Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Згідно позову, що надійшов до суду 01.12.2014 р., позивачка зазначила, що шлюб між нею та відповідачем було укладено та зареєстровано відділом державної РАГС Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської обл., 14 листопада 2003 року, актовий запис № 178. В шлюбі з відповідачем у них народилась спільна дитина - донька [PERSON], [INFO], яка на цей час проживає разом з нею та фактично перебуває на її утриманні. Відповідач на цей час мешкає окремо від неї та дитини та добровільно ніякої участі в утриманні дитини не приймає та їй коштів для цих цілей не надає без поважних на те причин. Вона на цей час працює бункерувальницею в TOB «Вільногірське скло», де отримує заробітну платню, що і є єдиним джерелом її існування та джерелом існування їхньої з відповідачем дитини. Відповідно до ст. 180 CK України, відповідач, як батько дитини, повинен нести витрати на утримання дитини та надавати для цих цілей матеріальну допомогу. Будь-які причини, що унеможливлюють або звільняють відповідача від обов'язку щодо сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, на цей час відсутні. Стан здоров'я відповідача дозволяє утримувати з нього аліменти. З відповідача інших виплат, в тому числі й аліментних на будь-чию користь, не стягується. Відповідач на цей час працює водієм самоскиду ГТВ філії «Вільногірський ГМК» ПрАТ «Кримський ТИТАН», де він щомісячно отримує заробітну плату, розмір якої є значно більшим за її та є достатнім для стягнення з нього аліментів на її користь на утримання їхньої неповнолітньої дитини. Їхня дитина перебуває на «Д» обліку в ОКЗ Дніпропетровській обласній дитячій клінічній лікарні із захворюванням органів травлення, що потребує від неї додаткових витрат на лікування дитини, про що відповідачу також відомо. Оскільки відповідач працює на підприємстві, де він отримує постійний та систематичний дохід у вигляді заробітної плати, вона вважає, що аліменти з нього на її користь слід стягувати в частині до його заробітної плати. На підставі зазначеного та відповідно до вимог ст. 180 СК України, позивачка прохає: 1. Стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 14 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. 2. Допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць. 3. Стягнути з відповідача на її користь зазнані нею витрати на правову допомогу адвоката за складання позовної заяви в сумі 150 грн. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги та їх обгрунтування підтримала в повному обсязі. З її додаткових пояснень витікає, що вона хоче гарантовано отримувати допомогу від відповідача на утримання їхньої спільної дитини, визнає той факт, що спільно з відповідачем не проживає близько одного місяця, що відповідач надавав їй матеріальну допомогу після того, як перестали спільно проживати, в сумі 700 грн., із яких вона сплатила 400 грн. за утримання будинку, в якому вона мешкає та який належить на праві власності відповідачу. Вона згодна, що перед цим, коли вони ще мешкали спільно, відповідач надав 1100.00 грн. на лікування дочки та 600 грн. для лікування її самої. Шлюб між нею та відповідачем не розірвано. Вона та відповідач мають задовільний стан здоров'я, їхня дитина перебуває на «Д» обліку у лікарні. Її середньомісячний заробіток складає близько 1600.00 грн. Вона погоджується з твердженням відповідача, що його середньомісячна заробітна плата складає близько 6000.00 грн. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі та пояснив, що він та позивачка дійсно спільно не мешкають, приблизно з 15 листопада 2014 р. Позивачка з дитиною мешкають в належному йому на праві власності будинку і стосовно цього ніяких перешкод він не чинить. Він повністю не згодний з твердженням позивачки, що він, начебто, взагалі не надає ніякої допомоги позивачці на утримання дитини, оскільки він повністю утримує дитину та будинок, в якому мешкають позивачка та дитина. В листопаді 2014 р., він отримавши на роботі аванс - 1500.00 грн., надав позивачці 700 грн., перед цим він надав 1100.00 грн. на лікування дитини та 600 грн. на лікування самої позивачки, і в майбутньому від надання такої допомоги не відмовляється. Стан здоров'я у нього та позивачки задовільний, їхня дитина дійсно хворіє гастритом та перебуває на «Д» обліку в лікарні. Він не згодний відшкодовувати позивачці судові витрати, в виді оплати адвокату - 150 грн. за правову допомогу, оскільки вважає, що підстав для звернення до суду не було. Вислухавши сторони, дослідивши надані письмові докази, а саме: копію сторінок паспорту громадянки України на ім'я [PERSON]; копію свідоцтва про одруження, згідно якого [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 14.11.2003 р., після укладення шлюбу подружжю присвоєне спільне прізвище: [PERSON]; копію свідоцтва про народження [INFO] [PERSON], батьками якої зазначені сторони; квитанцію від 01.12.2014 р. про сплату [PERSON] 150 грн. адвокату [PERSON] за складання позовної заяви; довідку адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України у Дніпропетровській області від 09.12.2014 р., згідно якої [PERSON], [INFO], зареєстрований за місцем проживання в [ADDRESS]; копію договору дарування жилого будинку від 19.05.2006 р., згідно якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар жилий будинок [ADDRESS] - та оцінивши зазначені докази в їх сукупності та взаємозв'язку,

Outcome: partial