Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Івано-Франківський прокурор з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Західного Регіону України у поданій до суду позовній заяві просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліс промкомбінат» 209 720,69 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок порушення відповідачем своїх трудових обов'язків і посилається на те, що відповідач [PERSON], будучи начальником Шепетівського військового лісгоспу ДП «Івано-Франківський військовий ліс промкомбінат» і який несе повну матеріальну відповідальність за результати підпорядкованого лісгоспу, внаслідок неналежного виконання своїх службових обов'язків у період з 01 липня 2009 року по 02 червня 2010 року, через несумлінне ставлення до них, завдав інтересам держави в особі ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» матеріальних збитків на суму 209 720,69 грн., що спричинило тяжкі наслідки. За вказані дії [PERSON] був притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. В лютому 2012 року під час судового розгляду вищевказаної кримінальної справи було заявлено клопотання про звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності внаслідок акту амністії. Останній, не визнаючи вини у пред'явленому обвинуваченні, надав згоду на застосування до нього акту амністії. Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 07.02.2012 року [PERSON] був звільнений від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 367 КК України внаслідок акта амністії, а провадження по справі закрито. В обґрунтування своїх позовних вимог прокурор посилається на те, що 13 травня 2011 року військовою прокуратурою Західного регіону України порушено кримінальну справу за фактом зловживання службовими особами ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» службовим становищем в інтересах третіх осіб ТзОВ «Стандарт-Л» при реалізації Шепетівським військовим лісгоспом лісопродукції за цінами, нижчими собівартості, що заподіяло істотну шкоду державним інтересам за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України. 10 грудня 1986 року згідно із наказом КЕУ Червонопрапорного Прикарпатського військового округу № 20 [PERSON] призначено на посаду начальника Шепетівського військового лісгоспу. 22 лютого 2012 року згідно наказу № 15-к з [PERSON] розірвано трудовий договір. 01 липня 2009 року між Шепетівським військовим лісгоспом ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» та ТзОВ «Стандарт-Л» укладено договір купівлі-продажу № 274, відповідно до якого Шепетівський військовий лісгосп зобов'язувався продати палетну заготовку в кількості 1700 м. куб. ТзОВ «Стандарт-Л» за ціною 750 грн. та 850 грн. відповідно до специфікації. Договір затверджено виконувачем обов'язків директора ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» [PERSON] На виконання умов договору в жовтні 2009 року Шепетівським військовим лісгоспом відкрито лінію по виробництву палетної заготовки. Однак, всупереч вимог ч.ч. 1, 2 ст. 62, ч. 5 ст. 65, ч. 2 ст. 66, ч. 1 ст.75 Господарського кодексу України, п. 2.1 Статуту ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», затвердженого Наказом Міністра оброни України 30 серпня 2008 року, п. 2.1, 3.3, 7.7 Положення про Шепетівський військовий лісгосп ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», п.п. 3.6, 3.12 посадової інструкції начальника Шепетівського військового лісгоспу, [PERSON] ні перед підписанням, ні до початку фактичного виконання договору купівлі-продажу № 274 від 01 липня 2009 року не було забезпечено економічного обгрунтування доцільності укладання даного договору, а також не вчинено ним жодних дій для цього. Проте розрахунок планової собівартісті виготовлення палетної заготовки був зроблений аж наприкінці 2009 року, уже після запуску ліній по виробництву палетної заготовки та виготовлення даного виду продукції та складав 1300 грн. за 1 м. куб. Таким чином, здійснивши даний розрахунок [PERSON] підтвердив, що дані дії він повинен був вчинити ще до укладення договору. Таким чином, [PERSON], завідомо знаючи про збитковість виготовлення палетної заготовки Шепетівським військовим лісгоспом ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» та про те, що подальше виконання умов договору купівлі-продажу № 274 від 01 липня 2009 року, спричинить даному підприємству матеріальні збитки, не вжив будь-яких заходів щодо розірвання даного договору чи зміни його умов та про збитковість даного виробництва керівництву ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» належним чином не доповідав. Внаслідок виконання умов даного договору купівлі-продажу в період з 30 жовтня 2009 року по 02 червня 2010 року Шепетівським військовим лісгоспом реалізовано за цінами нижче собівартості 391,314м3 палетної заготовки, в результаті чого колишнім начальником Шепетівського військового лісгоспу [PERSON], завдано матеріальну шкоду підприємству на суму 209 720,69 грн. Згідно посадової інструкції начальника Шепетівського військового лісгоспу - начальник лісгоспу несе повну матеріальну відповідальність за результати підпорядкованого лісгоспу, заключає господарські договори, вирішує поточні питання в рамках, укладених договорів із юридичними особами по договорах, здійснює інші юридичні акти в межах своєї компетенції. [PERSON] є саме тією службовою особою, яка повною мірою володіла інформацією щодо збитковості виробництва палетної заготовки та повинна була запобігти спричиненню збитків державному підприємству. Відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі по відшкодуванню шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Підставою для притягнення працівника до повної матеріальної відповідальності може бути кваліфікація його дій як службової недбалості (ст. 367 КК). Працівник несе повну матеріальну відповідальність відповідно до п. З ст. 134 КЗпП не тільки у випадках, коли щодо нього винесений обвинувальний вирок, але і тоді, коли наявність складу злочину в його діях установлено слідчими органами (притягнення до кримінальної відповідальності з наступним припиненням провадження у справі за нереабілітуючою підставою, яка не виключає кримінальну відповідальність). Матеріальна відповідальність у повному розмірі шкоди покладається і в таких випадках, коли шкода завдана діями працівника, що мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку, але він був звільнений від кримінальної відповідальності у зв'язку з закінченням строку давності для притягнення до кримінальної відповідальності або з інших підстав, передбачених законом. В період з 30 жовтня 2009 року по 02 червня 2010 року на виконання укладеного договору Шепетівським військовим лісгоспом реалізовано за цінами нижче собівартості 391,314м3 палетної заготовки, чим завдано матеріальну шкоду підприємству на суму 209 720,69 грн. Оскільки відповідач, який на цей період перебував з ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» у трудових відносинах і займав посаду начальника Шепетівського військового лісгоспу ДП «Івано-Франківський військовий ліс промкомбінат», завідомо знаючи про збитковість виготовлення палетної заготовки Шепетівським військовим лісгоспом ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» та про те, що подальше виконання умов договору купівлі-продажу № 274 від 01 липня 2009 року спричинить даному підприємству матеріальні збитки, не вжив будь-яких заходів щодо розірвання даного договору чи зміни його умов та про збитковість даного виробництва керівництву ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» належним чином не доповідав, тому [PERSON] повинен нести матеріальну відповідальність у повному обсязі, оскільки шкода завдана його винними діями, що підтверджується постановою Шепетівського міськрайонного суду від 07.02.2012 року. Отже дані дії відповідача є прямою дійсною шкодою, яка відображається у проведенні зайвих витрат, які сталися внаслідок порушення ним трудових обов'язків. В добровільному порядку [PERSON] завдані збитки підприємству не відшкодував. А тому позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні прокурор Рижий Ю.С. позов підтримав, посилаючись на вказані у позовній заяві обставини. Представник ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» Данюк І.В. в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити заявлені позовні вимоги, оскільки винними діями відповідача, начальника Шепетівського військового лісгоспу ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» [PERSON], спричинені збитки державному підприємства, а тому вважає, що вина останнього повністю доведена. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вину свою не визнав і пояснив, що факти, викладені в позовній заяві не відповідають дійсності, оскільки не вбачає в своїх діях ознак злочину службової недбалості, так як договори з фірмою «Стандарт-Л» розроблялися не в Шепетівському лісгоспі, а в управлінні комбінату у відділі маркетингу; виконуючий обов'язки директора ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» [PERSON] запропонував йому підписати вже підготовлений і підписаний зі сторони ТОВ «Стандарт-Л» договір, де визначалися ціни на палетну заготовку. Крім того, на нарадах неодноразово повідомляв керівництво підприємства про збитковість цих договорів, а також звітними калькуляціями доповідав про отримання збитковості при випуску продукції по даному договору. Вважає, що в його діях відсутній умисел та причинно-наслідковий зв'язок між діями і бездіяльністю, а тому заперечує обвинувачення щодо неналежного виконання ним, як службовою особою Шепетівського військового лісгоспу, службових обов'язків, що спричинили тяжкі наслідки і нанесення збитків. Крім того, зазначає, що з ним не укладався договір про повну матеріальну відповідальність, а тому він не повинен відшкодовувати збитки, спричинені підприємству не з його вини. Вислухавши сторони, їх представників, заслухав свідків та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 130, п.3 ч.1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоду завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. У п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації їх працівниками» зазначено, що за шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов'язків, працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває у трудових відносинах. Тобто ця відповідальність пов'язана з винними діями або бездіяльністю працівника, що потягли спричинення матеріальної шкоди. Крім того, суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135 3, 137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати. При цьому відповідно до ст.138 КЗпП України тягар доказування в суді наявності умов, передбачених ст.130 КЗпП України, покладається на власника. Згідно п.1.2 Положення Шепетівського військового лісгоспу ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», який був затверджений директором ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» 01.09.2009 року Бережанським І.І., Шепетівський військовий лісгосп Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» є підрозділом державного підприємства, який створений згідно з чинним законодавством. Відповідно до наказу начальника квартирно-експлуатаційного управління Червонопрапорного Прикарпатського військового округу № 220 від 10.12.1986 року [PERSON] був призначений на посаду начальника Шепетівського військового лісгоспу КЕУ ПрикВО. Відповідно до наказу виконувача обов'язків директора ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» за № 15- к від 22.02.2012 року у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці [PERSON] був звільнений на підставі п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Судом встановлено, що [PERSON], який з 10 грудня 1986 року по 22 лютого 2012 року перебував з ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» у трудових відносинах і займав посаду начальника Шепетівського військового лісгоспу ДП «Івано-Франківський військовий ліс промкомбінат». У період з липня 2009 року по червень 2010 року, завідомо знаючи про збитковість виготовлення палетної заготовки Шепетівським військовим лісгоспом ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», оскільки він був тією особою, яка повною мірою володіла інформацією щодо збитковості виробництва палетної заготовки та повинна була запобігти спричиненню збитків державному підприємству, та про те, що подальше виконання умов договору купівлі-продажу № 274 від 01 липня 2009 року спричинить даному підприємству матеріальні збитки, не вжив будь-яких заходів щодо розірвання даного договору чи зміни його умов та про збитковість даного виробництва керівництву ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» належним чином не доповідав. Відповідно до постанови Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 07.02.2012 року по кримінальній справі № 1/2220/17/12 відносно колишнього начальника Шепетівського військового лісгоспу ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, [PERSON] обвинувачувався в тому, що працюючи начальником Шепетівського військового лісгоспу ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», являючись службовою особою, всупереч вимог ч.ч.1, 2 ст. 62, ч. 5 ст. 65, ч. 2ст. 66, ч. 1 ст. 75 Господарського кодексу України, п. 2.1. Статуту ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», затвердженого Міністром Оборони України 30 серпня 2008 року, п.п. 2.1, 3.3, 7.7 «Положення про підрозділ державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» Шепетівський військовий лісгосп», затвердженого директором ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» 25 жовтня 1993 року з наступними змінами п.п. 2.2 - 2.7, 3.1, 3.3, 3.4, 3.6, 3.9, 3.12 посадової інструкції начальника Шепетівського лісгоспу, затвердженої директором ДП ««Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» 04 квітня 2000 року, перед підписанням договору купівлі-продажу № 274 від 01 липня 2009 року та до початку його фактичного виконання на вчинив жодних дій для забезпечення дослідження економічної доцільності укладання вказаного договору. В подальшому, достеменно знаючи, що виготовлення палетної заготовки Шепетівським військовим лісгоспом ДП ««Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» є збитковим, а подальше виконання зобов'язання за договором купівлі-продажу спричинить підприємству збитки, з грудня 2009 року по 02 червня 2010 року не виживав заходів щодо розірвання договору купівлі-продажу чи зміни його умов, збільшення ціни реалізації на палетну заготовку чи зменшення її собівартості, а також не вживав інших заходів щодо недопущення збитковості виробництва палетної заготовки Шепетівським військовим лісгоспом ДП ««Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат». Внаслідок неналежного виконання своїх службових обов'язків через несумлінне ставлення до них, [PERSON] завдав інтересам держави в особі ДП ««Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» матеріальних збитків на суму 209 720 грн. 69 коп., що спричинило тяжкі наслідки, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 367 КК України. Під час судового розгляду вказаної вище кримінальної справи № 1/2220/17/12 [PERSON], не визнаючи вини у пред'явленому обвинуваченні, надав згоду на застосування до нього акту амністії та звільнення від кримінальної відповідальності. Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 07.02.2012 року [PERSON] був звільнений від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 367 КК України внаслідок акта амністії, а провадження по справі закрито. Заявлений цивільний позов залишено без розгляду. Вина відповідача встановлена вказаною вище постановою Шепетівського міськрайонного суду від 07.02.2012 року, оглянутими в судовому засіданні матеріалами кримінальної справи № 1/2220/17/12 відносно колишнього начальника Шепетівського військового лісгоспу ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. Так, відповідно до висновку економічної експертизи № 6Е від 18 липня 2011 року суму матеріальних збитків нанесених Шепетівському військовому лісгоспу документально підтверджено у розмірі 203 070,20 грн. при умові врахування слідством даних за середніми відпускними цінами на пиломатеріал обрізний сухий, хвойний (палетну заготовку), розрахунок у виробничих калькуляціях відповідно на 2009 рік в сумі 1208,46 грн. та на 2010 рік у сумі 1411,38 грн. Згідно висновку експертизи заподіяння вказаних матеріальних збитків від заниження відпускної ціни продукції призвело до порушення вимог нормативних актів, що регламентують ведення бухгалтерського обліку та контролю, а саме ЦК України, ГК України, ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» Положення (стандарти) бухгалтерського обліку. Дотримання цих вимог та контроль за їх виконанням мав забезпечити начальник Шепетівського військового лісгоспу - [PERSON]( кримінальна справа № 1/2220/17/12, а.с. 2-14, т. 3). Згідно висновку додаткової економічної експертизи №8Е від 29 жовтня 2011 року суму матеріальних збитків, нанесених Шепетівському військовому лісгоспу документально підтверджено на суму 209 720,69 грн. ( кримінальна справа № 1/2220/17/12, а.с. 98 - 105, т. 4). Наведене підтверджується оглянутими матеріалами кримінальної справи № 1/2220/17/12 та оголошеними в судовому засіданні показаннями свідків: [PERSON] (а.с.134-137 від 22.06.2011 року, 191-195 від 10.08.2011 року, а.с. 235-237 від 26.09.2011 року, т. 4,), [PERSON] (а.с. 13-15 від 4.10.2012 року, т. 5), [PERSON] (а.с.16-18 від 04.10.2011 року, т.5) даними протоколів очної ставки між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 183-186 від 09.08.2011 року, 238-241 від 26.09.2011 року, т.4), а також поясненнями в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] Таким чином, заявлені до відшкодування суми є обгрунтованими, передбачені як рішенням суду, так і Господарським Кодексом України, Цивільним Кодексом України, нормативними актами, що регламентують ведення бухгалтерського обліку та контролю. Крім того, суд бере до уваги, що відповідач, не визнаючи свою вину, фактично не заперечує того факту, що підприємству спричинені збитки на вищевказану суму. За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача коштів у відшкодування шкоди, заподіяної підприємству внаслідок порушення покладених на нього трудових обов'язків, є обґрунтованою по суті, оскільки факт заподіяння шкоди працівником, а також наявність умов, передбачених ст. 130 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду (ст. 138 КЗпП України), доведені. Доводи позивача відповідачем у передбачений цивільним процесуальним законом спосіб (ст.ст. 10, 11, 57-61 ЦПК України) не спростовані. Також суд не приймає до уваги твердження відповідача про відсутність підстав стягнення з нього завданих збитків, оскільки він шкоду підприємству не завдавав. Дані факти, як вже зазначалося вище, встановлені постановою суду від 07.02.2012 року, а тому доказуванню не підлягають. Відповідно до п.4.2. Положення Шепетівського військового лісгоспу ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» (а.с.34-39) начальник Лісгоспу несе повну матеріальну відповідальність за законність та ефективність діяльності Лісгоспу. З Посадової Інструкції (кримінальна справа № № 1/2220/17/, а.с.177-183,т.3) начальника Шепетівського лісгоспу (п. 2.1) вбачається, що останній керує всіма видами діяльності лісгоспу. Відповідно до п. 2.2 організовує роботу і ефективну взаємодію виробничих одиниць, лісництв, цехів і інших структурних одиниць. Відповідно до п.3.1 начальник лісгоспу несе повну матеріальну відповідальність за результати підпорядкованого лісгоспу. Щодо тверджень відповідача про те, що він неодноразово звертався до керівництва ДП ««Івано-Франківський військовий ліс промкомбінат» з питань збитковості виготовлення палетної заготовки Шепетівським військовим лісгоспом, то суд приходить до наступного. Відповідно до ст.131 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. Працівники зобов'язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді. Аналогічні обов'язки, зокрема обов'язок вживати заходів до запобігання шкоді та своєчасно повідомляти адміністрацію про усі обставини, що загрожують забезпеченню збереження довірених йому матеріальних цінностей, передбачені в Інструкції начальника Шепетівського лісгоспу та Положенні Шепетівського військового лісгоспу ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат». За відсутності відповідного реагування власника начальник лісгоспу не позбавлений права ставити питання, які відносяться до результатів підпорядкованого лісгоспу, у інший передбачений законом спосіб. Між тим, відповідач не ставив перед власником питань, про які йдеться вище, доказів про таке у справі немає. Доказів того, що відповідач приймав залежні від нього заходи до запобігання шкоді, матеріали справи не містять. З наведеного вбачається, що [PERSON] неналежно виконував вище зазначені свої обов'язки, а за таких обставин суд вважає, що шкода стала наслідком винної поведінки останнього. Статтею 137 КЗпП України передбачено, що суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений. Таким чином, у ст. 137 КЗпП України окреслено коло обставин, які підлягають урахуванню при визначенні розміру відшкодування, та передбачена можливість зменшення цього розміру в разі невиконання власником зазначеного обов'язку, а не звільнення від відшкодування шкоди осіб, які несуть повну матеріальну відповідальність. Суд не вбачає підстав для застосування положень ст. 137 КЗпП України по даній цивільній справі. Щодо тверджень відповідача відносно того, що з ним не укладався договір про повну матеріальну відповідальність, а тому він не повинен нести відповідальність за спричинені позивачу збитки, то відповідно до ст. 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо пов'язані зі зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджується Кабінетом Міністрі України. Суд вважає правильним покласти матеріальну відповідальність на [PERSON] як матеріально-відповідальну особу, що передбачено п.3.1 Посадової Інструкції начальника Шепетівського лісгоспу, відповідно до якої начальник лісгоспу несе повну матеріальну відповідальність за результати підпорядкованого лісгоспу. При цьому суд не приймає до уваги заяву відповідача про застосування до даних вимог строку позовної давності і відмови в зв'язку з цим у задоволенні даного позову. Як вбачається з матеріалів цивільної справи № 2/2220/480/12, 2220/1470/2012 за позовом Івано-Франківського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави - Міністерства оборони України в особі Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» до [PERSON] про відшкодування шкоди, в березні 2012 року такий позов був заявлений прокурором на підставі ст. 1166 ЦК України. Рішенням суду від 13.07.2012 року в задоволенні позову було відмовлено з тих підстав, що спірні правовідносини виникли з підстав заподіяння шкоди підприємству, установі організації його працівником при виконанні службових обов'язків, тому правова норма, за якою прокурор звернувся з позовом про відшкодування шкоди, зокрема ст. 1166 ЦК України не регулює їх, а тому слід застосовувати норми, визначені главою ІХ Кодексу законів про працю України, а саме ст. 134 п.3 цього Кодексу, у зв'язку із чим був поданий до суду цей позов. З огляду на викладене та ч. 1 ст.130, п. 3 ч. 1 ст. 134 КЗпП у позивача є всі підстави вимагати від відповідача відшкодування завданої ним шкоди. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 2 097 грн. 20 коп. На підставі ст.ст. 130, 131, 134, 137 КЗпП,

Outcome: approved