Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Звертаючись до суду, позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що під час знаходження з відповідачкою в шлюбі, у них 28 січня 2004 року народився син [PERSON]. Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 11.08.2005 р. з нього на користь відповідачки, на утримання їхнього сина [PERSON], стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно до повноліття сина. 07.03.2006 р. в книзі реєстрації розірвань шлюбів Баглійського відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області зроблено актовий запис №57 про розірвання шлюбу між позивачем та [PERSON]. Після розірвання шлюбу з відповідачкою, позивач 31 серпня 2007 року зареєстрував шлюб з [PERSON], яка після реєстрацію шлюбу має прізвище «Сербокрил». 23 квітня 2008 року у позивача з [PERSON] народився син [PERSON]. Таким чином на теперішній час позивач є батьком двох дітей. Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 19.05.2015 р. з позивача на користь [PERSON] були стягнуті аліменти в розмірі 1/6 частки щомісячно на утримання сина [PERSON] до його повноліття. Таким чином на нього станом на теперішній час законом покладений обовязок утримувати не одного, що мало місце під час ухвалення рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 11.08.2005 р., а двох дітей, так як жоден з них ще не досяг повноліття, що в свою чергу вказує на те, що в нього по відношенню до серпня 2005 року змінився, як сімейний, так і матеріальний стан. З урахуванням того, що він повинен витрачати кошти не тільки на утримання своїх дітей, а ще також і на власне забезпечення самого себе одягом та харчуванням, на підтримку стану здоровя, який є незадовільним, так як він знаходиться на диспансерному обліку з приводу хронічного холециститу, стадія нестійкої ремісії, хронічного панкреатиту, стадія ремісії, хронічного ерозивного гастродуоденіта, що потребує витрачання коштів на лікування, а також на здійснення комунальних та інших платежів, то це призводить до того, що він не має можливості забезпечувати свою дитину від другого шлюбу в тому ж обсязі, в якому за рішенням суду повинен забезпечувати сина від першого шлюбу. Більш того, дитина від другого шлюбу потребує додаткових витрат на медикаменти, так як перебуває на диспансерному обліку з приводу того, що дуже часто хворіє простудними захворюваннями та метаболічною кардіоміопатію, у звязку з чим він перебуває на диспансерному обліку. Крім того, він повинен надавати матеріальну допомогу його батьку [PERSON], який на теперішній час є непрацездатним в силу свого віку і також хворіє на хронічний холецистит та панкреатит. Таким чином очевидно, що в разі, якщо б визначення розміру аліментів на сина [PERSON] відбувалося на теперішній час, то безумовно враховувалася б те, що в нього є ще інша дитина, що б вплинуло на розмір аліментів. На підставі зазначеного позивач просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 серпня 2005 року на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] з 1/4 частки до 1/6 частки з усіх видів доходів щомісячно до його повноліття. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, обґрунтувавши їх доводами, викладеними в позовній заяві. Просив позов задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала у повному обсязі. Суду пояснила, що вона виховує одна сина [PERSON], батьків у неї не має, тому всі турботи по догляду за дитиною несе лише вона, так як дитина має серйозні проблеми із здоровям, як по частині неврології, так і по частині кардіології та шлунково-кишкового тракту, син перебуває на диспансерному обліку. Дитина має такі діагнози: вегето-судинна дистонія, гіпертензійного- гідроцефальний синдром, дитина потребує індивідуального догляду матері та постійного лікування. Окрім цього син перехворів два рази скарлатиною і після цього в нього почались проблеми із серцем. У звязку зі всіма його хворобами дитина чотири рази на рік повинна лікуватися, лікування проходить як в м.Дніпродзержинську, так і в лікарнях Дніпропетровська. Що стосується позивача, то він досі перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], з якою вони спільно мешкають та спільно виховують сина [PERSON]. Суд, заслухавши позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, оцінивши кожний доказ окремо, а також докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків: Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи у межах заявлених вимог. Кожна особа, що бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, наданих сторонами. В судовому засіданні досліджені всі докази, надані сторонами. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі доказів, наданих сторонами і досліджених під час судового засідання. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ніким не заперечується та відповідно до вимог ч.1 ст.61 ЦПК України вважається доведеним те, що - [PERSON] є батьком двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] (ар.с.4) та [PERSON], [INFO] (ар.с.7); - на підставі рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 серпня 2005 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] були стягнуті аліменти у розмірі з 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно до повноліття дитини (ар.с.14); - відповідно до рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 травня 2008 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], на позивача покладений обов'язок сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходів, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття (ар.с.13); У судовому засідання також встановлено, що 07.03.2006р. в книзі реєстрації розірвань шлюбів Баглійського відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області зроблено актовий запис №57 про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (ар.с.5). Після розірвання шлюбу з відповідачкою позивач 31 серпня 2007 року зареєстрував шлюб з [PERSON], яка після реєстрації шлюбу має прізвище «Сербокрил», про що в книзі реєстрації шлюбів Ленінського відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 31.08.2007р. зроблено відповідний актовий запис за №633 (ар.с.6). Вирішуючи позовні вимоги позивача, суд виходив з наступного. Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходів її матері, батька. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів не може бути менший ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів визначається з урахуванням стану здоровя та матеріального становища дитини, стану здоровя та матеріального становища платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та інші, що мають істотне значення. Відповідно до статті 128 Кодексу законів про працю України встановлено, що при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п'ятдесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п'ятдесят процентів заробітку. Обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Окрім цього частиною 4 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» також передбачено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Таким чином законодавець чітко визначив, що розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. При вирішенні позовних вимог, суд враховує, що позивач дійсно є батьком двох дітей, на яких за рішеннями суду сплачує аліменти, а саме на сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, на сина [PERSON] у розмірі 1/6 частки з усіх видів доходів щомісячно. Позивач є особою працездатного віку, адже народився 15.06.1980р. Як сам позивач зазначав у судовому засіданні, він звільнився з роботи 05.06.2015 р. з ПАТ «Дніпропетровський трубний завод», але на облік у Центр зайнятості не став, чому він цього не зробив, суду пояснити не зміг, а отже суд робить висновок, що позивач не вживає належних заходів для того щоб працевлаштуватися. Окрім цього, посилання позивача на те, що він звільнився з роботи за станом здоров'я, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, адже відповідно до копії трудової книжки позивача (ар.с.23), він звільнився з роботи 05.06.2015р. з ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» саме за власним бажанням. Що стосується посилань позивача на те, що він допомагає своєму батьку, то ніяких доказів з приводу того чим саме, в яких розмірах та коли він допомагає своєму батькові позивач суду не надав. Відповідно до копії трудової книжки батька позивача [PERSON] (ар.с.12), останній звільнився з роботи 01.11.2011року у зв'язку з виходом на пенсію, а отже батько позивача є отримувачем пенсії, та відповідно може сам себе утримувати. Ніяких доказів стосовно того, який розмір пенсії має його батько, позивач суду не надав. Окрім цього, як вбачається з копії трудової книжки [PERSON](ар.с.12), він народився 28 березня 1961 року, а отже на даний час йому лише 54 року, а отже він зовсім не є людиною похилого віку. Суд враховує те, що дійсно син позивача [PERSON], відповідно до висновку ВКК №1576 від 05.06.1976р. перебуває на Д обліку як часто хворіючи дитина та має метаболічну кардіоміопатію колапсу. Разом з цим суд приймає до уваги й те, що син позивача від першого шлюбу [PERSON], як слідує з численних виписок з різних лікарень, страждає на вегето-судинну дистонію, гіпертензійно-гідроцефальний синдром, неврозоподібний синдром, відповідно до тяжкості та характеру захворювання, потребує індивідуального догляду матері (ар.с.27). Згідно виписок з амбулаторної картки хворого, лише за останні півроку лікувався двічі. А відповідно до виписки із медичної катки хворого від 09.04.2015р. (ар.с.31), [PERSON], 28.01.2004р. потребує повторного курсу стаціонарного лікування вже через 3-4 місяці. Також має кардіоміопатію, панкреатит, гіпотонічну дискінезію жовчовиводящих шляхів. У звязку з чим на його утримання відповідачкою витрачаються великі кошти як на численні обстеження сина так і на його лікування, що підтверджено матеріалами справи, адже відповідно до виписок з лікарень хлопчика лікують актовегином, пирацетамом та іншими багатокоштуючими ліками (ар.с.28-31). Суд не приймає посилання позивача на те, що розмір аліментів повинен бути переглянутий у зв'язку з тим, що в нього змінився як матеріальний так і сімейний стан, так як сімейний стан позивача змінився ще вісім років назад, бо його шлюб з [PERSON] було укладено 31 серпня 2007 року. Що стосується другої дитини позивача, то його син від шлюбу з [PERSON] також народився сім років тому, а саме 23 квітня 2008 року. І звичайно, що перебуваючи весь цей час у зареєстрованому шлюбі зі своєю другою дружиною, позивач [PERSON] утримував свого сина [PERSON] та сплачував аліменти на сина [PERSON], тобто за ці сім років, з народження другого сина фактично нічого не змінилось. Що стосується здоров'я позивача, то як встановлено з поданих самим же позивачем документів, а саме виписки з амбулаторної карки позивача (ар.с.9), то він перебуває на диспансерному обліку ще з 2005 року, тобто ще до того моменту як з нього були стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] 11 серпня 2005 року, а відповідно ці обставини були враховані при первинному визначенні розміру аліментів, що стягуються з позивача на користь сина [PERSON]. Беручи до уваги всі вище перелічені обставини, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково, а отже розмір аліментів, визначений рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 серпня 2005 року підлягає зменшенню в порядку ст.192 Сімейного кодексу України з 1/4 частини до 1/5 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як того вимагає ч.2 ст.182 СК України.

Outcome: partial