Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, до моменту досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що 28 жовтня 2017 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу з відповідачем вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства між сторонами припинені через відмінність поглядів на сімейне життя та обов`язки. На даний час їх шлюб носить формальний характер, примирення між ними за глибоким переконанням позивача неможливе та буде суперечити інтересам подружжя. Спору щодо місця проживання дитини та поділу спільного майна сторони не мають. Згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини між сторонами не досягнуто. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася. Надала суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи без її участі. Заперечень проти ухвалення заочного рішення у справі від неї не надійшло. Відповідач [PERSON] , який про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, тому суд на підставі п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що 28 жовтня 2017 року Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 570. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем (а.с. 9, 10). Спору з приводу виховання та місця проживання дитини між сторонами немає. Спору про майно, що перебуває у спільній власності подружжя, між сторонами немає. Шлюбні відносини між сторонами припинені з причини різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 52 Конституції України, діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Згідно зі ст.ст. 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, утому числі придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що сторони не дійшли згоди щодо визначення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , враховуючи стан здоров`я та матеріальне положення відповідача, який є працездатним; не надання відповідачем доказів щодо наявності у нього на утриманні інших неповнолітніх дітей та інших утриманців, інші істотні обставини, що підтверджуються письмовими доказами, виходячи з принципу розумності, справедливості, загальних засад цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів малолітньої дитини, суд вважає за необхідне визначити міру потреби позивача і міру можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. За таких підстав, позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини також підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі ст.ст. 77, 79, 80, 84, 104, 105, 110, 112, 180-182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved