Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, позивач [PERSON] посилається на те, що з 22 червня 1996 року перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні відносини між ними припинені, відповідач проживає окремо. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Добровільно сплачувати аліменти на утримання дочки відповідач відмовляється. За цих підстав просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні, пояснивши суду, що декілька разів відповідачем надавалася матеріальна допомога на утримання дочки, проте цих коштів недостатньо для утримання дитини. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність. Також відповідачем подані до суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначає, що ним сплачуються аліменти на утримання дитини шляхом поштових переказів, а саме 27.08.2013 року в сумі 500 грн., 02.10.2013 року - 400 грн., 11.11.2013 року - 500 грн., 14.12.2013 року - 400 грн., 20.12.2013 року - 200 грн. Відповідно до частини другої статті 192 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» прожитковий мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2013 року - 1210 грн., з 1 грудня 2013 року - 1286 грн. (1210 * 30 % = 363,00 грн.; 1286 * 30% = 385,80 грн.) Згідно квитанцій з дня пред'явлення позову 23 жовтня 2013 року по січень 2014 року ним сплачені аліменти у розмірі більшому, ніж передбачено ст. 182 СК України. Оскільки обов'язок утримувати дитину до досягнення повноліття ним виконується у грошовій формі, просив у задоволенні позову відмовити. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав: У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 червня 1996 року народження. Мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], батьком якої у свідоцтві про народження записаний відповідач (а.с. 5). Рішенням Микитівського районного суду міста Горлівки від 21 жовтня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний (а.с. 19). З матеріалів справи вбачається, що після розірвання шлюбу між сторонами дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні (а.с. 8). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатися за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначити не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Отже, за змістом зазначених норм спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. За наведених підстав суд не приймає до уваги доводи відповідача про необґрунтованість позову у зв'язку з добровільною сплатою ним аліментів на утримання дитини. Між сторонами виник спір щодо розміру аліментів, які сплачуються відповідачем на утримання дочки [PERSON], [INFO], тому даний спір є предметом судового розгляду. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатним, працює охоронником об'єктів підприємства ТОВ «АТБ-Маркет» з 17.01.2014 року, аліменти на утримання інших дітей, непрацездатних батьків, дружини не сплачує, відсутні й інші обставини, які мають суттєве значення для визначення розміру аліментів, тому суд, приймаючи до уваги матеріальний стан сторін, приходить до висновку про те, що відповідач в змозі виплачувати 1/4 частину свого доходу з урахуванням того, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку щомісячно. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивач з даним позовом звернулася до суду 23 жовтня 2013 року. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини з усіх видів заробітку /доходу/, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 23 жовтня 2013 року, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved