Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Згідно позову, в 1998 року відповідно до ордеру позивачу [PERSON] було надано квартиру [ADDRESS], де він живе з 1998 року по теперішній час. Житло було надано йому в той час, коли він працював водієм в ПАТ «Дніпрометиз». В зазначеній квартирі позивач проживає разом з дружиною - [PERSON], а також неповнолітніми дітьми - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В 2012 році позивач звернувся до органу приватизації із заявою про приватизацію вказаної квартири, але йому пояснили, що для приватизації квартири необхідна копія ордера та реєстрація в квартирі. Для отримання копії ордеру в 2012 році позивач звернуся до КЖЕП № 43 та ПАТ «Дніпрометиз», але 14 лютого 20143 року йому відповіли, що документи передано до КЖЕП «Південне». В березні 2013 року він звернувся та отримав відповідь в КЖЕП «Південне», що КЖЕП «Південне в 2011 році припинило діяльність». З листа також вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] було передано на баланс КЖЕП «Лівобережжя», тому позивач звернувся із заявою про видачу копії ордеру до КЖЕП «Лівобережжя». В травні 2013 року його повідомили, що ордери з КЖЕП «Південне» до КЖЕП «Лівобрежжя» не передавалися. Позивач стверджує, що фактично з ним, як основним наймачем, був укладений договір найму на квартиру постійного проживання. 27 січня 2015 року позивач звернувся із заявою до Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради та просив прийняти рішення про укладення з ним договору найму на квартиру [ADDRESS]. 29 січня 2015 року йому надано відмову, з якої вбачається, що на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 28 листопада 1996 року № 1657 «Про зміну правового режиму житлових приміщень 99-ти квартир у будинку [ADDRESS] квартири було введено до складу житлового фонду для постійного проживання, крім того, виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради необхідно було надати ордери для постійного проживання сімей, але в листі не було зазначено, що відповідач не має підстав для укладення з ним договору найму з позивачем тому, що у останнього немає ордеру. Позивач просить суд: -визнати його основним наймачем однокімнатної квартири постійного проживання [ADDRESS] в цілому, загальною площею 40,86 кв.м.; -визнати право користування квартирою постійного проживання [ADDRESS] в цілому, загальною площею 40,86 кв.м., за позивачем [PERSON], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]; -зобов'язати виконавчий комітет Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради укласти з позивачем договір найму однокімнатної квартири постійного проживання [ADDRESS] в цілому, загальною площею 40,86 кв.м., складом сім'ї з трьох осіб: [PERSON], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Представник позивача [PERSON] та третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала в повному обсязі заявлені позовні вимоги та доводи позовної заяви, на яких вони ґрунтуються. Представник ПАТ «Дніпропетиз» Кривошеєва Н.В. в суді не заперечила проти задоволення позовних вимог. Належним чином та завчасно сповіщені про час та місце розгляду справи відповідачі Амур-Нижньодніпровська районна у м. Дніпропетровську рада, Виконавчий комітет Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, а також треті особи Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство № 43, Публічне акціонерне товариство «Дніпрометиз», Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Лівобережжя» і Дніпропетровська міська рада, в судове засідання представників не направили, про причини неявки суд не повідомили. За ухвалою суду справа розглянута за їх відсутності. На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини: За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 48) та довідкою КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» (а.с. 64), право власності на квартиру [ADDRESS] за жодною особою не зареєстроване. Згідно довідки КЖЕП № 43 (а.с. 15), у вказаній квартирі без реєстрації мешкає позивач [PERSON]. Останній, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] в будинку, власником якого за довідкою КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» (а.с. 64) є [PERSON]. Позивач з 25 липня 2008 року перебуває у шлюбі з [PERSON], від якого вони мають дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями відповідних свідоцтв (а.с. 8-10). [PERSON] надані докази щодо сплати ним, починаючи з листопада 2004 року, комунальних послуг, які надавалися за адресою: [ADDRESS] (а.с. 66, 67). Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання позивача основним наймачем квартири та визнання права користування квартирою за позивачем та його дітьми, суд виходить з наступного. Рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 28 листопада 1996 року № 1657 «Про зміну правового режиму житлових приміщень 99-ти квартир у будинку по [ADDRESS] був змінений правовий режим квартир вказаного будинку, які були введені до складу житлового фонду для постійного проживання квартиронаймачів. Згідно ст. 51 Житлового кодексу, жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів. За ст. 15 Житлового кодексу, виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів у межах і в порядку, встановлених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР, на території району, міста, району в місті … приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої Ради (стаття 51), затверджують спільні рішення адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації про надання жилих приміщень у будинках відомчого житлового фонду (стаття 52); видають ордери на жилі приміщення (частина перша статті 58, частина перша статті 122, частина друга статті 141). Відповідно до ч. 1 ст. 58 Житлового кодексу України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Як передбачено ч. 1 ст. 122 Житлового кодексу, на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення. Як передбачено ч. 2 ст. 141 Житлового кодексу, заселення квартир у будинку житлово-будівельного кооперативу провадиться за ордерами, що видаються виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. За вищезазначеними приписами Житлового кодексу, єдиною підставою для заселення в квартиру є ордер, який має бути виданий виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті ради. З копії листів Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради (а.с. 17, 19) вбачається, що районною у місті радою та виконавчим комітетом рішення про виділення квартири позивачеві не приймалося і ордер для постійного проживання на вищезазначену квартиру не видавався. Доводи позивача про те, що ордер йому був виданий, судом відхиляються, оскільки жодним доказом не підтверджені. Таким чином, позивач заселився у квартиру за відсутності рішення повноважного органу про надання йому квартири та за відсутності ордера на відповідне жиле приміщення, тобто заселився до квартири без достатньої правової підстави. На підставі викладеного, позивач право на користування квартирою не набув і відповідні позовні вимоги з зазначених позивачем підстав задоволенню не підлягають. Доводи позивача щодо тривалості часу користування квартирою судом до уваги не приймаються, оскільки житлове законодавство не пов'язує виникнення права на користування квартирою з тривалістю користування. Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання права користування квартирою за дружиною позивача, суд виходить з того, що [PERSON] є повнолітньою особою і позивач не уповноважений на представництво інтересів останньої в суді. Сама [PERSON] з відповідними позовними вимогами до суду не зверталася. За ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Оскільки права позивача в цій частині не порушені, вони не потребують судового захисту і у задоволенні зазначених позовних вимог слід відмовити. Вирішуючи позовні вимоги в частині зобов'язання Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради укласти з позивачем договір найму однокімнатної квартири, суд виходить з того, що за ч. 2 ст. 61 Житлового кодексу, договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Виконавчий комітет районної у місті ради законом не визначений як наймодавець та сторона договору найму, і, таким чином, Виконавчий комітет Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради не є належним відповідачем за вказаними позовними вимогами. Оскільки позовні вимоги про зобов'язання укласти договір найму до відповідної житлово-експлуатаційної організації не заявляються, і задоволені позовних вимог в цій частині також слід відмовити. Понесені позивачем судові витрати на поставі приписів ст. 88 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: dismissed