Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Згідно позову, Рішенням Ларинської сільської ради від 16.09.1973 року № 18 у 1967 році [PERSON] була виділена земельна ділянка розміром 600 кв.м. по [ADDRESS] для будівництва індивідуального житлового будинку. Актом від 14.01.1980 року комісією прийнято до експлуатації житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. З копії технічного паспорту вбачається що житловий будинок та господарські споруди були збудовані [PERSON] у 1976 та 1980 роках. [INFO] помер [PERSON], який був чоловіком позивача. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS]. 21.05.2003 року державним нотаріусом Девятої донецької державної нотаріальної контори було посвідчено заповіт від [PERSON] у якому зазначено, що на випадок смерті все належна йому майно, у тому числі, житловий будинок який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач у встановлений законом строк звернулась з заявою про прийняття спадщини, але [PERSON] було відмовлено в оформленні спадкових прав на житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Позивачка просить визнати за нею право власності на житловий будинок - літ. А-1 загальною площею 68,0 кв.м., житловою 33,2 кв.м.; прибудову - літ. а; ганок - літ. а1; літню кухню - літ. Б; прибудову до літньої кухні - літ. б; погреб - літ. б 1; сараї - літ. В,Г; убиральню - літ. Д, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Позивачка [PERSON], належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. Надала суду письмову заяву, згідно якої підтвердила вимоги за позовною заявою та фактичні обставини на яких вони ґрунтуються. Просить справу розглянути у її відсутність. Відповідач Будьоннівська района у м. Донецьку рада, в судове засідання представників не направив, про причини неявки суду не повідомив, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за відсутності свого представника. За ухвалою суду розгляд справи проведений за відсутності сторін в порядку ст. 224 ЦПК України заочно за наявних в справі доказів. На підставі досліджених письмових доказів судом встановлені наступні фактичні обставини: Згідно рішення Ларінської селищної ради депутатів трудящих Пролетарського району м. Донецька (а.с. 5) [PERSON] було передано земельну ділянку для індивідуального будівництва житлового будинку в [ADDRESS] площею 600 кв.м. Позивачка [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 28.12.1999р. відповідно до копії свідоцтва про одруження (а.с. 17). Згідно копії свідоцтва про смерть актовий запис № 20 (а.с. 15) [PERSON] помер [INFO] та відповідно до заповіту від 21.05.2003р. за реєстровим № 2-659 (а.с. 16), який померлий залишив після себе, все майно належне йому, а також житловий будинок за адресою [ADDRESS], він заповів [PERSON], яка своєчасно прийняла спадщину, шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Оскільки у позивачки не має правовстановлюючих документів на житловий будинок за адресою [ADDRESS], окрім рішення Ларінської селищної ради, нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії від 20.11.2013р. (а.с. 11). У відповіді Виконкому Донецької міської ради КП Бюро технічної інвентаризації м. Донецька від 03.06.2013р. № 252333 (а.с.13) правовстановлюючі документи до реєстрації не надавались. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок позивачці було відмовлено за відсутності правовстановлюючого документу на нього. Встановивши дійсні виниклі правовідносини, суд звертається до законодавства, яким вони врегульовані. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Законодавцем в нормі ст. 1219 ЦК України визначений перелік прав та обов'язків, які не входять до складу спадщини. Цей перелік складають ті права і обов'язки, які нерозривно пов'язані з особою. З детального аналізу змісту положень ст. 1219 ЦК України суд вбачає, що право особи на визнання за нею права власності на самочинне будівництво не є таким, що нерозривно пов'язане з особою. Протилежне суперечило б загальним засадам цивільного законодавства, а також призначенню інституту прав власності та спадкування. Позивачем не надано суду доказів того, що за життя [PERSON] оформив належним чином своє право на житловий будинок, тобто набув права власності. Суд приходить до висновку, що спадкоємець особи, який за життя не оформив право власності на житловий будинок, спадкує лише права зазначеної особи зокрема щодо володіння ним (житловим будинком), що надає йому право на вчинення подальших дій з оформлення права власності на самочинне будівництво, або спадкує права забудовника, право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва. Свою позицію з цього приводу висловив Пленум Верховного Суду України. Так, у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 р. № 7 зазначено наступне: у тому випадку, якщо спадкодавцем було здійснено самочинне будівництво, до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не грунтуються на вищевказаних положеннях діючого законодавства, тому не підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed