Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Згідно позовної заяви 22 грудня 2014 року померла мати позивача [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина на належний їй житловий будинок по вул. Ревуцького, 22 смт. Летичів та земельну ділянку площею 0,15 га на якій розташований вказаний житловий будинок. Земельна ділянка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. При цьому померла [PERSON] ці обєкти нерухомого майна отримала на підставі договорів дарування від 09 липня 1999 року, що посвідчені приватним нотаріусом. За життя [PERSON] заповіт не складала, тому має місце спадкування за законом і позивач є єдиним спадкоємцем першої черги, інші спадкоємці, які б прийняли спадщину, відсутні. Позивач прийняв спадщину після смерті матері про що подав відповідну заяву нотаріусу, однак в оформленні спадкових прав на спадкову земельну ділянку нотаріусом було відмовлено, так як право власності на земельну ділянку за життя матері позивача не було зареєстровано відповідно до чинного законодавства. Договір дарування земельної ділянки на імя матері позивача не містить відмітки про державну реєстрацію права власності за нею, однак вона за своє життя розпочала виготовлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку, зокрема встигла виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки та отримати на земельну ділянку кадастровий номер. Враховуючи зазначене позивач просить визнати за ним в судовому порядку право власності на земельну ділянку, як на спадкове майно, на земельну ділянку площею 0,1500 га, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та розташована на території Летичівської селищної ради Летичівського району Хмельницької області в смт. Летичів, вул. Ревуцького, 22, кадастровий номер 6823055100:00:031:0055, оскільки відсутність реєстрації за спадкодавцем призводить до неможливості оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку. В судове засідання позивач та його представник не зявилися, згідно поданої заяви представника позивача просять справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити, при цьому врахувати, що спадкування здійснюється згідно заповіту від 28 жовтня 2014 року. Представник відповідача в судове засідання не зявився, згідно неодноразово поданих заяв просять справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги визнають. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно змісту ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1223, 1225, 1268, 1269 ЦК України: спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу; право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення; спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81, п. «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини; захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Так, згідно паспорта громадянина України [PERSON] народився 22 березня 1981 року в м. Рубіжне Луганської області. Згідно архівної копії Державного акта на право приватної власності на землю серія І-ХМ №006301, виданого 18 травня 1999 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1500 га, яка розташована на території Летичівської селищної ради в смт. Летичів і передана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 0,15 га. У відповідності до нотаріально посвідченого договору дарування земельної ділянки від 09 липня 1999 року [PERSON] подарував дочці [PERSON], а вона прийняла в дар земельну ділянку в розмірі 0,15 га призначену для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться по вул. Ревуцького 22 у смт. Летичів. Земельна ділянка належить [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, І-ХМ №006301, виданого Летичівською селищною радою 18 травня 1999 року. Договір підлягає реєстрації у Летичівській селищній раді. Із нотаріально посвідченого договору дарування будинку від 09 липня 1999 року, що зареєстрований 21 липня 1999 року в Хмельницькому БТІ, [PERSON] подарував дочці [PERSON], а вона прийняла в дар глиновалькований обкладений цеглою житловий будинок, що знаходиться по вул. Ревуцького, 22 в смт. Летичів. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер 02 лютого 2014 року у віці 94 років в смт. Летичів Хмельницької області. Із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, виданого 04 вересня 2014 року на запит [PERSON], земельна ділянка, що розташована по вул. Ревуцького. 22 в смт. Летичів Хмельницької області, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1500 га, на праві власності належить [PERSON] на підставі державного акта серія І-ХМ №006301, кадастровий номер 6823055100:00:031:0055. 28 жовтня 2014 року [PERSON], [INFO], на випадок своєї смерті все своє майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право, заповідає своєму синові [PERSON], крім автомобіля марки ЗАЗ, моделі 110380-40, тип Комбі-В легковий, реєстраційний номер ВХ2935, який заповіла [PERSON]. Заповіт посвідчено державним нотаріусом Летичівської державної нотаріальної контори. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла 22 грудня 2014 року у віці 67 років в смт. Летичів Хмельницької області. Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі реєстрація спадкової справи, де спадкодавцем є [PERSON], яка померла 22 грудня 2014 року, проведена 15 січня 2015 року. 10 лютого 2016 року приватний нотаріус Летичівського районного нотаріального округу [PERSON] повідомила [PERSON] про неможливість оформлення права на спадщину на земельну ділянку, що знаходиться по вул. Ревуцького, 22 в смт. Летичів Хмельницької області після смерті матері [PERSON], яка померла 22 грудня 2014 року, оскільки право власності на земельну ділянку за її життя не було зареєстровано відповідно до чинного законодавства. Із довідки Відділу Держгеокадастру у Летичівському районі від 02 березня 2016 року вбачається, що станом на 01 січня 2013 року за даними книг записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування землею, договорів оренди землі право власності чи користування на земельну ділянку за [PERSON] не зареєстровано. Згідно повідомлення Хмельницького бюро технічної документації №695697 від 25 січня 2016 року [PERSON] на підставі договору дарування від 09 липня 1999 року є власником по вул. Ревуцького, 22 в смт. Летичів. Відповідно до Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, що виданий 23 лютого 2016 року Відділом Держгеокадастру у Летичівському районі, земельна ділянка розташована по вул. Ревуцького, 22 в смт. Летичів, площею 0,1500 га, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), її вартість складає 91683,66 грн., співкористувачем значиться [PERSON]. Із відповіді приватного нотаріуса Летичівського районного нотаріального округу [PERSON] від 23 травня 2016 року та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 23 травня 2016 року вбачається, що нотаріусом заведена спадкова справа за №06-2015 до майна померлої 22 грудня 2014 року [PERSON]. Спадкоємцями, які прийняли спадщину за заповітом є: її син [PERSON], який успадковує все майно, окрім транспортного засобу (легковий автомобіль марки ЗАЗ модель 11038040, тип комбі-В, легковий), який згідно із цим же заповітом успадковує [PERSON]. Спадкоємців, які відмовились від прийняття спадщини, не має. Таким чином досліджені докази в їх сукупності та взаємному звязку дають суду підстави для висновку, що спадкодавець [PERSON] на підставі договору дарування земельної ділянки від 09 липня 1999 року набула право власності на земельну ділянку, хоча належним чином його не зареєструвала. Разом з тим Витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку свідчить про те, що 04 вересня 2014 року за заявою [PERSON] земельній ділянці присвоєно кадастровий номер, вона виготовила технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Позивач, як її син, є спадкоємцем за заповітом, проте не може оформити свої права на вказану земельну ділянку, як спадкове майно, у звязку з відсутністю реєстрації права власності за спадкодавцем, тому суд вважає, що права позивача підлягають захисту шляхом визнання за ним права власності в порядку спадкування на вказану земельну ділянку. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи встановлені судом обставини визнання відповідачем позову про визнання за сином спадкодавця права власності на земельну ділянку не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved