Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

Згідно розпорядження голови Апостолівської районної державної адміністрації №199-р-13 від 07.05.2013 [PERSON] надано статут дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 19). Згідно розпорядження голови Апостолівської районної державної адміністрації № 286-р-13 від 18.06.2013 [PERSON] призначена опікуном [PERSON], [INFO] (а.с. 16 ) 27.01.2017 [PERSON] померла, що видно із свідоцтва про смерть серії ІІІ-КИ № 743653 (а.с. 14). Померла [PERSON] є дружиною позивача [PERSON], що видно із свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-КИ № 286378 (а.с. 15). Рішенням виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради № 252 від 21.06.2017 вирішено [PERSON] призначити опікуном дитини позбавленої батьківського піклування, [PERSON], [INFO], до повноліття. Управлінню праці та соціального захисту населення призначити державну допомогу на утримання дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] (а.с. 17). Як видно із договору-анкети №26258008076382 UAH від 10.06.2013 [PERSON] відкрила в ПАТ «УкрСиббанк» рахунок на умовах тарифного плану Соціальні картки (а.с. 40). Банк надав [PERSON]Л картку №4073643006543509 (а.с. 6). Позивач також надав копію картки на його імя з № 5169305301085048 (а.с. 7). Інших документів, що стосуються призначення та виплати державної допомоги на утримання дитини, позбавленої батьківського піклування [PERSON] матеріали справи не містять. Суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими, виходячи з такого. Відповідно до ст.ст. 12, 61 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З позовних вимог [PERSON] слідує, що останній бажає отримати залишок грошових коштів, які залишилися на рахунку його покійної дружини [PERSON] та були перераховані управлінням праці та соціального захисту населення як державна допомога, на дитину [PERSON], над якою встановлено опіку. В розумінні позивача, державний орган продовжував виплачувати таку допомогу після смерті попереднього опікуна [PERSON] (27.01.2017), і до часу призначення його, [PERSON], опікуном над [PERSON] (21.06.2017) на рахунок [PERSON] Тобто, він вважає, що держава продовжувала виплачувати вказану допомогу безперервно. Оскілки, він державну допомогу почав отримувати на свій рахунок лише з 21.06.2017, то кошти, які надходили на рахунок його покійної дружини з січня 2017 року по червень 2017 року банк не повертає незаконно. Однак, з такою позицією погодитися не можливо, так як позивач не довів обставини, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог. Заявляючи вимогу про стягнення з ПАТ «УкрСиббанк» на його користь суму залишку грошових коштів з банківського рахунку №4073643006543509 [PERSON] в розмірі 7000 грн. на його рахунок, позивач не довів власне наявність грошових коштів на рахунку №4073643006543509 [PERSON] та їх розмір. Недоведеним залишається і той факт, що грошові кошти, які можуть бути на рахунку №4073643006543509 [PERSON] надійшли від управління праці та соціального захисту населення, як державна допомога на утримання дитини, позбавленої батьківського піклування. Документів, які б підтверджували цільове призначення зарахованих грошових коштів позивач суду не надав. Також залишається невстановленим факт, чи продовжувалась виплата державної допомоги після смерті попереднього опікуна до призначена іншого, а саме з 21.01.2017 по 21.06.2017, чи взагалі така виплата була зупинена до призначення іншого опікуна. Жодних клопотань про витребування інформації від банку про залишок коштів на рахунку, чи про витребування від управління правці та соціального захисту населення довідки про призначення та виплату державної допомоги на [PERSON] позивач суду не заявляв. При цьому скористався своїм правом на представника, який приймав участь в судовому засіданні, нових доказів суду не надав, клопотань про витребування доказів також не заявляв. Натомість, в матеріалах справи наявна копія договору анкети №2625008076382 UAH від 10.06.2013 укладеного між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» на відкриття рахунку на умовах тарифного пакету соціальні картки та видачу до нього пластикової картки. Після підписанням договору анкети [PERSON] погодилася з «Типовими правилами проведення операцій за поточними (картковими) рахунками, відкритими для фізичних осіб в АТ «УкрСиббанк», який по своїй суті є договором приєднання в розумінні ч.1 ст.634 ЦК України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк», є зобов'язанням за договором банківського рахунку. Зобовязання за договором банківського рахунку підлягають спадкуванню. Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), порядок якого врегульований у ст. ст. 1268 -1270 та 1296 -1301 ЦК України. Проте позивач стверджує, що не бажає приймати спадщину після смерті своєї дружини [PERSON] Твердження позивача, що ним направлялися письмові звернення до відповідача щодо отримання залишку коштів на рахунку померлої [PERSON] та ігнорування його звернень відповідачем спростовуються матеріалами справи, а саме наданими відповідачем листами відповідями (а.с. 41-42, 43, 4445, 48-49, 50, 51, 52). Системний аналіз зібраних по справі доказів, дає підстави для висновку, про те, що позивач не надав доказів для беззаперечного підтвердження факту наявності грошових коштів на рахунку №4073643006543509 [PERSON] у ПАТ «УкрСиббанк», їх розмір, так і цільове призначення, а саме, що це державна допомога на утримання дитини, позбавленої батьківського піклування. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними належними та допустимими доказами, в звязку з чим, в їх задоволенні слід відмовити. Виходячи з встановлених вище обставин, суд не знаходить підстав для розподілу судових витрат, оскільки при відмові в задоволенні позовних вимог, відповідно до змісту вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed