFO] , яка згідно рішення суду залишена проживати разом з нею. Відповідач, ще до розірвання шлюбу у квітні 2015 року виїхав на роботу до Королівства Іспанії, а вона разом із дочкою [PERSON] спочатку проживали в Україні, а 29.06.2017 р. переїхали до відповідача в Іспанію. З січня 2018 року вони разом не проживають, так як [PERSON] переїхав працювати до Франції, а згодом коли повертався в Іспанію, то проживав у своєї мами, яка також проживає в Іспанії. На даний час вона працює в м. Нерха (Іспанія), отримує нерегулярний мінливий дохід, якого інколи не стає на власні потреби, а інших доходів у неї немає. Відповідач офіційно працює на посаді підсобний робітник на будівельній фірмі свого рідного брата [PERSON] , яка зареєстрована в Іспанії, де отримує заробітну плату, яку витрачає на свої потреби. Між ними була домовленість про добровільну сплату аліментів в розмірі 500 Євро в місяць, а згодом у січні 2019 р. відповідач зменшив розмір сплати аліментів до 300 Євро в місяць. З лютого місяця 2019 р. відповідач [PERSON] зовсім перестав сплачувати аліменти на утримання дитини. Дочка [PERSON] з часу свого народження та перебуває на диспансерному обліку з діагнозом Міграція водія ритму (це вид аритмії), Функціональний пролапс митрального клапана, додатково хорда лівого шлуночка серця, також вона хворіє на далекозорість обох очей. Свого обов`язку по утриманню дочки [PERSON] відповідач належним чином не виконує. Тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом про стягнення аліментів на утримання дитини . Короткий зміст відзиву на позов: Від відповідача поступив відзив на позов, в якому він зазначає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів не визнає. Так, дійсно він з позивачкою перебував в зареєстрованому шлюбі який було розірвано рішенням Надвірнянського районного суду від 20.12.2018 року. Від шлюбу [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . Між ними з [PERSON] була усна домовленість про надання допомоги на утримання дитини, він давав гроші на утримання дитини, а позивачка писала йому розписку, що вона ці гроші отримала. Спочатку він мав можливість надавати дружині аліменти в розмірі 500 Євро в місяць, а коли його дохід зменшився, то він був змушений зменшити виплату допомоги на утримання дитини. Позивач була вкрай не задовільна і при отриманні коштів, почала відмовлятися писати розписку. Продовжувати давати гроші без офіційного підтвердження він відмовився. На даний час він повернувся на Україну, його матеріальне становище погіршилося, він звільнений з роботи, а інших доходів для існування в нього немає. Вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки офіційного доходу в нього не має. В зв`язку з чим він вважає, що розмір аліментів має бути визначений в твердій грошовій сумі, а саме він згідний платити аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 3000 гривень щомісячно. Стислий виклад позицій сторін: Представник позивача адвокат Куций О.С. в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав повністю з підстав, наведених в позовній заяві. Просить постановити по справі рішення, яким стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дочкою повноліття. Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати. Представник відповідача адвокат Букатюк М.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечила обставини на які посилається позивач. Зазначила, що відповідач згідний платити аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 3000 гривень щомісячно. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.04.2019 р. по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 10.09.2019 року ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області провадження по даній справі зупинено до надходження відповіді від іноземного суду . Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20.12.2019 р. провадження по справі поновлено. 28.01.2020 р. ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області провадження по даній справі зупинено до надходження відповіді від іноземного суду . Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12.05.2020 р. провадження по справі поновлено. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04.08.2020 р. провадження по даній справі зупинено до надходження відповіді від іноземного суду . Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09.03.2021 р. провадження по справі поновлено. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, приходить до наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду № 348/1875/18 від 20.12.2018 р. (а.с. 10). Від шлюбу в сторін народилася дочка : [PERSON] - [INFO] (а.с. 9 ). Згідно копій з історії розвитку дитини [PERSON] вбачається що дитина часто хворіє (а.с. 11-27). Відповідно до копії трудової книжки [PERSON] на даний час не працює (а. с. 112-113) Згідно інформації про роботу Міністерства Інтеграції , Соціального Забезпечення та Міграції Головного Казначейства Соціального Забезпечення Уряду Іспанії [PERSON] періодично працював на підприємстві [PERSON] ( а. с. 114-115) Крім того судом встановлено , що відповідач [PERSON] добровільно сплачував позивачці [PERSON] аліменти на утримання дитини, що підтверджується копіями квитанцій ( а. с. 116-117) Застовані норми права та мотиви з яких виходить суд: Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції ООН Про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Тобто спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі) здійснюється за рішення суду але за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи, що дитина проживає разом з матір`ю, а позивач наполягає на визначенні стягнення аліментів у частці від доходу, а не у твердій грошовій сумі як покликається відповідач суд дійшов висновку про визначення способу стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу), батька. Тому з врахуванням матеріального становища позивача, відсутність у відповідача інших утриманців в силу закону чи за судовим рішенням, (належних доказів на спростування тому відповідачем не надано), те, що добрий стан здоров`я відповідача, те, що він є працездатним, працює за межами держави,витрачає кошти на власні потреби та має достатні доходи, незадовільний стан здоров`я дитини, відповідно до ст. 182 СК України, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від доходу відповідача, так як такий на переконання суду, відповідає вимогам закону, є справедливим, відповідає інтересам та потребам дитини, з врахуванням рівного обов`язку обох батьків приймати участь у вихованні та утриманні дитини . Витрати на лікування є додатковими витратами на дитину і їх розмір має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (постанова від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17). Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Таким чином суд дійшов висновку, що витрати на лікування дитини, як покликається позивач не є підставами для збільшення розміру аліментів. Зазначені витрати належать до додаткових витрат на дитину і можуть бути стягнуті за окремим позовом. Висновки суду: Враховуючи наведені норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, суд, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд враховує факт проживання дитини з матір`ю, вік дитини, матеріальний стан позивача, вартість життя та необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку та здоров`я дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є фізично здоровою людиною, відсутність у нього інших утриманців, а тому суд дійшов висновку, що позов необхідно задовільнити частково і стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Враховуючи положення ст. 191 СК України стягнення аліментів слід розпочати з часу пред`явлення позову, а саме з 24.04.2019 року. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved