Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Звернувшись до суду із позовом до ПАТ « Криворіжгаз», позивач [PERSON], уточнивши заявлені позовні вимоги в остаточній редакції 05.05.2015 року , посилається на ті обставини, що згідно акту № 65 від 01.04.2003 року , складеного працівником відповідача [PERSON], було здійснено відключення від газопостачання квартири [ADDRESS]. Зазначена квартира належить йому та [PERSON] на праві спільної часткової власності. При зверненні його до ПАТ « Криворіжгаз» з питань поновлення газопостачання , з ним було укладено договір № 10052960 від 06.07.2011 року про надання послуг з газопостачання, при цьому в даному договорі було зазначено, що за вищеназваною адресою рахується заборгованість в розмірі 261, 67 грн. З наявністю заборгованості в такій сумі він був незгодний , тому договір підписав із запереченнями. Між тим , газопостачання йому не було відновлено, незважаючи на його неодноразові звернення до керівництва відповідача. Більш того, при укладені договору йому був наданий особовий рахунок [PERSON], а не новий на його ім.»я . Він вважає дії керівництва ПАТ « Криворіжгаз» незаконними та такими, що порушують його права , як громадянина , передбачені Конституцією України . Працівники відповідача без його згоди проникли до житла , належного йому на праві власності та здійснили відключення газопостачання до квартири за неіснуючим боргом. Зазначені дії позивач вважає злочинними , спрямованими на отримання шахрайським способом не зароблені гроші. Позивач [PERSON] зазначає, що неправомірними діями відповідача йому була заподіяна матеріальна шкода в сумі 3261, 72 грн., яка складається із :13, 60 грн.- вартості рекомендованого листа та 3248, 12 грн.- витрати на придбання медикаментів. Крім того, він вважає, що йому заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в 1000000 грн. Позивач просить: за фактами незаконних ( шахрайських) дій по присвоєнню йому особистого рахунку № 10052960, який вже було надано [PERSON] з ціллю вимагання з нього грошей на суму 261, 67 грн.; незаконного втручання в його особисте життя, яке виразилось у дзвінках на його особистий номер телефону, який він не повідомляв робітникам ПАТ « Криворіжгаз», постановити окрему ухвалу суду і направити її правоохоронним органам; прийняти рішення суду, яким зобов»язати ПАТ « Криворіжгаз» виконувати умови договору від 06.07.2011 року , укладеного між ним та відповідачем на постачання газу за адресою: 50000 [ADDRESS] та стягнути з відповідача: матеріальну шкоду в сумі 3261 грн.72 коп. і моральну шкоду в сумі 1000 000 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги та пояснив, що в ході судового розгляду на підставі наданих за запитом суду документів, було встановлено, що заборгованість по оплаті послуг по газопостачанню за адресою: [ADDRESS] станом на 01.11.2014 року складає 59.22 грн., при цьому у розрахунку визначено, що вона обраховується за [PERSON] ПАТ « Криворіжгаз» є монополістом з газопостачання, відносини з ним можливі тільки на підставі договору. Він уклав зазначений договір з відповідачем , підписав його, але із запереченнями. Між тим, постачання до квартири не було відновлено. Він не уповноважував [PERSON] діяти від свого імені , отже без його згоди не повинно було здійснюватись відключення газу. При укладенні договору йому повинні були присвоїти новий особовий рахунок. Посадові особи відповідача ведуть себе зухвало і некоректно, порушують вимоги закону. Він просить задовольнити його позов у повному обсязі , а також стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 3261 грн.72 коп., яку він витратив на лікування , т.я. стан здоров»я його внаслідок неправомірних дій відповідача погіршився та моральну шкоду за душевні переживання в сумі 1000000 грн. Представник відповідача [PERSON] заперечувала проти задоволення позову , оскільки вважає, його необґрунтованим та недоведеним належними доказами. Власниками квартири [ADDRESS] є позивач [PERSON] та його брат [PERSON], але у квартирі зареєстрований тільки [PERSON] 01.04.2003 року газова плита у квартирі за вищеназваною адресою була опломбована за заявою [PERSON], з яким на той час 27.03.2003 року був укладений договір на газопостачання. Даний договір не зберігся, оскільки строк зберігання договорів укладених у 1999-2006 роках скінчився. Вони вважають неукладеним договір з [PERSON] за № 10052960 від 06.07.2011 року про надання послуг з газопостачання, оскільки він не підписаний з боку їх представника, а також відповідно до п.4 Правил надання населенню послуг з газопостачання № 2246 від 09.12.1999 року , у разі, якщо об»єкт до якого здійснюється газопостачання , знаходиться у власності декількох осіб, укладається один договір за умови письмової згоди всіх інших співвласників, про що робиться відмітка в договорі . Заява ( згода) [PERSON] на укладення договору до них не надходила. Крім того, позивач не довів належними доказами наявність матеріальної і моральної шкоди, заподіяної неправомірними діями посадових осіб відповідача, а також її розмір та правові підстави. Просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Третя особа по справі [PERSON] в судове засідання на неодноразові виклики суду не з»являвся, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, у зв»язку з чим суд здійснює розгляд справи за його відсутності. Вислухавши думку сторін, дослідивши надані ними докази, суд вважає, що заявлений [PERSON] позов підлягає частковому задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом , виданого 30.11.2001 року Першою Криворізькою державною нотаріальною конторою [PERSON] є власником ? частки двокімнатної квартири житловою площею 29,0 кв.м, загальною площею 50,8 кв. м, яка знаходиться на 4-ому поверсі семи-восьмиповерхового цеглового будинку, що знаходиться за адресою : [ADDRESS]. Згідно рішення Центрально- Міського районного суду м.Кривого Рогу від 20.03.2003 року був частково задоволений зустрічний позов [PERSON] , він був вселений до квартири за вищеназваною адресою і йому у користування була виділена кімната № 2 площею 12 кв.м, з прилеглою лоджією 1,4 кв.м та кладова № 7 площею 0,3 кв.м. Коридор , кухня, ванна та туалет були залишені у спільному користуванні співвласників ( а.с.4). На підставі заяви [PERSON] від 31.03.2003 року була опломбована газова плита у квартирі [ADDRESS] , про що складений 01.04.2003 року акт про опломбування газового обладнання за № 65, складений представником відповідача [PERSON] за присутності абонента [PERSON] ( а.с.24). Позивач [PERSON], починаючи з 2011 року, неодноразово звертався до відповідача з питань укладення з ним договору та поновлення газопостачання до належного йому на праві спільної часткової власності майна ( а.с.6, 7), на що отримав відповіді від посадових осіб ПАТ « Криворіжгаз» про необхідність сплатити борг в сумі 261,67 грн. та надати ряд документів для оформлення особового рахунку на його ім»я ( а.с.15, 38, 39). В ході судового розгляду позивач [PERSON] надав суду оригінал договору № 10052960 від 06.07.11 року , копія якого залучена до матеріалів справи ( а.с.194-200). З даного договору убачається, що він укладений між Відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації « Криворіжгаз» в особі майстра [PERSON] , яка діє по довіреності 43Д від 20.03.2011 року та [PERSON] на постачання газу за адресою: [ADDRESS]. Із заключної частини договору убачається , що згідно рукописного тексту з написом «[PERSON]А.» зазначена особа підписала його від ВАТ « Криворіжгаз», у графі «підпис споживача» зазначений рукописний напис « Борг не визнаю. Договір підписано з застереженням, які будуть направлені керівництву « Криворіжгаз» 06.07.2011р.», далі підпис [PERSON] Відповідач вважає даний договір неукладеним і таким, за яким він не має зобов»язань перед позивачем. З даною позицією відповідача суд не погоджується , виходячи з наступного. Відповідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов»язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному , хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів , крім тих , кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права передавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитись від укладення публічного договору за наявності в нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів ( робіт , послуг). Крім того, п.4 Правил надання населенню послуг з газопостачання , затвердженими Постановою КМУ від 09.12.1999 року № 2246, із змінами від 05.07.2006 р., внесеними постановою КМУ № 938 ( в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин), зазначає, що послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається ним відповідно до типового договору, затвердженому в установленому порядку. Газопостачальні, газорозподільні підприємства , що надають постачання та розподіл природного газу на закріпленій території, не мають права відмовляти споживачеві, об»єкти якого розташовані на цій території в укладенні договору. Згідно із ч.1 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір ( оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору, зазначені положення ЦК України також відображені у Законі України « Про житлово- комунальні послуги». На підставі ст. 646 ЦК України відповідь про згоду укласти договір на інших, ніж було запропоновано, умовах є відмовою від одержаної пропозиції і водночас новою пропозицією особі, яка зробила попередню пропозицію. Статтями 6, 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору , виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як убачається із вищеназваного договору, позивач [PERSON] підписав цей договір від себе як споживача послуг, данні обставини він підтвердив і у судовому засіданні, але не погоджувався із сумою зазначеного у договорі боргу 261, 67 грн., тобто фактично зробив нову пропозицію щодо окремого пункту договору. На підставі вищеназваних норм ЦК України відповідач не направив [PERSON] відповіді щодо прийняття нової пропозиції або відмови від неї, не пропонував укласти договір на нових умовах, тобто фактично погодився з нею. Крім того, в ході судового розгляду відповідач на підставі ст.60 ЦПК України не довів наявність боргу [PERSON] на момент укладення договору 06.07.2011 року в сумі 261, 67 грн. Із наданого суду самим відповідачем розрахунку ( а.с.208-210 ) убачається, що за особовим рахунком 10052960 за адресою: м.Кривий Ріг, вул.Жовтнева 6/48 на ім.»я [PERSON] рахувалась заборгованість, яка станом на укладення договору між позивачем та відповідачем , складала 59 грн. 22 коп. Посилаючись на п.4 Правил надання населенню послуг з газопостачання № 2246 від 09.12.1999 року щодо неможливісті укласти договір, у зв»язку з тим, що у разі, якщо об»єкт до якого здійснюється газопостачання , знаходиться у власності декількох осіб, укладається один договір за умови письмової згоди всіх інших співвласників, про що робиться відмітка в договорі , а заява від [PERSON] не надходила, відповідач на підставі ст.10 , 60 ЦПК України не довів правомірності своїх дій при відключенні газопостачання до [ADDRESS] без згоди співвласника [PERSON] Договір про газопостачання за вищеназваною адресою, укладений , начебто, з [PERSON] суду також не надав. Таким чином, суд убачає неправомірність дій відповідача при вирішенні питання при відключенні квартири [ADDRESS] без газопостачання та невиконання умов договору від 06.07.2011 року, укладеного з [PERSON], в цій частині заявлений позов підлягає задоволенню. Між тим, суд вважає, що інші вимоги позивача не доведені належними та допустимими доказами. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на підставі змагальності сторін, отже кожна із сторін має право на пред»явлення доказів і їх дослідження судом, але на неї покладається і обов»язок довести свої вимоги та заперечення. Посилаючись на наявність заподіяної неправомірними діями відповідача матеріальної шкоди в сумі в сумі 3261, 72 грн., яка складається з витрат на придбання медикаментів, та стягнення її з відповідача на свою користь на підставі ст. 1166 ЦК України, позивач не довів наявність вини відповідача у погіршені стану його здоров»я та причино- наслідковий зв»язок між неправомірними діями відповідача та настанням такої шкоди. Про проведення відповідної судово- медичної експертизи позивач [PERSON] не клопотав перед судом, а суд не маючи спеціальних знань в сфері медицини, не може самостійно встановити наявність такого зв»язку. Крім того, позивач просить стягнути з ПАТ « Криворіжгаз» на його користь моральну шкоду в розмірі 1000000 грн. Між тим, відповідно до роз»ясень , що містяться в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової шкоди) та вимог ст.23 ЦК України спори про відшкодування моральної шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції та законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Ураховуючи те, що законом не передбачено стягнення моральної шкоди в договірних правовідносинах, що виникли між сторонами, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Позивач також просить винести окрему ухвалу , яку направити на адресу правоохоронних органів, але суд , визнаючи в певній частині неправомірність дій відповідача , а саме: відключення без згоди власника [PERSON] газопостачання , не виконання умов договору, безпідставне нарахування суми заборгованості по оплаті за надані послуги, не має належних доказів для висновку про наявність в діях посадових осіб ПАТ « Криворіжгаз» ознак кримінальних правопорушень, у зв»язку з чим клопотання позивача про винесення окремої ухвали не підлягає задоволенню. Між тим, сам позивач [PERSON] має право за наявності відповідних правових підстав звернутися до органів внутрішніх справ із заявою про вчинене відносно нього кримінальне правопорушення. На підставі ст.88 ЦПК України несплачений позивачем при подачі позову судовий збір в сумі 107 грн.30 коп. , тобто пропорційно частині задоволених судом на користь [PERSON] вимог підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial