Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. 17.08.2020 року представник позивача, діючи в інтересах та від імені [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, у якому просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 10000, 00 грн. щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 14.10.2006 року сторони уклали шлюб, від якого мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 05.08.2008 року. Після розлучення дитина постійно проживає разом з матір`ю, за адресою її реєстрації та перебуває на повному її утриманні. На момент фактичного припинення шлюбу між позивачем та відповідачем, їх спільній дитині було менше одного року, а на сьогодні їй повних тринадцять років, у зв`язку із чим витрати на її утримання збільшилися, у тому числі, у зв`язку із тим, що дитина росте та потребує нового одягу, взуття, збалансованого харчування, щорічного оздоровлення. Дитині необхідний культурний розвиток, що полягає у відвідуванні дитячих розважальних закладів та кафе. Усі вищезгадані витрати несе виключно позивач, оскільки відповідач не бере участі у вихованні та ухиляється від здійснення витрат на утримання спільної доньки. Малолітня [PERSON] \~навчалася в\~комунальному закладі\~«Школі гуманітарної\~праці» Херсонської\~обласної ради.\~Позивач самостійно\~оплачувала навчання\~в школі\~та додаткові освітні послуги дитини. У забезпеченні належного рівня для розвитку дитини має брати участь її батько, який є здоровим та працездатним, тому може сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі 10 000 гривень із заробітку, оскільки працює механіком другої групи на морських судах та має достатній розмір доходу. Відповідач своїм правом передбаченим цивільно-процесуальним законодавством на скористався. Відзиву на позов не подав. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06.10.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, вирішено клопотання поданні з позовною заявою. Витребувано з Державної прикордонної служби України інформацію про перетин кордону України громадянином України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , за 2019-2020 р.р. Судове засідання призначено на 23.10.2020 року. 02.11.2020 року на адресу суду надійшла витребувана інформація з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України. За клопотання представника позивача судове засідання відкладено на 30.11.2020 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.11.2020 року витребувано з ТОВ «БСМ Крюінг Сервіс Центр Україна» інформацію про працевлаштування, посаду та дохід громадянина України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] за період з 01.01.2019 року по грудень 2020 року. Судове засідання відкладено на 11.01.2021 року. У зв`язку з ненадходженням витребуваних доказів ухвалою суду від 30.11.2020 року, розгляд справи відкладено на 09.02.2021 року. 26.01.2021 року на адресу суду надійшла витребувана інформація з ТОВ «БСМ Крюінг Сервіс Центр Україна». У час призначений для розгляду справи позивач не з`явилася, 09.02.2021 року представник позивача за ордером [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідач повторно не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем його проживання, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. ЄСПЛ у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» (№12307/16) визначив, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання, то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб - сторінка суду, а тому права такої особи на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод порушено не було. Як передбачено п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. З поштового повідомлення №7300309164430, №7300309427636, №7302501239595, №7302501271626 встановлено, що відповідач будучи повідомленим належним чином про розгляд справи відносно нього, відзиву на позов не подав про причини неможливості вчинення процесуальних дій суду не повідомлено. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, враховуючи згоду представника позивача про розгляд справи у його відсутності у заочному порядку із ухвалення рішення при заочному розгляді справи на підставі поданих позивачем документів та повторної неявки у судове засідання належним чином повідомленого про день, час та місце судового розгляду справи відповідача і відсутності будь-яких заяв від нього, суд вважає за можливе постановити розглянути справу за відсутності учасників справи із ухваленням заочного рішення, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Судом встановлено, що 14 жовтня 2006 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] укладено шлюб, про що 14.10.2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського обласного управління юстиції у Херсонській області зроблено актовий запис №1014 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Під час перебування у шлюбі у сторін народилася: -донька, [PERSON] , [INFO] , про що Чорнобаївською сільською радою Білозерського району Херсонської області 12.03.2007 року зроблено актовий запис №24 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . 05 серпня 2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що 05.08.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у місті Херсоні зроблено актовий запис №300 та 18.09.2008 року видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Прізвище дружини після розірвання шлюбу « [PERSON] ». Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №1089 від 03.07.2020 року малолітня [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки №5.4/126-20, виданої 13.07.2020 року НВК «Школа гуманітарної праці» ХОР, [PERSON] , [INFO] навчалася в КЗ «Школа гуманітарної праці» ХОР з 01.09.2014 року по 28.08.2019 року. За інформацією з РСЦ ГСЦ МВС в Херсонській області від 16.07.2020 року вих. №31/21/7-386 за [PERSON] , [INFO] зареєстровано автомобілі: 1. LAND CRUISER 150, 2018 р.в. (дата реєстрації за відповідачем 11.06.2020 року); 2. DAIHATSU TERIOS, 2008 р.в. (дата реєстрації за відповідачем 16.08.2008 року). Інформація є актуальною станом на 16.07.2020 року. Згідно листа вих. №1/4-978/02-157пп/20 від 22.07.2020 в Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків перебуває особова справа моряка [PERSON] , [INFO] , з якої встановлюється, що відповідач з 2015 року ходить в закордонні рейси в званні механік другого розряду. За інформацією з Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України від 23.10.2020 року, гр. України [PERSON] , [INFO] , з 11.02.2019 року перетинав державний кордон України: по 11.02.2019 року, з 23.06.2019 по 16.03.2020 року; останній виїзд 28.07.2020 року інформація про прибуття на територію України відсутня. За інформацією з ТОВ «БСМ Крюінг Сервіс Центр Україна» від 21.01.2021 року вих. №1774-01/21, у період з 01.01.2019 року по грудень 2020 року ТОВ «БСМ Крюінг Сервіс Центр Україна» надавало [PERSON] послуги з посередництва у працевлаштуванні за кордоном: за умовами строкового трудового договору (контракту) від 21.06.2019 року запропонована посада 2 механіка з базовою ставкою 4143 дол. США.; за умовами строкового трудового договору (контракту) від 28.07.2020 року запропонована посада 2 механіка з базовою ставкою 4143 дол. США.. Інформацією про суми заробітної плати, що фактично отримана моряком компанія не володіє, позаяк не перебуває з ним в трудових відносинах. ІV. Оцінка Суду. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 і 11 Конвенції» та є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. Частиною 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогамист.182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Згідно зі ст. 183 Сімейного Кодексу України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною 2 ст.18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Згідно з п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини, дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Як встановлено із наданих позивачем та витребуваних судом доказів, відповідач працевлаштований, є моряком та працює на посаді механік другого розряду. Працевлаштуваня відбувається на контрактній основі і має строкових характер, що свідчить про мінливі доходи відповідача. Ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання має доводитися сторонами відповідно до правил ст. ст. 12, 81 ЦПК України в контексті обов`язку батьків по утриманню дітей, поєднаного з презумпцією можливості батьків його забезпечувати, що витікає із свідомого рішення батьків народити дітей, яке нерозривно пов`язано з існуючою спроможністю батьків належним чином їх утримувати. Аліменти це платіж, спрямований саме на утримання дитини, який повинен бути достатнім для цього, разом з тим, він повинен бути співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання, яке є в обох із батьків, і має бути рівним, та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі, необхідному для її життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, її гармонійного розвитку, з врахуванням визначеного законом розміру прожиткового мінімуму для дитини, її потреб, зважаючи на обов`язок обох батьків брати участь в матеріальному утриманні дитини. Положенням ст.191 СК України визначено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи викладене та встановлені обставини у справі, діючи виключно на захист інтересів малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , задля забезпечення її права на належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, беручи до уваги, наявність у бувшого подружжя дитини та її проживання та перебування на утриманні матері, що в ході розгляду справи підтверджено матеріалами справи, відсутності матеріальної допомоги відповідача на утримання дитини та відсутність між сторонами домовленості щодо способу та розміру допомоги на участь у її утриманні батьком, підтвердження наявності у відповідача офіційного мінливого доходу, враховуючи відсутність даних та належних та допустимих доказів про наявність на утриманні відповідача інших малолітніх/неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, батьків, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині наявного існування обов`язку у відповідача матеріально утримувати свою дитину. За викладеного, беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов`язку по утриманню дитини, суд вважає, що заявлений позов за позовними вимогами про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини, доньки - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 10 000, 00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття підлягає задоволенню у повному обсязі. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. V І. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. В порядку статті 141 ЦПК України, приймаючи до уваги звільнення позивача від сплати судового збору за подання даного позову до суду, ураховуючи задоволення позовних вимог, з відповідача в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 840, 80 грн.

Outcome: approved