Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Згідно розписки від 21 січня 2013 року [PERSON] зобов'язався до 4 лютого 2013 року придбати для [PERSON] автомобіль Volkswagen Transporter T5, для чого останній передав йому гроші в сумі 12500 доларів США, що еквівалентно 102000 грн, а 18 лютого того ж року перерахував через відділення банку ще 500 доларів США (4000 грн) та сплатив 54 грн комісії. Позивач, посилаючись на те, що відповідач не виконав умови договору і до сьогоднішнього часу не повернув ні автомобіль, ні гроші, звернувся до суду з позовом про стягнення з нього 106054 грн боргу та 3136 грн 44 коп 3 % річних за прострочення виконання зобов'язання. В ході розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги в частині суми боргу до 168702 грн 17 коп, оскільки офіційний курс НБУ гривні до долара США 14 квітня 2014 року становив 12,977090. Сторони в судове засідання не з'явилися. Представник позивача надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить розглянути справу без його участі. Відповідач не з'явився з невідомих суду причин, хоч про день і час судового засідання був повідомлений належним чином, а тому справа розглядається в порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21 січня 2013 року [PERSON] отримав від [PERSON] 12500 доларів США, що на той час було еквівалентно 102000 грн, та зобов'язався до 4 лютого 2013 року придбати автомобіль Volkswagen Transporter T5 або повернути гроші. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 цього ж Кодексу якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконання у цей строк (термін). Станом на 4 лютого 2013 року відповідач не виконав свого зобов'язання, а тому позивач звернувся до нього з вимогою повернути гроші. 18 лютого того ж року [PERSON] попросив [PERSON] передати йому ще 500 доларів США для доставки автомобіля. Згідно квитанції № 15sw79557 ці кошти, в еквіваленті 4000 грн, він перерахував. Наприкінці лютого того ж року відповідач повідомив, що не зможе виконати свого зобов'язання, а тому поверне гроші в сумі 13000 доларів США до 1 березня 2013 року, про що написав розписку. Станом на 20 лютого 2014 року вказана суму боргу позивачеві не повернута. Згідно ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Як вбачається з довідки ПАТ «Альфа-Банк» станом на 14 квітня 2014 року офіційний курс долара США по відношенню до української гривні становив 12,977090, а тому відповідач повинен повернути позивачу 168702 грн 17 коп (13000 х 12,977090), які підлягають стягненню з нього у примусовому порядку, оскільки добровільно їх відшкодувати у встановлені строки він відмовився. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні, то норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначене договором у гривні. Отже, в зв'язку з тим, що гроші передавались [PERSON] в іноземній валюті підстав стягувати суму боргу з урахуванням індексу інфляції немає. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог слід стягнути понесені ним витрати по оплаті 1687 грн судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 533, 625 ЦК України,

Outcome: partial