Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Згідно позову, рішенням Ларинської сільської ради від 16.09.1973 року № 18 у 1967 році [PERSON] була виділена земельна ділянка розміром 600 кв.м. по вул.Заломова у с.Ларіно для будівництва індивідуального житлового будинку. Актом від 14.01.1980 року комісією прийнято до експлуатації житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. З копії технічного паспорту вбачається, що житловий будинок та господарські споруди були збудовані [PERSON] у 1976 та 1980 роках. [INFO] помер [PERSON], який був чоловіком позивача. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS]. 21.05.2003 року державним нотаріусом Дев'ятої донецької державної нотаріальної контори було посвідчено заповіт від [PERSON], в якому зазначено, що на випадок смерті все належне йому майно, у тому числі, житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], заповів [PERSON] Позивач у встановлений законом строк звернулась з заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено в оформленні спадкових прав на житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Позивачка просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок - літ. А-1 загальною площею 68,0 кв.м., житловою 33,2 кв.м.; прибудову - літ. а; ганок - літ. а1; літню кухню - літ. Б; прибудову до літньої кухні - літ. б; погреб - літ. б 1; сараї - літ. В,Г; убиральню - літ. Д, розташованого за адресою: [ADDRESS], після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, за участю її представника [PERSON], позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача Будьоннівської районної у м. Донецьку ради до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 28 грудня 1999 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, але [INFO] [PERSON] помер (а.с. 15, 17). Статтями 1216-1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За нормами частини 1 статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. [PERSON] склав заповіт, який посвідчено 21 травня 2003 року державним нотаріусом Дев'ятої Донецької державної нотаріальної контори, згідно з яким все належне йому майно та житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS], він заповідає [PERSON] Постановою нотаріуса [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по [ADDRESS] (а.с.11). Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] зазначала, що відмова нотаріуса є незаконною, а право власності на вказаний вище житловий будинок належить їй як спадкоємцю чоловіка [PERSON] Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З огляду на це, належність спадкодавцю права власності на житловий будинок визначається за законодавством, чинним на час його виникнення. Враховуючи 317, 331 ЦК України, адже питання про набуття [PERSON] права власності на житловий будинок, збудований ним у 1980 році, має вирішуватися відповідно до чинного на той час законодавства. У 1980 році порядок набуття права власності регулювався Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, та прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом. Пунктом 2 Постанови передбачалося, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Таким чином за Указом і Постановою підставою виникнення права власності на жилий будинок був факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Інструкцію про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР затверджено Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року. Відповідно до пунктів 6, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі правовстановлюючих документів, перелік яких містився у Додатку № 1 до Інструкції). Зокрема, за пунктом 10 Додатку № 1 правовстановлюючим документом на житловий будинок, збудований після видання Указу від 26 серпня 1948 року, є затверджений виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акт державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію. Рішенням виконкому Ларінської селищної ради депутатів Пролетарського району м. Донецька від 16 вересня 1973 року № 18 [PERSON] передано земельну ділянку для індивідуального будівництва житлового будинку, розташованого по [ADDRESS], площею 600 кв. м (а.с. 5). Зазначене домоволодіння було інвентаризоване на ім'я [PERSON] станом на 25 серпня 1987 року (а.с. 80). Із технічної документації на житловий будинок по [ADDRESS] вбачається, що його було збудовано у 1980 році. Судом також враховується той факт, що згідно акту від 14 січня 1980 року, скріпленого печаткою виконкому Ларінської селищної ради народних депутатів, згідно з яким житловий будинок по [ADDRESS] площею 600 кв. м визнано придатним для проживання (а.с 6). На підставі викладеного,

Outcome: approved