Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Зміст позовних вимог, пояснення сторін. 18 грудня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Заявник вказує, що йому на праві власності належить житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Заявник виявив бажання здійснити розпорядження своїм майном, а саме скласти заповіт. Під час консультації з нотаріусом виявилось, що в документах, які підтверджуються право власності заявника на вказаний вище будинок невірно вказане прізвище заявника на українській мові. Враховуючи викладене просить суд встановити факт належності правовстановлюючих документів, а саме: договору дарування, посвідченого нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори 01.08.1975 року на ім'я [PERSON] та договору дарування посвідченого нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори 11.04.1984 року на ім'я [PERSON], заявнику [PERSON],[INFO]. Заявник, [PERSON], та його представник, [PERSON], надали суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі, заяву підтримують та просять її задовольнити. Заінтересована особа, Комунальне підприємство «Ізюмське міське бюро технічної інвентаризації» через канцелярію суду надало письмову заяву про розгляд справи без участі їх представника. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Суд, ознайомившись із заявою, дослідивши письмові докази, вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що із копії паспорта заявника вбачається, що його прізвище, ім'я та по батькові- [PERSON] ( а.с.4). [PERSON] подарувала , а [PERSON], [PERSON], [PERSON] прийняли у дар цілий житловий будинок з прилеглими дворовими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією договору дарування від 01 серпня 1975 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2464 ( а.с.8). 11 квітня 1984 року [PERSON] та [PERSON] подарували [PERSON] 2/3 частини житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], що вбачається із копії договору дарування ( а.с.9-10). Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту належності йому правовстановлюючих документів, оскільки його прізвище в договорі дарування від 11 квітня 1984 року та в договорі дарування від 01 серпня 1975 року, не збігається з прізвищем зазначеним у паспорті. Так, у названих вище правовстановлюючих документах невірно зазначено прізвище заявника «[PERSON]» та «[PERSON]». В паспорті прізвище заявника вказане « [PERSON]» ( а.с.4). Зазначена невідповідність у написанні у правовстановлюючих документах прізвища заявника перешкоджає йому оформити заповіт. Норми права, що регулюють правовідносини під час розгляду справи. У відповідності із п.7 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Встановлені судом обставини вказують , що невідповідність у написанні прізвища у правовстановлюючих документах перешкоджає заявнику реалізувати своє право на володіння, користування та розпорядження своїм майном. Внести виправлення чи отримати нові договори дарування на даний час неможливо оскільки норми чинного законодавства не передбачають такої процедури. Ст. 124 Конституції України визначає, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини , що виникають у державі . Пункт п'ятий частини другої ст. 293 ЦПК України, визначає, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст. 315 ч.1 п. 6 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Враховуючи встановлені та наведені вище обставини, суд прийшов до висновку, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючих документів є обґрунтованою. З метою захисту передбаченого законом права заявника, від встановлення якого залежить право заявника розпоряджатися майном, яке належить йому на праві приватної власності. Суд визнає вимоги заявника обґрунтованими , оскільки вони ґрунтуються на законі та задовільняє їх.

Outcome: approved