Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, [PERSON] просить: розірвати шлюб між нею та [PERSON] , стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від всіх видів заробітку відповідача, щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, до моменту досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що 26 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 579. Сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства між сторонами припинені з причини різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства. На даний час їх шлюб носить формальний характер, примирення між ними неможливе. Під час перебування у шлюбі у сторін народилася дитина - дочка [PERSON] , [INFO] , яка за домовленістю між подружжям залишилась проживати разом з матір`ю та повністю знаходиться на її утриманні, а згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини між сторонами не досягнуто. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, надавши суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про визнання позовних вимог [PERSON] та розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що 26 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 579 (а.с. 14). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем (а.с. 15, 18). Спору з приводу виховання та місця проживання дитини між сторонами немає. Спору про майно, що перебуває у спільній власності подружжя, між сторонами немає. Шлюбні відносини між сторонами припинені з причини різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 52 Конституції України, діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, утому числі придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що сторони не дійшли згоди щодо визначення розміру аліментів на утримання малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , враховуючи: стан здоров`я та матеріальне положення відповідача, який є працездатним; не надання відповідачем доказів щодо наявності у нього на утриманні інших неповнолітніх дітей та інших утриманців, інші істотні обставини, що підтверджуються письмовими доказами, виходячи з принципу розумності, справедливості, загальних засад цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів малолітньої дитини, суд вважає необхідним визначити міру потреби позивача і міру можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідно віку. За таких підстав позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини також підлягають задоволенню. Згідно до ст. 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 77, 79, 80, 84, 104, 105, 110, 112, 180-182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved