Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

Звернувшись 18.08.2016 р. до суду з позовом, ПАТ «Укрсоцбанк» просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором, пославшись на те, що 10 вересня 2008 року між сторонами укладено кредитний договір № 210/7/560, за умовами якого Банк надав відповідачу кредит у сумі 18690,00 доларів США, строком погашення 09 вересня 2015 року з відсотковою ставкою за користування кредитними коштами 12,55%. У звязку з порушеннями відповідачем зобовязань по кредитному договору станом 06 січня 2016 року утворилася заборгованість, яка складається з: -сума заборгованості за кредитом 148002,34 грн., -сума заборгованості за відсотками 35809,58 грн., -розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 66284,97 грн., -розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 6513,11 грн., а загалом - 256610,00 грн., яку позивач разом із сумою понесених судових витрат просить стягнути з відповідача на його користь. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність з посиланням на підтримання позову та на згоду із заочним розглядом справи. Відповідач\~ [PERSON], повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином - через оголошення на сайті суду, у судове засідання не зявився. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 10 вересня 2008 року між\~АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого згідно зі Статутом є позивач ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] укладено договір кредиту №210/7/560 (а.с.8-16,), відповідно до якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 18690,00 доларів США для оплати придбаного транспортного засобу - автомобіля марки CITROEN C4, 2008 р.в., згідно з договором купівлі-продажу № 05/09/08-01 від 05 вересня 2008 року, зі сплатою 12,55 процентів річних з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 09 вересня 2015 року (стаття 1 Договору). Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст.526,527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позивач свої зобовязання за Договором виконав, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором, що підтверджено Заявою на видачу готівки №02-006 від 11 вересня 2008 року на суму 18690,00 доларів США (а.с.5) і що стороною відповідача не спростовано. Відповідач в порушення умов Кредитного договору, ст.ст.509,526,1054 ЦК України зобовязання за Договором не виконав, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та іншими платежами відповідно до умов Договору своєчасно не надав, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором № 210/7/560 від 10.09.2008 р. (а.с.17-18). У звязку з невиконанням відповідачем зобовязань за Договором утворилася заборгованість, яка станом на 06.01.2016 р. за розрахунком позивача, не спростованим відповідачем, дорівнює 10789,33 доларів США, що становить по курсу НБУ на 06.01.2016 р. 256610,00 грн., з яких: - сума заборгованості за кредитом 6222,85 доларів США, що становить по курсу НБУ на 06.01.2016 р. 148002,34 грн.; - сума заборгованості за відсотками 1505,64 доларів США, що становить по курсу НБУ на 06.01.2016 р. 35809,58 грн.; - пеня за несвоєчасне повернення кредиту 2786,99 доларів США, що становить по курсу НБУ на 06.01.2016 р.66284,97 грн.; - пеня за несвоєчасне повернення відсотків 273,85 доларів США, що становить по курсу НБУ на 06.01.2016 р. 6513,11 грн. Суд, вирішуючи питання обґрунтованості вимог за наведеним розрахунком, виходить з того, що, по-перше, цей розрахунок стороною відповідача не спростований. По-друге, суд вважає неправомірним нарахування позивачем за даним Договором неустойки (пені), оскільки 02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -УП). Відповідно до ст.2 Закону № 1669-УП на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція (ч.1). Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції (ч.2). Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 УП цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. На виконання абзацу 3 п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. у № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». 02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».\~ Пунктом 1 та 3 вказаного Розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053». Як встановлено судом, [PERSON] зареєстрований у [INFO], яке відповідно до розпоряджень КМУ від 30.10.2014 р. та від 02.12.2015 р. входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Неустойка (пеня) нарахована позивачем за період з 05.01.2015 р. по 25.09.2015 р. За таких обставин [PERSON] звільняється від сплати неустойки (пені) на суму заборгованості із зобовязань за Кредитним договором. Таким чином, без врахування нарахованої неустойки (пені), суд визначає загальний розмір заборгованості [PERSON] за Кредитним договором станом на 06.01.2016 р. в розмірі 7728,49 доларів США, що становить по курсу НБУ на 06.04.2016 р. 183811,92 грн. та складається з наступного: - сума заборгованості за кредитом 6222,85 доларів США, що становить по курсу НБУ на 06.01.2016 р. (23,7837) 148002,34 грн.; - сума заборгованості за відсотками 1505,64 доларів США, що становить по курсу НБУ на 06.01.2016 р. (23,7837) 35809,58 грн. За наведених підстав позов підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд, виходив з такого: За приписами 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем за платіжним дорученням\~ №0000351205 від 03.08.2016 р. сплачений судовий збір в сумі 3849,15 грн. при поданні позову до суду. Виходячи з наведеного, суд присуджує позивачеві з відповідача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 2757,18 грн. (3849,15 грн.*1,5%).

Outcome: partial