Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

З позову ПАТ «Дельта Банк», яке є правонаступником ТОВ «Комерційний банк «Дельта») вбачається, що 17.01.2012 року між ним та [PERSON] шляхом акцептування банком, пропозиції клієнта було укладено кредитний договір відповідно до умов заяви №001-16526-170112 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, згідно з п.п.2.1,2.2,2.5 банк відкрив [PERSON] картковий рахунок [NUMBER] та встановивши ліміт кредитної лінії в розмірі 5000 грн., а остання прийняла на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до Правил здійснення операцій за картковими рахунками - до 15 числа кожного місяця. Уклавши з ПАТ «Комерційний банк «Дельта» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності [PERSON] систематично порушувала свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості. [PERSON] неодноразово була повідомлена про виникнення заборгованості по оплаті передбачених Договором платежів перед ПАТ «Комерційний банк «Дельта», однак на даний час кредитна заборгованість позичальником погашена не була. Позивач вказує, що він виконав свої зобов'язання за кредитним договором №001-16526-170112 від 17.01.2012 року, однак остання, станом на 03.01.2014 року не виконує свої зобов'язання за кредитним договором і не сплачує проценти за користування кредитом та не здійснює повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до договору на відкриття поточного рахунку, внаслідок чого прострочена заборгованість [PERSON] перед банком станом на 03.01.2014 року склала 5568 грн. 00 коп., де 1493 грн.00 коп. - тіло кредиту, 1800 грн. - прострочене тіло кредиту, 0,00 грн. - заборгованість за відсотками, 2275 грн. - заборгованість за комісіями. Посилаючись на вищевикладені обставини та на неналежне виконання своїх зобов'язань [PERSON] як основним боржником у кредитному зобов'язанні, позивач ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 5568 грн. 00 коп., де 1493 грн.00 коп. - тіло кредиту, 1800 грн. - прострочене тіло кредиту, 2275 грн. - заборгованість за комісіями. В судове засідання представник позивача ПАТ «Дельта Банк» за довіреністю Чуй А.І. не з'явився, подав заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та про розгляд справи на підставі письмових доказів. Судом встановлено, що [PERSON] в даний час змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» і в даний час має прізвище «[PERSON]» (а.с.а.с.24,49). Після надходження до суду позовної заяви, суд виконав вимоги ч.3 ст.122 ЦПК України та встановив, що позовна заява подана за зареєстрованим місцем проживання відповідача (відповідач [PERSON] зареєстрована у встановленому законом порядку з 13.02.2013 року в селі Довгалівка Великобагачанського району Полтавської області, вул. Чапаєва, 27), тому дана справа підсудна у відповідності до ст.109 ЦПК України Великобагачанському районному суду Полтавської області. Згідно ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка фізичним особам, які не мають статусу підприємців надсилається за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON] направлялись копія позовної заяви з доданими до неї документами та судові повістки про виклик даного відповідача до суду, однак, з поштових повідомлень вбачається, що відповідач [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання в [ADDRESS] не проживає (а.с.а.с.42-43,44-45,46,59-60,61-62). З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] отримала копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів та копію ухвали суду про відкриття провадження по справі (а.с.4). Так, в судове засідання 17.06.2014 року відповідач [PERSON] не з'явилась, з поштової кореспонденції вбачається, що даний відповідач за зареєстрованим місцем свого проживання в [ADDRESS] не проживає (а.с.46); 11.08.2014 року відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилась, про час і місце розгляду справи відповідач у встановленому законом порядку повідомлявся рекомендованим листом з повідомлення, з поштової кореспонденції вбачається, що даний відповідач за зареєстрованим місцем свого проживання в [ADDRESS] не проживає (а.с.а.с.61-62). Отже, в силу положень ч.5 ст.74 ЦПК України відповідач [PERSON] вважається такою, що належним чином повідомлений про день і час розгляду справи, тому є підстави для вирішення питання про можливість постановлення у справі заочного рішення, виходячи з положень ч.4 ст.169 ЦПК України. За нормою ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вирішив розглядати справу на підстав наявних доказів у справі, враховуючи положення ст.197 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами). Відповідно до ст. 224 ЦПК України судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України). Судом встановлено, що 17.01.2012 року між ним та [PERSON] шляхом акцептування банком, пропозиції клієнта було укладено кредитний договір відповідно до умов заяви №001-16526-170112 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, згідно з п.п.2.1,2.2,2.5 банк відкрив [PERSON] картковий рахунок [NUMBER] та встановивши ліміт кредитної лінії в розмірі 5000 грн., а остання прийняла на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до Правил здійснення операцій за картковими рахунками - до 15 числа кожного місяця (а.с.5-16). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором [PERSON] повинна була щомісячно сплачувати основні кредитні платежі (а.с.17). Відповідно до п.1.2 кредитного договору від 17.01.2012 року, позивач відкриває відповідачеві (держателю [PERSON]) картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні. Банк надає держателю кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії, що передбачена п.1.3 кредитного договору. Ліміт кредитної лінії розраховується банком самостійно. Кредитні кошти та власні кошти держателя використовуються для розрахунків за товари чи послуги, які придбані держателем у суб'єктів господарювання, зняття готівки, виконання держателем своїх зобов'язань перед банком за договором, та вчинення інших операцій передбачених договором. Відповідно до п.2.1 моментом надання банком держателю кредиту є день здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів за умови відсутності на рахунку власних коштів держателя. Згідно п.2.3 частини 3 договору банк встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі 5000 гривень. Відповідно п.1 частини 3 договору обслуговування карткового рахунку здійснюється у відповідності до тарифів, що є невід'ємною частиною договору. Згідно з п.п.2.1 частини 3 договору моментом прийняття (акцепту) банком пропозиції щодо укладення договору, а отже моментом укладання договору на умовах, описаних в пропозиції та правилах, вважатиметься дата підписання банком даної пропозиції та скріплення її печаткою. На підставі п.2.4 частини договору кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п.2.4 частини 2 пропозиції. Кожний наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у пропозиції та не потребує підписання додаткових угод до пропозиції. У відповідності до п.2.5 частини 3 договору відповідач до підписання пропозиції був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку (у формі встановлення кредитної лінії) та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України. У відповідності до договору, держатель картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом. З розрахунку заборгованості по даному кредитному договору, що наданий позивачем у справі вбачається, що [PERSON] не виконує свої зобов'язання за кредитним договором і станом на 03.01.2014 року має заборгованість за кредитним договором №001-16526-170112 від 17.01.2012 року в сумі 5568 грн. 00 коп., де 1493 грн.00 коп. - тіло кредиту, 1800 грн. - прострочене тіло кредиту, 2275 грн. - заборгованість за комісіями (а.с.17). Пунктом 5.10 кредитного договору №001-16526-170112 від 17.01.2012 року встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання держателем зобов'язань по сплаті заборгованості за цим договором понад 91 календарний день, банк має право в односторонньому порядку достроково розірвати цей договір, шляхом відправлення на адресу держателя відповідного листа. Через 10 календарних днів з дати відправлення на адресу держателя листа, цей договір вважається розірваним. Розірвання договору не звільняє держателя від обов'язку погасити в повному обсязі заборгованість, що була нарахована до дати розірвання договору, включаючи пеню, яка нарахована за порушення зобов'язань по цьому договору, а також за платежами, які можуть надходити до банку протягом 30 календарних днів з моменту розірвання цього договору. Уклавши з ПАТ «Комерційний банк «Дельта» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності [PERSON] систематично порушувала свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості. [PERSON] була повідомлена про виникнення заборгованості по оплаті передбачених Договором платежів перед ПАТ «Комерційний банк «Дельта», однак на даний час кредитна заборгованість позичальником погашена не була. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог Цивільного кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів (ч.2 ст.1050 ЦК України). Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.4 ст.631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. У відповідності до вимог ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Договір є обов'язковим для виконання (ст.629 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до ст.ст. 1049,1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Суд приймає до уваги розрахунок заборгованості відповідача [PERSON] по кредитному договору (яка була станом на 03.01.2014 року), так як він узгоджується з наявним кредитним договором, матеріалами справи в їх сукупності і їм не суперечить. Суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не виконує умов кредитного договору №001-16526-170112 від 17.01.2012 року і добровільно не сплачує суму заборгованості по кредиту та відсотки за користування кредитом, визнання ним позову не суперечить закону, не порушує прав та інтересів його та інших осіб, тому у суду є підстави для стягнення боргу з боржника [PERSON] Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням цього, суд вважає, що стягнення судових витрат (судового збору) в розмірі 243 грн. 60 коп. з повинно проводитися з відповідача по справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved