overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Згідно позовної заяви, уточнень до позову, сторони перебувають у шлюбі з 07.08.2005 року, є батьками [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини добровільно не надає, інших дітей немає, працює на тимчасових заробітках, тому позивач просить стягувати з нього аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] в розмірі 400 гривень щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, згідно поданої заяви просить розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, згідно письмової заяви просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову про стягнення аліментів на сина [PERSON] в розмірі 400 гривень. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до змісту ст.ст. 180 ч. 1, 181 ч. 3, 184 ч.1, 191 ч. 1 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Так, згідно свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO], батьками є [PERSON], [PERSON]. Відповідно до довідки виконавчого комітету Горбасівської сільської ради Летичівського району Хмельницької області від 15.01.2014 року дитина [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю [PERSON] і знаходиться на її вихованні. Таким чином, з урахуванням досліджених доказів, письмових заяв позивача та відповідача, який позов визнає, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на дитину в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно є обґрунтованими. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути суму судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Згідно позовної заяви, уточнень до позову, сторони перебувають у шлюбі, проте впродовж останніх трьох років проживають окремо, є батьками дочки [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, тому позивач просить стягнути з нього аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON] в розмірі 350 гривень щомісяця. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, згідно поданої заяви просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, згідно поданої заяви просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнає, погоджується сплачувати аліменти на дитину в розмірі 350 грн. щомісячно, на даний час не працює. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до змісту ст.ст. 180 ч. 1, 181 ч. 3, 184 ч.1, 191 ч. 1 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Так, згідно свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO], її батьками є [PERSON], [PERSON]. Відповідно до довідки виконавчого комітету Меджибізької селищної ради Летичівського району Хмельницької області від 14.01.2014 року на утриманні [PERSON] знаходиться дочка [PERSON], [INFO]. Таким чином, з урахуванням досліджених доказів, письмових заяв позивача та відповідача, який позов визнає, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на дитину в твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. щомісячно є обґрунтованими. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути суму судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Згідно позовної заяви, уточнень до позову та усних пояснень позивачки в судовому засіданні сторони є батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Син є навчається у Вінницькому торгово-гуманітарному коледжі, вона сама не в змозі належним чином його матеріально забезпечувати, оскільки працює молодшою медсестрою в СМСЧ-4 та має невелику зарплату, яку вчасно не платять. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання сина не надає, інших аліментних зобовязань немає, працює в комунальному господарстві КП НМР «ЖКО» слюсарем-ремонтником, тому просить суд стягнути аліменти з відповідача 1000 грн. щомісячно. Відповідач позов визнав. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, відповідачем позов визнається. Крім того обґрунтованість заявлених вимог підтверджується свідоцтвом про народження, згідно якого батьками [PERSON], [INFO] є сторони по справі (а.с.2). На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Згідно позовної заяви, уточнень до позову, усних пояснень позивача в судовому засіданні, сторони 28 вересня 2003 року зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Староушицької селищної ради Кам'янець-Подільського району Хмельницької області, актовий запис №15, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося по тій причині, що не зійшлись характерами, тривалий час немає спільних інтересів, через різницю поглядів на життя почали виникати непорозуміння, конфлікти, що призвело до втрати почуття поваги та любові, напружених відносин в сім'ї, примирення та подальше спільне подружнє життя неможливе, шлюб має формальний характер, їх сім'я розпалась, спільне господарство не ведуть, разом як сім'я не проживають тривалий час, тому просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу змінити їй прізвище на дошлюбне «[PERSON]», стягнути з відповідача судові витрати. Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі вказавши, що у відносинах з позивачем мають місце протиріччя, різні погляди на подружнє життя, часто виникають конфлікти, намагання примиритись та зберегти сім'ю не принесли результату, разом не проживають, тому шлюб необхідно розірвати. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно змісту ч. 2 ст. 112, ст. 113 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них; особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, згідно свідоцтва про шлюб, виданого повторно, серія [NUMBER] [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 28 вересня 2003 року у Виконавчому комітеті Староушицької селищної ради Кам'янець-Подільського району Хмельницької області, про що складено відповідний актовий запис №15, після реєстрації шлюбу прізвище дружини «[PERSON]». З пояснень сторін встановлено, що вони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, разом не проживають, намагання зберегти сім'ю не принесло результату, тому суд вважає вказані обставини такими, які свідчать, що їх сім'я розпалась і подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому на користь позивача з відповідача слід стягнути 243,60 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

Згідно позову, 03 листопада 1984 року позивачка [PERSON] вступила у шлюб з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Між сторонами з 2000 року припинені фактичні шлюбні відносини через різні погляди подружжя на взаємовідносини в сім'ї, матеріальне забезпечення сім'ї. Позивачка прийшла до переконання, що подальше збереження сім'ї стало неможливим. Позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка [PERSON], в судовому засіданні підтримала в повному обсязі вимоги за позовною заявою та фактичні обставини на яких вони ґрунтуються. Категорично заперечила проти надання строку на примирення з відповідачем. У судове засідання належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, документи, що підтверджують поважність причини неявки та заяву про розгляд справи у його відсутність суду не надав. За ухвалою суду справа розглянута в порядку ст. 224 ЦПК України заочно за наявних в справі доказів. На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини: Згідно свідоцтва про шлюб (а.с. 11), 03 листопада 1984 року позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб. Укладення шлюбу зареєстроване відділом ЗАГС Індустріального району м. Дніпропетровська, актовий запис № 971. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, шлюб розпався, відновлення шлюбних відносин позивачка категорично не бажає. Неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. Вирішуючи позовні вимоги щодо розірвання шлюбу суд враховує наступне: Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 цього ж Кодексу, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. За ч. 2 ст. 112 цього ж Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ухвалою суду від 05 серпня 2015 року згідно вимог ст. 111 Сімейного кодексу, ч. 2 ст. 191 ЦПК України сторонам був призначений строк для примирення до 02 вересня 2015 року і провадження у справі на цей час було зупинене. З процесуальної позиції сторін вбачається, що протягом зазначеного строку сторони не примирилися і позивачка наполягає на розірванні шлюбу судом. Оскільки судом вжито заходів до примирення подружжя, які результатів не дали, можливості для примирення подружжя на думку суду вичерпані, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають вирішенню по суті. На підставі вищенаведених фактичних обставин судом встановлено, що подальше збереження шлюбу супечить інтересам позивачки, що мають істотне значення, і позовні вимоги про розірвання шлюбу на підставі ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

Згідно позову, 06 червня 2013 року відповідач [PERSON] отримав у позивача за договором позики 3 200 гривень, які зобов'язався повернути до 06 липня 2013 року, однак за закінченням строку відповідач борг не сплатив. У розписці зазначено, якщо борг не повертається у встановлений строк, то сума подвоюється. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу з урахуванням вимог зазначених у розписці, тобто 6 400 гривень та судові витрати з оплати судового збору. У судове засідання позивач [PERSON], належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, не з'явився. Надав суду письмову заяву, згідно якої підтримав в повному обсязі вимоги за позовною заявою та фактичні обставини на яких вони ґрунтуються. Просить суд розглянути справу у його відсутність. Відповідач [PERSON], належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. За ухвалою суду розгляд справи проведений в порядку ст. 224 ЦПК України заочно за наявних в справі доказів. На підставі досліджених письмових доказів судом встановлені наступні фактичні обставини: Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з наступного: 06 червня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] в простій письмовій формі був укладений договір позики (а.с. 6), за яким [PERSON] отримав у [PERSON] в борг 3 200 гривень, які зобов'язався повернути до 06 липня 2013 року. Сторони домовилися про те, що у разі невиплати [PERSON] грошей до зазначеної дати, відповідач повинен буде повернути подвоєну суму. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та якості. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Факт укладання договору позики та його умов підтверджується допустимим доказом, визначеним ч. 2 ст. 1047 ЦК України - розпискою боржника. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач [PERSON], як позичальник за договором позики, в порушення вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України прострочив виконання грошового зобов'язання в частині повернення позикодавцеві позики у строк та в порядку, що встановлені договором. З відповідача на користь позивача згідно ст. 88 ЦПК України слід стягнути судові витрати з оплати судового збору у розмірі 229,40 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Згідно позову, 08 червня 2013 року позивачка [PERSON] вступила у шлюб з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу сторони дітей не мають. Між сторонами з травня 2015 року припинені фактичні шлюбні відносини через різні погляди подружжя на взаємовідносини в сімї, матеріальне забезпечення сімї. Позивачка прийшла до переконання, що подальше збереження сімї стало неможливим. Позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка [PERSON], в судовому засіданні підтримала в повному обсязі вимоги за позовною заявою та фактичні обставини на яких вони ґрунтуються. Категорично заперечила проти надання строку на примирення з відповідачем. У судове засідання належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] не зявився, про причини неявки суду не повідомив, документи, що підтверджують поважність причини неявки та заяву про розгляд справи у його відсутність суду не надав. За ухвалою суду справа розглянута в порядку ст. 224 ЦПК України заочно за наявних в справі доказів. На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини: Згідно свідоцтва про шлюб (а.с. 10), 08 червня 2013 року позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб. Укладення шлюбу зареєстроване Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області , актовий запис № 338. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, шлюб розпався, відновлення шлюбних відносин позивачка категорично не бажає. Дітей від шлюбу сторони не мають. Вирішуючи позовні вимоги щодо розірвання шлюбу суд враховує наступне: Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 цього ж Кодексу, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. За ч. 2 ст. 112 цього ж Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ухвалою суду від 31 серпня 2015 року згідно вимог ст. 111 Сімейного кодексу, ч. 2 ст. 191 ЦПК України сторонам був призначений строк для примирення до 30 вересня 2015 року і провадження у справі на цей час було зупинене. З процесуальної позиції сторін вбачається, що протягом зазначеного строку сторони не примирилися і позивачка наполягає на розірванні шлюбу судом. Оскільки судом вжито заходів до примирення подружжя, які результатів не дали, можливості для примирення подружжя на думку суду вичерпані, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають вирішенню по суті. На підставі вищенаведених фактичних обставин судом встановлено, що подальше збереження шлюбу супечить інтересам позивачки, що мають істотне значення, і позовні вимоги про розірвання шлюбу на підставі ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

Згідно позову, 17 березня 2010 року позивачка [PERSON] вступила у шлюб з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу сторони дітей не мають. Між сторонами з 2012 року припинені фактичні шлюбні відносини через різні погляди подружжя на взаємовідносини в сім'ї, матеріальне забезпечення сім'ї. Позивачка прийшла до переконання, що подальше збереження сім'ї стало неможливим. Позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка [PERSON], в судовому засіданні підтримала в повному обсязі вимоги за позовною заявою та фактичні обставини на яких вони ґрунтуються. Категорично заперечила проти надання строку на примирення з відповідачем. У судове засідання належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, документи, що підтверджують поважність причини неявки та заяву про розгляд справи у його відсутність суду не надав. За ухвалою суду справа розглянута в порядку ст. 224 ЦПК України заочно за наявних в справі доказів. На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини: Згідно свідоцтва про шлюб (а.с. 10), 17 березня 2010 року позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб. Укладення шлюбу зареєстроване Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 111. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, шлюб розпався, відновлення шлюбних відносин позивачка категорично не бажає. Дітей від шлюбу сторони не мають. Вирішуючи позовні вимоги щодо розірвання шлюбу суд враховує наступне: Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 цього ж Кодексу, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. За ч. 2 ст. 112 цього ж Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ухвалою суду від 03 серпня 2015 року згідно вимог ст. 111 Сімейного кодексу, ч. 2 ст. 191 ЦПК України сторонам був призначений строк для примирення до 02 вересня 2015 року і провадження у справі на цей час було зупинене. З процесуальної позиції сторін вбачається, що протягом зазначеного строку сторони не примирилися і позивачка наполягає на розірванні шлюбу судом. Оскільки судом вжито заходів до примирення подружжя, які результатів не дали, можливості для примирення подружжя на думку суду вичерпані, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають вирішенню по суті. На підставі вищенаведених фактичних обставин судом встановлено, що подальше збереження шлюбу супечить інтересам позивачки, що мають істотне значення, і позовні вимоги про розірвання шлюбу на підставі ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Згідно позову, 21.08.1997 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] за посередництва Центральної біржі нерухомості було укладено договір міни. За умовами цього договору у власність позивачів перейшла квартира [ADDRESS], а у власність відповідачів перейшла квартира [ADDRESS]. На підставі вищезазначеного договору міни 22.08.1997 року Донецьким міським бюро технічної інвентаризації за позивачами було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] (записано в реєстрову книгу № 4 /6 ДК 269 під реєстровим № 93). Так, рішенням Будьоннівського районного суду м. Донецька від 08.01.2009 року договір міни від 21.08.1997 року був визнаний дійсним, а також визнано право власності на квартиру [ADDRESS] за відповідачами в розмірі по 1/4 кожному. Позивачі просять визнати право власності за [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у розмірі ? частки кожному. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], належним чином та завчасно сповіщені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Надали суду письмові заяви, згідно яких підтримали в повному обсязі вимоги за позовною заявою та фактичні обставини на яких вони ґрунтуються. Просить розглянути справу за їх відсутності. У судове засідання відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] належним чином та завчасно сповіщені про час та місце розгляду справи, не з'явилися. Надали суду письмову заяву, згідно якої визнають позов в повному обсязі, просять розглянути справу у їх відсутність. Наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 ст. 174 ЦПК України, їм роз'яснені та зрозумілі. Суд виходить з того, що відповідачі на власний розсуд розпорядилися своїми процесуальними та матеріальними правами, наслідки зазначеної процесуальної дії їм роз'ясненні. Згідно договору міни (а.с. 4) позивачам перейшло право власності на трьохкімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS], користувачами якого зареєстровані (а.с. 5) [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], та за рішенням суду від 08 січня 2009 року договір міни від 21 серпня 1997 року визнано дійсним (а.с. 6). Таким чином, визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За наведених обставин визнання позову відповідачем слід прийняти і позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивачів підлягають стягненню в повному обсязі понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 114,70 гривень.

Outcome: approved