Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом та уточнивши заявлені позовні вимоги (а.с.47), ПрАТ «Горлівськтепломережа» просить стягнути з [PERSON] заборгованості за послуги з теплопостачання, що надані за періоди з квітня 1996 року по вересень 1998 року, з листопада 2011 року по лютий 2003 року, з квітня 2006 року по вересень 2006 року, з квітня 2013 року по вересень 2013 року на загальну суму 1929,86 грн., 3% річних на загальну суму 656,78 грн., інфляційні нарахування на загальну суму 3,24 грн., а саме: - заборгованість за послуги з теплопостачання за період з квітня 1996 року по вересень 1998 року у сумі 950,63 грн., 3% річних у сумі 473,60 грн.; - заборгованість за послуги з теплопостачання за період з листопада 2001 року по лютий 2003 року у сумі 467,17 грн., 3% річних у сумі 163,22 грн., інфляційні нарахування у сумі 2,80 грн.; - заборгованість за послуги з теплопостачання за період з квітня 2006 року по вересень 2006 року у сумі 45,78 грн., 3% річних у сумі 10,76 грн., інфляційні нарахування у сумі 0,05 грн.; - заборгованість за послуги з теплопостачання за період з квітня 2013 року по вересень 2013 року у сумі 466,28 грн., 3% річних у сумі 9,20 грн., інфляційні нарахування у сумі 0,39 грн., посилаючись на те, що відповідно до п.п.3.5 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 67,68 ЖК України споживач зобов'язаний сплачувати вартість житлово - комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Термін сплати вартості житлових послуг, встановлений п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 р., - щомісяця, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідач [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS]. Нарахування за послуги з теплопостачання здійснюється згідно тарифів, встановлених постановою НКРЕ, з урахуванням рішення Горлівської міської ради, виходячи з опалювальної площі квартири, в якій мешкає відповідач. Протягом спірних періодів часу відповідачу були надані послуги з централізованого опалення. Відповідач несвоєчасно і не в повному обсязі сплачував вартість наданих послуг з централізованого опалення квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з чим виникла заборгованість за спірні періоди часу у загальному розмірі 1929,86 грн. Згідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, п.3 ч.1 ст. 96 ЦПК України позивач також нарахував відповідачу 3% річних у загальному розмірі 656,78 грн., інфляційні нарахування у загальному розмірі 3,24 грн. за порушення виконання грошового зобов'язання по сплаті послуг з теплопостачання. Представник позивача за довіреністю Сопіна Ю.М. у судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву про повне підтримання позовних вимог ПрАТ «Горлівськтепломережа» та про розгляд справи у її відсутність. В наданій суду заяві представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи згідно ч.3 ст. 76 ЦПК України належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, тому суд на підставі ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ПрАТ «Горлівськтепломережа» є постачальником послуг з централізованого опалення [PERSON] за адресою: [ADDRESS], про що свідчить особовий рахунок № [NUMBER], відкритий на її ім'я у ПрАТ «Горлівськтепломережа», довідка адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України у Донецькій області (а.с.9). В порушенні вимог ст. 68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, відповідач не своєчасно та не в повному обсязі сплачує вартість послуг з теплопостачання та згідно довідок про розрахунок суми боргу заборгованість відповідача перед ПрАТ «Горлівськтепломережа» за період: - з квітня 1996 року по вересень 1998 року складає 950,63 грн. (а.с.48); - з листопада 2001 року по лютий 2003 року складає 467,17 грн. (а.с.50); - з квітня 2006 року по вересень 2006 року складає 45,78 грн. (а.с.53); - з квітня 2013 року по вересень 2013 року складає 466,28 грн. (а.с.56). Згідно до ч.2 ст. 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу 3% річних від простроченої суми, а саме: - за період з квітня 1996 року по вересень 1998 року у сумі 473,60 грн. (а.с.49); - за період з листопада 2001 року по лютий 2003 року у сумі 163,22 грн. (а.с.52); - за період з квітня 2006 року по вересень 2006 року у сумі 10,76 грн.( а. с. 55) - за період з квітня 2013 року по вересень 2013 року у сумі 9,20 грн. (а.с.58). Згідно до ч.2 ст. 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу інфляційні нарахування за порушення виконання грошового зобов'язання по сплаті послуг з теплопостачання, а саме: - за період з листопада 2001 року по лютий 2003 року у сумі 2,80 грн. (а.с.51); - за період з квітня 2006 року по вересень 2006 року у сумі 0,05 грн. (а.с.54); - за період з квітня 2013 року по вересень 2013 року складає 0,39 грн. (а.с.57). Вирішуючи позов щодо стягнення з відповідача заборгованості за послуги з теплопостачання за період з квітня 1996 року по вересень 1998 року у розмірі 950,63 грн. суд дістає наступних висновків. Судом встановлено, що згідно довідки - розрахунку позивача сума заборгованості (а.с.48), пред'явлена позивачем до стягнення, утворилася у період з квітня 1996 року по вересень 1998 року, тобто у період дії положень Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, який втратив чинність з 01.01.2004 року. Відповідно до п.6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ЦК України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ст. 71 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, який діяв на момент виникнення спірних відносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється у три роки. Згідно ст. 75 ЦК УРСР від 18.07.1963 року позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін. Стаття 80 ЦК УРСР від 18.07.1963 року передбачає, що закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Позивачем клопотання про поновлення строків позовної давності не заявлено та доказів в обґрунтування поважності причин пропуску даного строку не надано. Враховуючи викладене, суд вирішує справу в цій частині з урахуванням строків позовної давності та наслідків їх закінчення, встановлених положеннями ЦК УРСР від 18.07.1963 року, та вважає, що у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з квітня 1996 року по вересень 1998 року слід відмовити у зв'язку з пропуском строків позовної давності. Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних у сумі 473,60 грн., нарахованих на суму заборгованості, що утворилася в період з квітня 1996 року по вересень 1998 року; 3% річних у сумі 163,22 грн., інфляційних нарахувань у сумі 2,80 грн., нарахованих на суму заборгованості, що утворилася в період з листопада 2001 року по лютий 2003 року, також задоволенню не підлягають, оскільки заборгованість за послуги з теплопостачання утворилась у період дії положень Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, який не передбачав відповідальності за порушення грошового зобов'язання у вигляді 3% річних та інфляційних нарахувань. Тож, вимоги позивача про стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань, нарахованих на заборгованість за послуги з теплопостачання, що утворилась у період з квітня 1996 року по вересень 1998 року, з листопада 2001 року по лютий 2003 року, є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають. Вимоги ж позивача щодо стягнення з відповідача: - заборгованість за послуги з теплопостачання за період з листопада 2001 року по лютий 2003 року у сумі 467,17 грн., - заборгованості за послуги з теплопостачання за період з квітня 2006 року по вересень 2006 року у сумі 45,78 грн., 3% річних у сумі 10,76 грн., інфляційних нарахувань у сумі 0,05 грн.; - заборгованості за послуги з теплопостачання за період з квітня 2013 року по вересень 2013 року у сумі 466,28 грн., 3% річних у сумі 9,20 грн., інфляційних нарахувань у сумі 0,39 грн.,- є обґрунтованими, а тому зазначені суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за послуги з теплопостачання, що надані за періоди з листопада 2001 року по лютий 2003 року, з квітня 2006 року по вересень 2006 року, з квітня 2013 року по вересень 2013 року у загальному розмірі 979,23 грн., 3% річних у загальному розмірі 19,96 грн., інфляційні нарахування у загальному розмірі 0,44 грн. За таких обставин, позов слід задовольнити частково. Згідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 229,40 грн.

Outcome: partial