Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом до [PERSON], щерюакової [PERSON], [PERSON] просить: - встановити факт купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: Донецька обл., м. Костянтинівка,вул. Бахмутська, 121; - визнати за ним право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Донецька обл., м. Костянтинівка,вул. Бахмутська, 121; - стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.; - допустити негайне виконання нотаріусом права власності, посилаючись на те, що він в серпні 2014 року, будучі особою, тимчасово переміщеною з району проведення АТО, вимушений був шукати житло в м. Костянтинівка. 19 серпня 2014 року він придбав у [PERSON] домоволодіння, розташоване за адресою: Донецька обл., м. Костянтинівка, вул. Бахмутська, 121. Того ж дня при свідках [PERSON] та [PERSON] за купівлю будинку він віддав [PERSON] 4000 грн. під розписку, без оформлення будь-яких інших документів. При цьому, [PERSON] пообіцяв йому, що документи на домоволодіння він віддасть йому пізніше. Після цього, він почав приводити до порядку спірне домоволодіння, оскільки в ньому не було вікон, даху, в будинку були відсутні світло, вода та опалення. Коли він звернувся до комунальних служб з метою відновити водопостачання, енергопостачання та газопостачання, йому відмовили, пославшись на те, що він не є власником будинку. Тоді [PERSON] зізнався, що житловий будинок належить його доньці [PERSON], яка відбуває кримінальне покарання в місцях позбавлення волі. Також [PERSON] пообіцяв, що як тільки дочка звільниться із місць позбавлення волі, вони оформлять договір купівлі-продажу будинку нотаріально. Звільнившись в січні 2016 року із місць позбавлення волі, [PERSON] та її батько почали його шантажувати та вимагати від нього гроші за нотаріальне оформлення договору купівлі-продажу. Зазначив, що, відбуваючи покарання, [PERSON] була обізнана про продаж будинку її батьком, та вона не заперечувала проти його продажу. На теперішній час будинок на нього не оформлений, хоча він весь час проводив в ньому ремонті роботи. Також, проживаючи у будинку, він сплачував комунальні послуги. 19 квітня 2016 року він звернувся до правоохоронних органів із заявою про шахрайські дії відповідачів, але йому було рекомендовано звернутися до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області в порядку приватного обвинувачення. Вважає, що такими діями відповідача [PERSON] йому заподіяна моральна шкода. Позивач [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві, додавши, що, на його думку, відповідачами вчинено відносно нього шахрайство, а тому за ним має бути визнано право власності на спірний обєкт нерухомості. Просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі, пояснивши, що дійсно у 2014 році займався продажем спірного будинку, власником якого є його дочка [PERSON] Тоді до нього звернувся позивач та запропонував відновити за свій рахунок будинок. Домовилися за 4000 грн. із подальшим викупом будинку. Наступного дня він привіз позивачу документи на будинок, запросив сусідок-свідків. У присутності сусідок-свідків була написана розписка про отримання грошей в сумі 4000 грн. При цьому він попередив позивача, що його дочка відбуває покарання у місцях позбавлення волі. Коли звільниться дочка, він не знав. Довіреність на право розпоряджатися будинком дочка йому не надавала. З комунальними службами він домовлявся сам, щоб ті відновили постачання послуг, оскільки у нього у будинку буде проживати тимчасово переміщена особа. Йому безкоштовно поставили лічильники на світло та на газ. Вважає, що позивач без оформлення документів на будинок не мав права провадити будь-які роботи у ньому. Викуп будинку не відбувся, оскільки позивач відмовся доплатити 5000 грн. На теперішній час має намір повернути позивачу 4000 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала повністю, пояснивши, що в період з 29 грудня 2010 року по 29 січня 2016 року вона відбувала покарання в місцях позбавлення волі. 29 січня 2016 року була звільнена умовно-достроково. З позивачем вона познайомилася в лютому 2016 року, коли її викликали до поліції. Спірний обєкт нерухомості належить їй на праві власності на підставі договору-купівлі-продажу. Знаходячись в місцях позбавлення волі, вона телефоном своїй дочці надала згоду на продаж належного їй будинку. Проте, вважала, що для відчуження будинку до неї у колонію приїде потенційний покупець та нотаріус. Гроші в сумі 4000 грн. батько отримав від позивача як завдаток. Згоди на продаж будинку за 4000 грн. вона не надавала. Нотаріально оформлювати договір купівлі-продажу вона не бажає, оскільки позивач не побажав доплатити 5000 грн. за будинок. На теперішній час провадити відчуження належного їй будинку вона не бажає та бажає, щоб позивач звільнив спірний обєкт нерухомості. Просила в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення та доводи сторін, свідків, повно, всебічно та обєктивно зясувавши обставини справи та перевіривши їх дослідженими доказами, встановив таке. Судом встановлено, що будинок № 121 по вул. Бахмутській у м. Костянтинівка Донецької області належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 22 березня 1989 року, посвідченого Костянтинівською ДНК за р/№2-752. Дана обставина підтверджується довідкою КП «Костянтинівське міське БТІ» від 17 лютого 2017 року № 115 (а.с.99). 19 серпня 2014 року [PERSON], у відсутність належної довіреності на вчинення відповідних дій, з метою забезпечення майбутнього договору купівлі-продажу житлового будинку № 121 по вул. Бахмутській у м. Костянтинівка Донецької області, в присутності свідків [PERSON], [PERSON] отримав від [PERSON] 4000,00 грн., про що [PERSON] видав відповідну розписку (а.с.6). З пояснень свідка [PERSON] вбачається, що в її присутності позивач [PERSON] передав [PERSON] 4000 грн. під розписку, а останній віддав якісь документи на будинок. Все це відбувалося у дворі [PERSON] Позивач був обізнаний з тим, що спірний обєкт нерухомості належить [PERSON], яка на той час відбувала кримінальне покарання. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] та [PERSON] запросили її для засвідчення угоди. Вона особисто писала розписку, текст якої диктував їй позивач. [PERSON] передав [PERSON] гроші в сумі 4000,00 грн., а останній передав папку з документами на будинок. Після цього, позивач заселився у спірний будинок та почав там проводити ремонтні роботи. Вона особисто казала позивачу про те, що, перш ніж вкладати гроші у ремонт, необхідно оформити документи на будинок. Про те, що будинок належить [PERSON], вона особисто неодноразово казала позивачу. Також вона казала, що складена розписка, на її думку, недійсна, та її треба завіряти нотаріально. З пояснень відповідача [PERSON] вбачається, що на теперішній час провадити відчуження належного їй обєкту нерухомості вона не бажає. Вирішуючи справу по суті заявлених позовних вимог, суд дійшов таких висновків. Позивач, предявляючи вимоги про встановлення факту купівлі-продажу спірного обєкту нерухомості, фактично порушує питання про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання за ним право власності на спірний обєкт нерухомості. Підставою для такого визнання позивач вважає вчинення відносно нього шахрайських дій. Проте, суд не може погодитися з зазначеними доводами позивача та вважає їх помилковими, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення відповідачами відносно позивача шахрайства, якими могли би бути вирок або ухвала суду, позивачем не надано та про наявність таких доказів не зазначено. З висновку інспектора Костянтинівського ВП Бахмітського відділу ГУНП в Донецькій області, затвердженого 25.04.2016 року, вбачається, що за результатами проведеної перевірки ознак складу кримінального правопорушення не виявлено. Крім того, суд зазначає, що відповідно до діючого законодавства, вчинення відносно особи протиправних (шахрайських) дій породжує між сторонами деліктні правовідносини та дає особі права на відшкодування спричиненої шкоди. Однак, з деліктних правовідносин право власності не набувається. Щодо доводів позивача про ухилення відповідачів від нотаріального посвідчення договору, суд дійшов такого. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), в покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суду (ст. 655 ЦК України). Договір купівлі-продажу, зокрема, житлового будинку (квартири), укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації (ст.657 ЦК України). Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення (ст. 658 ЦК України). За ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ч.1). Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення цього договору не вимагається (ч.2). Проте, встановлені у судовому засіданні фактичні обставини у справі, вказують на те, що договір купівлі-продажу спірного житлового будинку є неукладеним, оскільки доказів про письмове досягнення згоди щодо усіх істотних умов договору, зокрема, щодо ціни, позивачем не надано та про наявність таких доказів не зазначено. Так, не існує письмової довіреності, за якою відповідач [PERSON] уповноважила [PERSON] продати належний їй будинок № 121 по вул. Бахмутська у м. Костянтинівка Донецької області за ціною 4000,00 грн. Оскільки договір купівлі - продажу від 19 серпня 2014 року спірного обєкту нерухомості є неукладеним, то підстави для визнання за позивачем права власності на спірний обєкт нерухомості відсутні. Тим більше, що з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна №80837708 від 21лютого 2017 року вбачається, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна міститься запис про арешт нерухомого майна [PERSON], а саме будинку за адресою: Донецька обл., м. Костянтинівка, вул. Бахмутська, 121, реєстраційний номер обтяження -10861103, зареєстрований 22 лютого 2011 року за №10861103 реєстратором Костянтинівською державною нотаріальною конторою на підставі постанови слідчого СВ Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області про накладення арешту на майно 38-2010-03-338, 20.02.2011 (а.с.103-104). Наявність арешту на спірному обєкті нерухомості унеможливлює проведення його відчуження та зміну власника майна. Суд також не приймає до уваги доводи позивача [PERSON] та покази свідків [PERSON], [PERSON] про те, що позивач з серпня 2014 року користувався житловим будинком № 121 по вул. Бахмутській у м. Костянтинівка Донецької області, провадив у будинку ремонті роботи, утримував його, оскільки трирічне користування будинку не є законодавчо визначеною підставою для набуття права власності на нерухоме майно. За таких обставин, у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу від 19.08.2014 року та визнання за ним права власності на спірний обєкт нерухомості слід відмовити. Розглядаючи позовні вимоги [PERSON] про відшкодування відповідачем [PERSON] моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн., суд вважає, що зазначені вимоги також задоволенню не підлягають, оскільки факт заподіяння моральної шкоди не доведений: не доведена протиправність дій відповідача, наявність негативних наслідків, причинного звязку між шкодою та протиправним діянням заподіювача шкоди, а також вина відповідача в її заподіянні. Тож, в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed