Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Згідно позовної заяви, [INFO] померла бабця позивача [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS], який вона успадкувала на підставі ст. 529 ЦК Української РСР (1963 року), як спадкоємець першої черги, після смерті свого чоловіка [PERSON], що помер [INFO], так як фактично вступила в управління спадковим майном і залишилась проживати в успадкованому будинку, однак не встигла оформити своїх спадкових прав. За життя [PERSON] склала заповіт, який посвідчений 21 січня 2000 року секретарем Гречинецької сільської ради Летичівського району, відповідно до якого все своє майно заповіла [PERSON] [PERSON], як спадкоємець по заповіту після смерті [PERSON], що померла [INFO], прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України (2003 року), оскільки на момент смерті проживав з спадкодавцем. При зверненні до приватного нотаріуса Летичівського районного нотаріального округу листом від 22 грудня 2014 року позивачу [PERSON] в оформленні спадкових прав на вказаний житловий будинок відмовлено у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів. З метою отримання дубліката свідоцтва про право власності [PERSON] звернувся до Летичівської районної державної адміністрації, проте у видачі вказаного дубліката було відмовлено з підстав відсутності нормативно-правового документа, який би уповноважував Летичівську районну державну адміністрацію на видачу дубліката на померлу особу та зміну порядку реєстрації речових прав на нерухоме майно. У зв'язку із зазначеним відновити правовстановлюючий документ - свідоцтво про право власності на житловий будинок [PERSON] є неможливим, тому про втрату правовстановлюючих документів подано відповідне оголошення в «Летичівську газету». Враховуючи те, що без правовстановлюючих документів на будинок неможливо оформити спадкові права та одержати свідоцтво про право на спадщину, а також провести реєстрацію права власності чим порушуються право позивача як спадкоємця, в позасудовому порядку оформити право власності на спадкове майно неможливо, тому позивач просить визнати за ним - [PERSON] право власності на будинковолодіння по [ADDRESS], яке складається з житлового будинку (А-1) загальною площею 48,3 кв.м., житловою площею 24,9 кв.м., допоміжною площею 23,4 кв.м., хліва (В), погріба (В), як на спадкове майно після смерті [INFO] [PERSON] Позивач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явились, згідно поданої заяви представник позивача просить справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Представник Гречинецької сільської ради Летичівського району Хмельницької області в судове засідання не з'явився, згідно поданої заяви від 22 травня 2015 року просять справу розглядати у їх відсутність, позов визнають. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 524, 525, 529, 548, 549, 553 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця; при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого; для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини; визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини; спадкоємець за законом або за заповітом вправі був відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважалося, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини (ст. 549 Кодексу). У п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5 і зареєстрована в Міністерстві юстиції України 07 липня 1994 року за № 152/361 вказано, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанції про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Так, рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 13 травня 2004 року у справі №2-134/2004 за заявою [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, зацікавлена особа Управління Пенсійного фонду України в Летичівському районі заяву задоволено. Встановлено факт реєстрації шлюбу 03 лютого 1938 року в Греченецькій сільській раді Летичівського району Хмельницької області між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] у віці 80 років в с. Гречинці Летичівського району (а.с. 9). Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] у віці 89 років в с. Греченці Летичівського району (а.с. 8). Із довідки Гречинецької сільської ради Летичівського району від 29 серпня 2014 року вбачається, що [PERSON], яка померла [INFO], проживала і була зареєстрована в с. Гречинці Летичівського району. На день смерті [PERSON] в житловому будинку були зареєстровані її онуки [PERSON], 1964 року народження, та [PERSON], 1965 року народження, а також правнуки [PERSON], 1989 року народження, [PERSON], 1996 року народження (а.с. 22). Відповідно до довідки Гречинецької сільської ради Летичівського району від 10 жовтня 2014 року [PERSON], який помер [INFO], на день смерті був зареєстрований по [ADDRESS]. На день смерті до складу його сім'ї входила дружина [PERSON], 1919 року народження (а.с. 21). Аналіз вказаних документів та норм діючого на час відкриття спадщини законодавства свідчить про те, що [PERSON] у відповідності до вимог ст. 549 ЦК Української РСР прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO], оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, в житловому будинку проживала до дня своєї смерті. Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У ч. 4 ст. 3 означеного Закону вказано, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умови якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно ст.ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» №19-32/319 від 21 лютого 2005 року у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Згідно змісту ст.ст. 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1268 ЦК України: право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності; спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Так, згідно паспорта громадянина України [PERSON] народився [INFO] в с. Греченці Летичівського району Хмельницької області. Відповідно до копії Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 27 жовтня 1989 року, що видана Хмельницьким бюро технічної інвентаризації, житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS], дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] на праві особистої власності. Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Летичівської районної ради народних депутатів №90 від 18 травня 1989 року (а.с. 16). 22 грудня 2012 року приватним нотаріусом Летичівського районного нотаріального округу листом повідомлено [PERSON] (представника позивача по довіреності), що неможливо оформити спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] на ім'я [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS], який належав [PERSON], що помер [INFO], спадкоємцем якого була його дружина [PERSON], яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок. Рекомендовано звернутись до суду за визнанням права власності на вказане нерухоме майно (а.с. 19). Із дубліката заповіту, виданого 13 вересня 2014 року, вбачається, що 21 січня 2000 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що й буде належати на день її смерті і на що за Законом матиме право заповіла [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до технічного паспорта на одноквартирний (садибний) житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS], який виготовлений Хмельницьким бюро технічної інвентаризації 12 листопада 2014 року, де замовником є [PERSON], будинковолодіння складається з: житлового будинку (А-1), 1968 року побудови, площею основи (забудови) 66,1 кв.м., загальною площею приміщень 48,3 кв.м., в тому числі житловою площею 24,9 кв.м., допоміжною площею 23,4 кв.м.; хліва (Б), 1968 року побудови, площею основи (забудови) 20,1 кв.м.; погріба (В), 1968 року побудови, площею основи (забудови) 16,0 кв.м. (а.с. 13-15). Із повідомлення Хмельницького бюро технічної інвентаризації від 13 листопада 2014 року вбачається, що за даними архіву станом на 31 грудня 2012 року за [PERSON] на підставі рішення Летичівської районної ради народних депутатів №90 від 18 травня 1989 року, 27 жовтня 1989 року зареєстровано 1 долю житлового будинку по [ADDRESS] (а.с. 20). Відповідно до висновку про вартість майна від 25 грудня 2014 року, що проведена Хмельницьким бюро технічної інвентаризації, ринкова вартість домоволодіння по [ADDRESS] станом на 01 грудня 2014 року становить 30120 грн. (а.с. 23). Згідно повідомлення Летичівської районної державної адміністрації від 08 квітня 2015 року видати дублікат свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок не має підстав, оскільки відсутній нормативно-правовий акт (набув чинності Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», втратив чинність Наказ Міністерства юстиції України №7/5 від 07 лютого 2002 року «Про затвердження Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно»), що надає повноваження адміністрації на видачу дубліката втраченого правовстановлюючого документа (свідоцтва про право власності) на померлу особу (а.с. 18). Із оголошення в «Летичівської газеті» від 24 квітня 2015 року вбачається, що втрачені технічний паспорт і свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок у с. Гречинці провул. Врожайний, 9 видане 07 жовтня 1989 року на підставі рішення виконкому Летичівської районної ради народних депутатів №90 від 18 травня 1989 року на ім'я [PERSON], вважати недійсними (а.с. 24). Відповідно до листа приватного нотаріуса, інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 28 травня 2015 року спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON], після смерті [INFO] [PERSON] не відкривались (а.с. 33-35). Таким чином досліджені докази в їх сукупності та взаємному зв'язку дають суду підстави для висновку, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 27 жовтня 1989 року, був власником житлового будинку по [ADDRESS]. Незважаючи на втрату правовстановлюючих документів - оригінала свідоцтва та технічного паспорта, належним чином завірена копія свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок та повідомлення від 13 листопада 2014 року, що видані Хмельницьким бюро технічної інвентаризації, підтверджують зареєстроване право власності [PERSON] на вказане будинковолодіння, означена інформація дійсна станом на 31 грудня 2012 року. Після смерті [INFO] його дружина [PERSON] успадкувала вказаний житловий будинок і стала його власником, проте належним чином не оформила своє право власності. 21 січня 2000 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON]. Однак, [PERSON], як спадкоємець за заповітом, не може оформити своє право власності на житловий будинок, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, тому його права підлягають захисту шляхом визнання за ним права власності на вказаний житловий будинок в порядку спадкування після смерті [INFO] [PERSON]. При цьому судом також враховується, що спадкові справи після смерті [PERSON], [PERSON] не заводились. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved