Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Звертаючись до суду позивач на підставі вимог ст. 181, 182,183, 191 СК України заявляє позовні вимоги, а саме: - стягнути з [PERSON] , 1981 року народження, РНОКПП: [NUMBER] на користь [PERSON] , 1984 року народження, РНОКПП: [NUMBER] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] у розмірі 2318 гривень щомісяця з відповідною індексацією до досягнення дитиною повноліття; - стягнути з [PERSON] , 1981 року народження, РНОКПП: [NUMBER] на користь [PERSON] , 1984 року народження, РНОКПП: [NUMBER] витрати на правову допомогу у розмірі 1500 гривень. В обґрунтування заявленого змісту позовних вимог, позивач вказав: Сторони перебували у шлюбі з 25.04.2009 по 27.05.2015, про що свідчить відмітка у паспорті позивача рішення суду. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (згідно Свідоцтва про народження [NUMBER] від 03.02.2010). Дитина фактично проживає з матір`ю, про що свідчить відмітка у Довідці про склад сім`ї від 28.07.2020 №88c9ff22-a97c-45ca-89cl- 4856bfd2e72. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, не цікавиться її фізичним та духовним розвитком. Добровільна матеріальна допомога в достатньому об`ємі відсутня - відповідач сплачує на власний розсуд близько 1000 гривень на місяць. Дитина перебуває на повному утриманні позивача - харчування, одяг, навчальне приладдя купує позивач. При цьому [PERSON] відвідує репетитора по англійській мові, користується мобільним зв`язком, що потребує витрат. Позивач купує розвиваючі ігри, організовує відпочинок та оздоровлення дитини, обслуговування у стоматолога. За таких обставин позивач змушена вернутися до суду для стягнення аліментів у рекомендованому розмірі. Тому вона заявляє позовні вимоги. Відповідач у наданому відзиві, вказав: Він з позивними вимогами Позивача категорично не згоден та вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідач, визнає, що має доньку від першого шлюбу [PERSON] [INFO] , яка після розірвання шлюбу з позивачем постійно проживає з матір`ю. Він добровільно надаю матеріальну грошову допомогу у розмірі 1000 грн. Щомісяця. Крім того, з 29.12.2015 року по теперішній час він перебуває у другому шлюбі з [PERSON] ( доказом чого є копія свідоцтва про шлюб, що додається) та має ще одну дитину [PERSON] [INFO] ( доказом чого є копія свідоцтва про народження [PERSON] серія [NUMBER] ). Відповідно до ст.8 Закону України « Про охорону дитинства» та ч.2 ст.182 СК України кожна дитина має право на рівень життя , достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідач працює механіком з ремонту устаткування в ПрАТ «Комплекс Безлюдівський м`ясокомбінат» та отримує заробітну платню близько 4600 грн щомісяця без вирахування податків та зборів, тобто додому та приносе близько 3700 грн - 4000 грн щомісяця. Вимоги позивача про нарахування аліментів у розмірі 2318 грн щомісяця є неаргументованими та такими, що не можуть підлягати задоволенню. Згідно 4.2 ст.182 СК України Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а це становить 2318:2= 1159 грн. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно судової практики під час присудження аліментів на утримання однієї дитини у частці від доходу батька, ця частка становила 30% від заробітної плати. Це становить близько 1100-1200 грн. Для того, щоб сплачувати аліменти у розмірі 2218 грн. щомісяця мій дохід повинен становити 7000-8000 грн. Тобто, його дохід не дозволяє йому сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. Крім того, згідно п.3 ч.І ст. -182. СК України -При визначенні розміру аліментів суд враховує: наявність у платника аліментів інших дітей. Як зазначено заробіток відповдоча скльадає близько 4000 грн. Якщо сплачувати аліменти на першу дитину 2318 грн, тоді іншому синові від другого шлюбу залишиться 1680 грн., а точніше сказати, на утримання усієї моєї другої родини залишиться коштів значно менше, ніж розмір аліментів на першу дитину. Тому відповідач вимагає призначити з [PERSON] 1981 р.н. РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] 1984 р.н. РНОКПП [NUMBER] аліменти на утримання дочки [PERSON] [INFO] РНОКПП [NUMBER] у розмірі 1200 гривень щомісяця з відповідною індексацією до досягнення дитиною повноліття. Судом встановлені наступні факти та обставини: Сторони перебували у шлюбі з 25.04.2009 по 27.05.2015, про що свідчить рішення суду. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] згідно Свідоцтва про народження [NUMBER] від 03.02.2010). Дитина проживає з матір`ю, про що свідчить відмітка у Довідці про склад сім`ї від 28.07.2020 №88c9ff22-a97c-45ca-89cl- 4856bfd2e72. З 29.12.2015 року по теперішній час відповідач перебуває у шлюбі з [PERSON] доказом чого є копія свідоцтва про шлюб, та має ще одну дитину [PERSON] [INFO] згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] серія [NUMBER] . Дослідив та оцінив в сукупності докази матеріалів справи, суд вважає: Вимогами статті 12 ч.3 ЦПК України визначено: Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вимоги статті 13 ЦПК України: Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач в супереч вимогам ст.12 ЦПК України, не надав суду ніяких доказів в обґрунтування своєї позиції щодо заявленого розміру позовних вимог про стягнення з відповідача коштів на утримання дитини в заявленому розмірі. Згідно до вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, N 2402-III передбачено: Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Вимогами статті 141 СК України визначено: 1. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. 2. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до вимог статті 180 СК України визначено: Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 ч.3 СК України визначено: За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Вимогами статті 182 СК України визначено: Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України визначено: Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 СК України визначено: Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Отже, суд вважає, з аналізу вказаних норм закону, вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів в заявленому розмірі, щомісяця, не зовсім обґрунтована та суперечить вимогам закону. Оскільки відповідно до ч.9 ст.7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Позивач та відповідач, в обґрунтування своєї правової позиції, суду не надали доказів, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в заявленому розмірі, що буде відповідати інтересам дітей. Стаття 141 СК України, визначає про рівні обов`язки батька так і мати в утриманні дітей. В тожей час, у виконання вимог ст..141 СК України позивачкою не доведено, що вона також приймає участь в утриманні дітей щомісячно та сума утримання відповідає заявленому розміру, щомісяця. Та вказаний розмір аліментів буде відповідати інтересам дитини в частині її утримання За таких обставини заявлена сума розміру аліментів щодо стягнення з відповідача порушує принцип рівності прав та обов`язків батьків, щодо утриманню неповнолітніх дітей та самим інтересам дитини. Суд вважає, що доцільніше визначити розмір стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1159грн. на користь позивача і це відповідатиме інтересам як позивача, який буде отримувати частку від доходу відповідача на утримання дитини, так і відповідача, у вільному розпорядженні якого залишиться більша частини його доходу, що наддасть можливість відповідачу в утриманні іншої дитини, що в свою чергу буде відповідати інтересам закону. Крім того, вказаний розмір аліментів відповідає вимогам закону та принципу рівності обов`язків батьків в утриманні дітей. Отже, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи вимоги щодо подальшої індексації аліментів, суд вважає, що з гідно вимог ст..4 ЦПК України, до суду може звернутись особа права якої порушенні. Отже суд не розглядає відносин яким можуть існувати в майбутньому, а за таких обставини, в даної частині вимог не підлягають задоволенню. Суд також вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в межах стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини за один місяць, що відповідатиме завданням сімейного законодавства, відповідно до якого регулювання сімейних відносин здійснюється цим Сімейним кодексом здійснюється з метою побудови сімейних відносин на паритетних засадах, взаємодопомоги і підтримки, забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю фізичного розвитку, для чого вона потребує матеріального забезпечення. З урахуванням вимог ст..259 ч.6 ЦПК України, у зв`язку складністю справи, складання повного тексту рішення суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Outcome: partial