Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Згідно позову, відповідно до укладеного договору № 8/2007/840-К/1513-Н від 02 лютого 2007 року відповідачка [PERSON] в банківській установі позивача отримала кредит у розмірі 14224,00 доларів США. Відповідачка взяла на себе зобовязання сплачувати проценти за користування кредитом. Кінцевий строк погашення кредиту 01 листопада 2029 року. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав належним чином, надавши відповідачці кошти в зазначеному розмірі. Умови погашення кредиту відповідачкою не виконані. Станом на 25 червня 2015 року заборгованість відповідачки перед банком становить: -9729,07 доларів США заборгованість за тілом кредиту; -595,96 доларів США заборгованість за відсотками; -2402,86 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості; В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, між позивачем та [PERSON] 02 листопада 2007 року було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобовязань за кредитним договором. Станом на час подання позовної заяви заборгованість за кредитним договором позичальником та поручителем у добровільному порядку не погашена. Позивач просить стягнути з відповідачів солідарно на його користь зазначену заборгованість та понесені ним судові витрати. Позивач [PERSON] акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи в судове засідання представника не направив. Надав суду письмову заяву, згідно якої підтримав заявлені позовні вимоги та доводи позовної заяви, на яких вони ґрунтуються. Просить розглянути справу за відсутності свого представника. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], належним чином та завчасно сповіщені про час та місце розгляду справи в порядку ч. 1 ст. 77 ЦПК України, в судове засідання не зявилися, про причини неявки суду не повідомили. За ухвалою суду розгляд справи проведений за відсутності сторін в порядку ст. 224 ЦПК України заочно за наявних в справі доказів. Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позивачем до позову додана копія кредитного договору № 8/2007/840-К/1513-н (а.с. 8-9), укладеного 02 листопада 2007 року між відповідачем [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є [PERSON] акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», за яким банк зобовязався надати позичальнику кредитні кошти у розмірі 14224,00 доларів США, а позичальник зобовязався прийняти, належним чином використати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у цьому договорі. Той факт, що зазначений кредитний договір підписаний особисто [PERSON] останньою не оспорений. Фактичне отримання позичальником кредитних коштів підтверджується копією меморіального ордеру. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як зазначено у ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). За умовами договору, відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 10,7 % річних (п. 1.3.1). Банк надає позичальнику кредит з терміном погашення до 01 листопада 2029 року (п. 1.4). [PERSON] зобовязалась повертати кредит, сплачувати банку передбачені п. 1.3.1 цього договору відсотки безготівковим перерахуванням або внесенням готівкових коштів на поточний рахунок шляхом сплати суми мінімально необхідного платежу, розмір якого складає 53,88 доларів США (п. 3.3.1), щомісячно до 10 числа поточного місяця. Згідно розрахунку заборгованості (а.с. 10), [PERSON] з грудня 2014 року припинила здійснення платежів та тілом кредиту. Станом на 25 червня 2015 року прострочена заборгованість відповідачки перед позивачем становить 9729,07 доларів США за тілом кредиту та 595,96 доларів США за відсотками. Розрахунок заборгованості за тілом кредиту та відсотками позивачем здійснений арифметично правильно і відповідачами не оспорений. Таким чином, відповідач [PERSON], як позичальник за кредитним договором, в порушення вимог ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1054 ЦК України прострочила виконання грошового зобовязання в частині повернення позикодавцеві чергової частини позики у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: ... сплата неустойки. За ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до п. 5.2 договору, у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту/кредитної лінії, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення. Позивачем з дотриманням вимог п. 5.2 договору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України здійснене нарахування пені за прострочення сплати кредиту і відсотків у розмірі 2402,86 грн. Розрахунок пені і штрафу позивачем здійснений арифметично правильно та відповідачами не оспорений. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Кредитний договір був забезпечений укладенням позивачем зі співвідповідачем [PERSON] договору поруки від 02 листопада 2007 року, за якими поручитель зобовязався відповідати перед позивачем за виконання [PERSON] усіх зобовязань що виникли з зазначеного кредитного договору. За ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, співвідповідач [PERSON], як поручитель [PERSON], згідно ч. 1 ст. 553, ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України відповідає перед банківською установою у тому ж обсязі, що і остання, включаючи сплату основного боргу, процентів та неустойки. Як передбачено ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ними грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачі згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України не звільняються від відповідальності за неможливість виконання ними грошового зобовязання, і згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України зобовязані сплати суму боргу. За наведених обставин позовні вимоги ПАТ «Комерційний банк «Надра» про стягнення з відповідачів заборгованості за простроченим кредитом, відсотками та нарахованої пені і штрафу підлягають задоволенню. Позивач просить суд стягнути заборгованість за тілом кредиту та відсотками у валюті кредиту, тобто у доларах США. Суд враховує розяснення, викладені у п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», за якими суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»). Суд також враховує, розяснення, викладені у п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», згідно яких у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Окрім цього суд,

Outcome: approved