Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

Звернувшись до суду із заявою, [PERSON] просить встановити факт її спільного проживання на момент смерті її матері [PERSON] , померлої [INFO] , разом з нею за адресою: [ADDRESS] та факт прийняття спадщини після її смерті, посилаючись на те, що встановлення зазначених фактів необхідно їй для оформлення спадкових прав на спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначила, що 11 лютого 1998 року вона разом зі своїми батьками [PERSON] та [PERSON] , а також її сином [PERSON] приватизували квартиру за адресою: [ADDRESS] . В даній квартирі вони мешкали однією родиною та були зареєстровані у ній. У 1999 році вона придбала квартиру за адресою: [ADDRESS] . У 2002 році вона, з побутових причин, зняла свою мати [PERSON] з реєстрації за адресою: [ADDRESS] та зареєструвала її за адресою: [ADDRESS] . Однак, фактично, її мати [PERSON] разом з нею проживала за адресою: [ADDRESS] , оскільки потребувала стороннього догляду. [INFO] її мати померла. Хоча на час смерті [PERSON] , вона й була зареєстрована за іншою адресою, однак проживали вони разом однією сім`єю в належній їм квартирі за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство. Після смерті матері вона її поховала і несла усі витрати з поховання. Звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , вона отримала відмову, у зв`язку з тим що нею було пропущено строк для прийняття спадщини. Проте, оскільки вона проживала разом з матір`ю на час смерті, вважає, що такий строк на неї не поширюється. Заявник [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала з тих же підстав, просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Костянтинівської міської ради Ісмаілов С.Н. у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність. В наданій заяві представник заінтересованої особи просив прийняти рішення на розсуд суду (а.с.45). Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з таких підстав. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що заявником у справі є громадянка України [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Костянтинівка Донецької області, яка з 23.10.2002 року по 10.10.2014 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З 10.10.2014 року заявник зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4-6,14). Заявник [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER] від 04 вересня 1964 року (а.с.7). [INFO] у м. Костянтинівка Донецької області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06 грудня 2004 року (а.с.8). Після її смерті відкрилась спадщина у виді частки квартири [ADDRESS] , яка за життя належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 11.02.998 року Костянтинівським відділом по приватизації ПРЖО згідно із розпорядженням №71 від 27.02.1998 року (а.с.10-11). Відповідно до довідки КП «Служба єдиного замовника» від 12.09.2019 року (а.с.47) на момент смерті [PERSON] була одна зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За довідкою Костянтинівської державної нотаріальної контори від 30.07.2019 року № 2410/01-09 та (а.с.36), Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 57028374 від 30.07.2019 року (а.с.37), спадкової справи щодо майна [PERSON] , померлої [INFO] не має. Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) заповітів, посвідчених від імені [PERSON] , не має. Частиною третьою статті 1268 ЦК визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК (в редакції, яка діяла на час відкриття спадщини) є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до ч.10 ст. 6 того ж Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008, № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до п.3.22. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Мінюстом від 22.02.2012 року № 296/5 (в редакції, яка діє з 08.12.2017 року) у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Аналіз наведених норм закону та судової практики свідчить про те, що суди можуть розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи при цьому на увазі, що, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Судом встановлено, що мати заявника - [PERSON] перебувала на обліку в психоневрологічній лікарні з діагнозом F 0,1 та за станом здоров`я потребувала постійного стороннього догляду (а.с.9). З довідок, виданих КП « СЕЗ», вбачається, що заявник та мати заявника були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Мати заявника [PERSON] була виписана з зазначеної адреси 09 жовтня 2002 року (а.с.14-15). Свідки [PERSON] , [PERSON] у судовому засіданні, кожен окремо, підтвердили факт, що мати заявника [PERSON] до смерті постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . Заявник забезпечувала догляд за матір`ю, забезпечувала її всім необхідним. Даний факт знайшов відображення в довідці № 1341/1 від 18 квітня 2019 року, яка видана КП «Служба єдиного замовника», та згідно із якою [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 16.05.2000 року. Знята з реєстрації за цією адресою 09.10.2002 року, але фактично, залишилась мешкати за адресою: [ADDRESS] . Заявник [PERSON] мешкала зі своєю матір`ю за адресою: [ADDRESS] по день її смерті, вела з нею спільне господарство, доглядала за нею (а.с.16). За змістом ст. 1268 ЦК України причини постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини вказана норма закону не передбачає. Стаття 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» наголошує на тому, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією. Відсутність реєстрації місця проживання спадкодавця за місцем проживання спадкоємця не може бути доказом того, що він не проживав із спадкоємцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною третьою статті 1268 ЦК України обставини підтверджуються належними і допустимими доказами у справі. За таких обставин, суд вважає доведеним факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла \- [INFO] , на час відкриття спадщини у квартирі [ADDRESS] . Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки необхідно останній для оформлення спадщини після смерті [PERSON] Одночасно, суд вважає що у задоволенні заявлених вимог в частині встановлення факту прийняття спадщини заявником слід відмовити з огляду на таке. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлення судом факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини у відповідності до ст. 1268 ЦК України вказує на прийняття спадщини спадкоємцем та судового закріплення не потребує. За таких обставин, заяву [PERSON] слід задовольнити частково.

Outcome: partial