Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. 1. [PERSON] звернулась до Прилуцького міськрайонного суду з позовом до Служби у справах дітей Прилуцької районної державної адміністрації про встановлення опіки над малолітньою дитиною [PERSON] . 2. Вимоги обґрунтовані тим, що ССД Прилуцької районної державної адміністрації протиправно відмовлено в призначенні її опікуном над правнучкою, яка з моменту народження і до моменту вилучення в КЗМСЗ «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» перебувала під її повним піклуванням та наглядом. 3. Представник відповідача відзиву на позову заяву не надала, заперечувала щодо задоволення позовних вимог. ІІ. Заяви ( клопотання) учасників справи. 4. Сторони в судовому засіданні висловили узгоджене клопотання про доцільність з`ясування в судовому засіданні в режимі відеоконференції думку малолітньої [PERSON] ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 5. Ухвалою суду від 19.10.2020 року відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження. IV. Пояснення учасників справи. 6. В судовому засіданні позивач [PERSON] наполягала на задоволенні позовних вимог та повідомила, що з моменту народження її правнучки [PERSON] вона постійно перебувала на її піклуванні та вихованні. Позивач забезпечувала її всім необхідним для повноцінного та гармонійного розвитку з врахуванням вікових потреб дитини. Після того як [PERSON] виповнилось 5 років, а її біологічну матір було позбавлено батьківських прав, дитину вилучено до інтернату. Незважаючи на карантинні обмеження, позивач постійно відвідує дитину в інтернаті та підтримує з нею психологічний зв`язок. Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, що викладені в позовній заяві. 7. Представник відповідача категорично заперечувала щодо задоволення позовних вимог мотивуючи тим, що позивач в силу свого поважного віку не в змозі забезпечити належний рівень розвитку та виховання дитини. Окрім того, в родині позивача є тенденція до позбавлення осіб жіночої статі батьківських прав, що може сформувати неправильне уявлення дитини щодо моделі сімейних відносин. V. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 8. Згідно Рішення комісії з питань захисту прав дитини №9 від 07.09.2020 року Прилуцької районної державної адміністрації призначення [PERSON] опікуном малолітньої [PERSON] визнано недоцільним /а.с.9/. 9. Згідно довідки КП «Прилуцьке МБТІ» №1907 від 03.09.2020 року [PERSON] на праві власності належить будинок /житлова площа 47,1 м2/, який розташований за адресою: [ADDRESS] . 10. Відповідно до довідки про доходи №3983 від 02.09.2020 року [PERSON] перебуває на обліку в Прилуцькому об`єднаному управлінні ПФУ в Чернігівській області і отримує пенсію за віком. Сума пенсії за період з березня по серпень 2020 року складає 20500 грн 62 к. /а.с.10/. 11. Позивач [PERSON] за місцем проживання мешкає одна та характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою Ладанською селищною радою від 21.08.2020 року за №295/03-04. 12. За обліками МВС України [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувалась, не знятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває /а.с.11/. 13. Згідно Акту обстеження умов проживання від 28.08.2020 року [PERSON] створила задовільні умови проживання для малолітньої [PERSON] /а.с.12/. 14. Відповідно до остаточного Висновку про стан здоров`я, виданого КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги», [PERSON] придатна за станом здоров`я бути опікуном [PERSON] . 15. Будучи допитаною в судовому засіданні як свідок [PERSON] надала показання, що позивач [PERSON] з моменту народження правнучки [PERSON] особисто займалась її розвитком та вихованням. Дитина завжди була доглянута та забезпечена всім необхідним з врахуванням її вікових потреб. За місцем проживання позивача наявні всі житлово-побутові умови для комфортного життя дитини. [PERSON] доброзичлива та дуже відповідальна жінка, яка зможе забезпечити повноцінне виховання малолітньої [PERSON] . За місцем проживання позивача сформований позитивний мікроклімат, жодною негативною інформацією, яка б перешкоджала виконанню [PERSON] обов`язків опікуна вона не володіє. 16. Аналогічні показання свідку [PERSON] було надано і свідком [PERSON] . Вказані свідки є сусідами позивача, а відтак їх обізнаність та поінформованість щодо обставин, які підлягають з`ясуванню в даній справі, є цілком об`єктивними та не викликають сумніву в їх достовірності. 17. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] , яка є донькою позивача, також підтвердила стійке та невідворотнє прагнення позивача у встановленні опікунства над малолітньою [PERSON] . Окрім того, свідок підтвердила і особисту участь у вихованні малолітньої дитини, яка є її рідною онукою. Свідок також повідомила про власну фінансову спроможність допомагати позивачеві в забезпеченні повноцінного фізичного та духовного розвитку дитини. VІ. Оцінка Суду. 18. Відповідно до ч.3 ст.52 Конституції України утримання та виховання дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, покладається на державу. Законодавством визначено різні форми влаштування дітей, які залишилися без батьківського піклування. Однією з пріоритетною формою сімейного влаштування, яка здатна забезпечити дитину належними умовами для розвитку та соціальної адаптації, є опіка. Інститут опіки є однією з найбажаніших форм такого сімейного влаштування, адже зазвичай опікунами призначаються родичі та інші члени сім'ї, а це в свою чергу не передбачає різких змін оточення дитини і створює сприятливі умови для налагодження відносин та зближення з нею. 19. Статтею 55 ЦК України визначено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Згідно зі ст.58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. 20. Відповідно до ч.4 ст.63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Згідно ч.1 ст.67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. 21. Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 /далі - Правил/. 22. З обставин, наведених у позовній заяві, які згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, судом встановлено, що позивач є прабабусею [PERSON] і вона в цілому відповідає вимогам, які ставляться до опікуна з гідно п.3.3 Правил. Так, в ході дослідження письмових доказів та показань допитаних в судовому засіданні свідків було встановлено, що [PERSON] позитивно характеризується, має гарні побутові умови за місцем проживання та достатню житлову площу, за станом здоров`я придатна виконувати функцію опікуна. Більше того, як стало відомо в ході розгляду справи з моменту народження [PERSON] і до моменту її вилучення особисто позивач здійснювала належний догляд та виховання дитини. В свою чергу і представник відповідача визнала, що [PERSON] в період перебування дитини під її наглядом належним чином виконувала обов`язки по утриманню та вихованню правнучки, а відтак в силу п.3.1 Правил вона набула переважне право на опікунство. Жодних претензій чи зауважень до потенційного опікуна з даного питання в неї не виникало. 23. Згідно ч.2 ст.244 СК України при призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Відповідно до положень ч.1 ст.12 Конвенції ООН від 20.11.1989 р. «Про права дитини», держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Судом було констатовано, що малолітня [PERSON] в ході проведення зустрічі в режимі відеоконференції одразу впізнала позивача та назвала її ім`я, продемонструвавши щиру прихильність та висловила бажання проживати разом з нею, підтвердила відвідування її бабусею в закладі. Незважаючи на вік дитини, її ставлення до [PERSON] при візуальному спостереженні вказувало на стійку психологічну близькість між ними, що свідчить про високу ймовірність нормального життєзабезпечення підопічної, та не може бути проігноровано судом при ухваленні судового рішення. 24. Як вже зазначалося, ч.1 ст.60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Аналізуючи положення вказаної статті можна зробити висновок, що вирішуючи питання призначення опікуна над малолітньою відповідне подання органу опіки та піклування є обов`язковим. Водночас, висновок та рішення органу опіки та піклування, є дорадчим та не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у осіб, які бажають бути опікунами над малолітньою. В свою чергу Закон покладає визначення опікуна над фізичною особою саме на суд, а не на орган опіки та піклування, а тому під час розгляду справи про призначення опікуна судом має бути надана належна оцінка наявним в матеріалах справи доказам, та відповідність або невідповідність потенційного опікуна. За конкретних обставин справи, рішення комісії з питань захисту прав дитини Прилуцької районної державної адміністрації, не є визначальним та не враховується судом, оскільки не узгоджується з встановленими обставинами в судовому засіданні. Узагальнена позиція представника відповідача щодо незгоди з пред`явленим позовом зводиться зокрема і до поважного віку позивача. 25. Суд поділяє стурбованість представника відповідача з даного питання, разом з тим законодавством не визначено максимально допустимої вікової межі для призначання опікуном. Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що позивач фізично активна в побуті, працює по господарству, обробляє город та утримує свійську птицю, що узгоджується з медичною довідкою щодо стану її здоров`я. Також, суд звертає увагу і на позицію свідка [PERSON] , яка також є родичем малолітньої дитини, та її щирі зобов`язання всіляко допомагати та підтримувати позивача в процесі виховання та утримання дитини. 26. В свою чергу, згідно ч.1 ст.246 СК України, і орган опіки та піклування зобов`язаний контролювати умови утримання, виховання, навчання дитини, над якою встановлено опіку або піклування шляхом відвідування родини /п.52 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМУ від 24.09.2008 року №866/, що є додатковим запобіжником не порушення прав та інтересів малолітньої дитини, а також в разі необхідності коригування дій опікуна. 27. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин /фактів/, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення /ч.ч.1,2 ст.77 ЦПК України/. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 28. Суд в ході розгляду справи шляхом дослідження письмових доказів та допиту свідків детально з`ясовував всі обставини, які можуть прямо чи опосередковано впливати на умови життя та виховання малолітньої дитини. Представник відповідача, надаючи пояснення, вказувала на незадовільний в минулому психоемоційний мікроклімат за місцем проживання позивача. На пропозицію суду жодного доказу в підтвердження вказаної обставини не надала. В противагу позиції останньої, беручи до уваги показання свідків та письмових доказів, останні навпроти вказують про безпечні з психологічної точки зору умови проживання. Більше того, власне і сам представник відповідача визнала забезпечення позивачем належних умов проживання та виховання правнучки. Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 29. Вирішуючи дану справу, суд дотримується традиційного підходу за яким відносини між родичами кровної спорідненості превалюють в порівнянні з відносинами між сторонніми особами, мають триваючий характер та існують до тих пір, поки живі особи, що пов`язані між собою родинними зв`язками. І саме родичам кровної спорідненості, за умови відсутності об`єктивних даних протилежного, легше встановити контакт з дитиною. Цілком природно, що вони відчувають щирі почуття один до одного, які не можуть залежати від будь-яких чинників. Зважуючи на сукупність доказів наданих позивачем, що містять інформацію про предмет доказування в справі, беручи до уваги стійке та наполегливе бажання прабабусі щодо встановлення опікунства, з урахуванням її фізичних та психологічних даних, а також взаємовідносин з дитиною, з огляду на пріоритетність інституту опіки над інститутом усиновлення, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги [PERSON] про призначення її опікуном [PERSON] , що буде відповідати інтересам малолітньої дитини. Разом з тим, суд звертає особливу увагу на те, що призначення [PERSON] опікуном не є незмінним та незворотнім заходом і суд, в разі наявності доказів щодо не забезпечення нею умов утримання, виховання, навчання дитини над якою встановлено опіку, має можливість за заявою органу опіки та піклування звільнити її від обов`язків опікуна.

Outcome: approved