Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 05.08.2020 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про відшкодування майнової шкоди внаслідок ДТП, у якій просив стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат на правову допомогу грошові кошти в сумі 4110, 00 грн., вартість проведення судової автотехнічної експертизи в сумі 3750 грн., а всього 7860, 00 грн. та всі понесені судові витрати по справі. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 08.06.2019 року в м. Херсоні по вул. Кременчуцька, 102, автомобіль Volkswagen Golf Variant, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] при перестроюванні (зміні напрямку руху) не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змусив водія автомобіля Mitsubishi Lancer, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , різко загальмувати та змінити напрямок руху, щоб уникнути зіткнення, чим створив аварійну ситуацію. Внаслідок зіткнення автомобіль, яким керував позивач отримав механічні пошкодження. За даним фактом на водіїв складені протоколи про адміністративне правопорушення від 08.06.2019 року серії ОБ №176742 та №191011. У зв`язку з необхідністю отримання правової допомоги у справах про адміністративні правопорушення між АБ «Ольги Проніної» та [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги №2 від 14.06.2019 p., за яким сплачено адвокатський гонорар у загальній сумі 4110 гривень. Крім того, позивачем було оплачено вартість проведення судової автотехнічної експертизи в сумі 3750 грн. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 28.08.2019 р. по справі №766/12262/19 за участю [PERSON] , відносно якого складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, провадження по справі закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 274 КУпАП. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.09.2019 року по справі №766/18704/19 за участю [PERSON] , відносно якого складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 122 КУпАП, потерпілого [PERSON] , [PERSON] встановлено, що в діях [PERSON] вбачається склад адміністративного правопорушення та провадження по справі закрито у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності на підставі ст. 38 КУпАП. Закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною та не спростовує факт наявності вини відповідача в скоєнні ДТП. Таким чином, через неправомірні дії відповідача позивачу завдано матеріальних збитків у вигляді судових витрат на правову допомогу та експерта у загальній сумі 7860,00 грн. Оскільки ці витрати відповідачем не відшкодовані позивач з метою відновлення порушених майнових інтересів змушений звернутися до суду з означеним позовом. ІІ. Виклад позиції відповідача. 16.10.2020 року [PERSON] діючи в інтересах відповідача на підставі ордеру, через канцелярію суду подав відзив на позов, у якому просив позовні вимоги залишити без задоволення. Вказує, що відшкодуванню підлягають не будь-які витрати, а саме витрати пов`язані із відновленням споживчих якостей речі (наприклад - шляхом проведення ремонту речі) або заміною речі на іншу річ, яка мала б задовольнити матеріальні потреби потерпілої особи. Однак, позивачем не заявлені вимоги щодо відшкодування витрат, пов`язаних із відновленням споживчих якостей речі (автомобіля), а тому відповідач вважає безпідставним вимоги про відшкодування майнової шкоди у зв`язку із понесеними витратами на професійну правову допомогу та проведення експертизи. Крім того, вказані витрати позивача взагалі не можуть розглядатися як майнова шкода з огляду на їх іншу правову природу, а тому не є тотожними реальним збиткам (грошовій вартості втраченого майна та додаткових витрат на його відновлення) та не набувають відповідних ознак унаслідок не реалізації права на їх відшкодування у передбаченому законом порядку. Законодавством не передбачено можливості стягнення витрат на оплату правової допомоги в справі про адміністративне правопорушення у порядку цивільного чи господарського судочинства, як і немає правових підстав для ототожнення витрат на правову допомогу і шкоди (збитків) у розумінні положень чинного законодавства. Додатково вказує, що не був залучений до участі у справі №766/12262/19 (справа в якій вирішувалось питання про притягнення до адміністративної відповідальності Позивача), а Позивач не був залучений до участі у справі №766/18704/19 (справа в якій вирішувалось питання про притягнення до адміністративної відповідальності відповідача). При цьому, відповідач ніяким чином не міг вплинути на призначення та проведення експертизи, витрати на яку поніс позивач, і призначення вказаної експертизи було обумовлено реалізацією процесуальних прав позивача у відповідному провадженні, а тому безпідставно кореспондувати такі права позивача із обов`язком відповідача з компенсації таких витрат в судовому провадженні в якому він не приймав участі ніяким чином, оскільки він не ініціював складання протоколу, не складав такий протокол та не направляв його до суду. ІІІ. Виклад позиції позивача у відповіді на відзив. 28.10.2020 року адвокат Проніна О.О. діючи в інтересах позивача, подала до суду відповідь на відзив та підтримала позовні вимоги. Пояснила, що адвокатський гонорар у загальній сумі 4110 грн. за отримання правової допомоги у справах про адміністративні правопорушення №766/12262/19 та №766/12275/19, за якою сплачено ці витрати були неминучими, не є завищеними та є обґрунтованими. Позивач, як особа, що притягувалась до адміністративної відповідальності в інших справах, була змушена доводити свою невинуватість у ДТП, що виникла внаслідок порушень правил ПДР відповідачем у даній справі. Правом приймати учать у судових засіданнях по вказаним справам відповідач не скористався. Зауважила, що ЦПК України не вимагає від сторони, яка заявляє про відшкодування витрат, надання доказів на підтвердження того, що саме таку, а не іншу кількість часу адвокат витратив на виконання робіт. Наведення у відзиві взаємовиключних підстав стягнення майнової шкоди, посилання на судову практику щодо стягнення процесуальних витрат як збитків, питання застосовування статті 1176 ЦК України в адміністративній справі або процесуальних витрат в кримінальній справі, викладену у постановах ВП ВС, є недоречним, оскільки предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат на правову допомогу та вартість проведення судової автотехнічної експертизи на загальну суму 7360,00 грн. на підставі ст.1166 ЦК України. З урахуванням того, що КУпАП не регулює питання стягнення витрат за проведення експертизи та на професійну правничу допомогу, понесених у справах про адміністративні правопорушення №766/12262/19 та №766/12275/19 і тому є предметом розгляду в даному судовому провадженні в порядку цивільного судочинства. ІV. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06.10.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 26.10.2020 року. 16.10.2020 року [PERSON] діючи в інтересах відповідача на підставі ордеру, через канцелярію суду подав відзив на позов, у якому просив позовні вимоги залишити без задоволення. 26.10.2020 року за клопотанням представника відповідача [PERSON] розгляд справи відкладено на 01.12.2020 року. 28.10.2020 року адвокат Проніна О.О. діючи в інтересах позивача, подала до суду відповідь на відзив та підтримала позовні вимоги. У судовому засіданні 01.12.2020 року ухвалою суду постановленою із занесенням до протоколу судового засідання долучено до матеріалів справи клопотання адвоката Проніної О.О. про відшкодування судових витрат та з`ясовано обставини справи. Представники у судовому засіданні підтримали заявлені позиції викладені у позовній заяві, відзиві на позов та відповіді на відзив, у судовому засіданні оголошено перерву до 16.12.2020 року. У час призначений для розгляду справи позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, 15.12.2020 року адвокат Проніна О.О. через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника. У час призначений для розгляду справи відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, 16.12.2020 року [PERSON] через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника, у задоволенні позовних вимог просив відмовити з підстав зазначених у відзиві. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якщо клопотання про розгляд справи за їх відсутності заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, враховуючи згоду сторін про розгляд справи у їх відсутності, суд вважає за можливе та постановив розглянути справу за відсутності учасників справи, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. З`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини в ході слухання справи, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. V. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Судом встановлено, що 14.06.2019 року між АБ «Ольги Проніної» в особі керівника Проніної О.О. та [PERSON] укладено Договір про надання правової допомоги №2. За умовами договору бюро взяло на себе зобов`язання надавати правову допомогу щодо захисту прав та інтересів [PERSON] в обсязі та на умовах визначених договором, а [PERSON] зобов`язався оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами. Договір укладено строком на 1 рік (п.2.1 Договору). Сторони обумовили безготівкову форму здійснення оплати гонорару на розрахунковий рахунок бюро та вартість однієї години виконання доручення 1300 грн. включаючи роботу у вихідні та святкові дні (п. 3.1 Договору) Додатковою угодою до Договору про надання правової допомоги №2 від 14.06.2019 року, укладеною між АБ «Ольги Проніної» в особі керівника Проніної О.О. та [PERSON] , п. 2.1 договору викладено у наступній редакції: «цей договір набирає чинності з моменту його підписання і дія договору припиняється через два роки з дня його укладення». Відповідно до Звіту про надану правову допомогу від 02.08.2019 року АБ «Ольги Проніної» на виконання доручення клієнта [PERSON] за Договором про надання правової допомоги №2 від 14.06.2019 року витрачено 4 год. 10 хв. Меморіальним ордером №J0708NRT17 від 08.07.2019 року, меморіальним ордером №J0716MTD4R від 17.07.2019 року, меморіальним ордером №J0731FLUKD від 31.07.2019 року підтверджено факт сплати [PERSON] гонорару за Договором про надання правової допомоги №2 від 14.06.2019 року у сумі 4110, 00 грн. На підтвердження виконаних робіт за Договором про надання правової допомоги №2 від 14.06.2019 року стороною відповідача долучено до позову клопотання та заяви, які подавалися у справах №766/12275/19 та №766/12262/19; заяву до УПП в Херсонській області про залучення доказів та допит свідків; звернення (договір) до БСЕ «Альфа+» про залучення судового експерта для проведення автотехнічної експертизи (за обставинами ДТП) (а.с. 9-13). Відповідно до квитанції №0.0.1418348916.1 АБ «Ольги Проніної» перерахувало БСЕ «Альфа+» за проведення автотехнічної експертизи обставин ДТП 3750, 00 грн. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 28.08.2019 року у справі №766/12262/19 провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 274 КУпАП. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.09.2019 року у справі №766/18704/19 провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП щодо [PERSON] , [INFO] закрито у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. У судовому засіданні 01.12.2020 року представник позивача [PERSON] пояснила, що позовні вимоги ґрунтує на ст. 1166 ЦК України, оскільки КУпАП не передбачає можливості звернутися до суду з клопотанням про відшкодування судових витрат у справах про адміністративні правопорушення. Вказала, що приймала участь у судових засідання як по справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] так і щодо [PERSON] , що підтверджено відповідними клопотаннями у справах. У судовому засіданні 01.12.2020 року представник відповідача [PERSON] вказав, що сторона позивача не була позбавлена права заявити у справах про адміністративні правопорушення клопотання про стягнення судових витрат застосувавши аналогію з КПК України. VІ. Оцінка Суду. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Спір між сторонами виник з приводу стягнення на підставі ст. 1166 ЦК України з відповідача судових витрат, понесених позивачем, під час судового розгляду справ про адміністративні правопорушення №766/12262/19 та №766/18704/19 порушених в результаті ДТП учасниками якого стали позивач та відповідач. Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу передбачено у статті 16 ЦК України. Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб. Для визначення предмета позову як способу захисту права чи інтересу важливим є перелік способів захисту цивільного права та інтересу, наведений у статті 16 ЦК України. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. З урахуванням цих правових норм правом звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Отже, суд встановлює у даному випадку, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від встановленого вирішує питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що за загальним правилом у деліктних правовідносинах шкода відшкодовується за наявності складу цивільного правопорушення, елементами якого є: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вину завдавача шкоди. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду Отже, особа, яка вимагає відшкодування збитків із деліктних зобов`язань, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вину завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини. У даній справі позивач (представник) заявляючи вимогу про відшкодування шкоди завданої позивачу в результаті ДТП, яка сталася за участі позивача та відповідача зазначає шкоду, яку ним понесено на судові витраті, що пов`язанні із розглядом адміністративних справ. Процесуальні витрати не є шкодою, яка може бути відшкодована в порядку ст. 1166 ЦК України, оскільки не є об`єктивним наслідком неправомірної поведінки завдавача шкоди. Більше того, процесуальний закон не встановлює обов`язку для кожного користуватися правовою допомогою, а лише надає особі відповідне право. Тоді як шкода, завдана особі в порядку ст. 1166 ЦК України є невідворотним наслідком неправомірної поведінки завдавача шкоди і не може бути поставлена в залежність від вчинення/ невчинення потерпілою особою певних дій. За змістом частини 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни його розміру, порядок сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. Договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Водночас згідно з процесуальним законодавством встановлено види судових витрат, порядок їх розподілу тощо. Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правову допомогу та витрати, пов`язані із залученням (викликом) експертів, які можуть бути відшкодовані виключно у спосіб, передбачений процесуальним законодавством. Частиною першою статті 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Стороні, на користь якої ухвалено рішення за правилами цивільного судочинства, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Отже, за правилами цивільного судочинства можуть стягуватися судові витрати, які сторона понесла у зв`язку з розглядом її цивільної справи. Процесуальні витрати, понесені, у іншому судовому провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову. Такі витрати, розподіляються виключно за правилами відповідного судочинства. Таких висновків дійшла ВП ВС у постанові від 14.04.2020 року у справі №925/1196/18, які відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України підлягають застосуванню до правовідносин, які склалися між сторонами. Оскільки в КУпАП відсутня норма, якою врегульоване питання щодо розподілу судових витрат у справах про адміністративне правопорушення, але діючий КПК України, ЦПК України, КАС України містять відповідні статті, учасник провадження не позбавлений можливості звернутися до суду з відповідним клопотанням застосувавши аналогію права. За викладених обставин, вимоги позивача не є такими, що гуртуються на вимогах закону, а тому задоволенню не підлягають у повному обсязі. VІІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VІІІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Частиною першою ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Оскільки у задоволенні позовних вимог суд відмовляє то і відсутні правові підстави для відшкодування понесених позивачем судових витрат на розгляд цієї цивільної справи. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed