Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, [PERSON] просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , з підстав передбачених ст. 405 ЦК України, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.07.2003р., свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.04.2013 року та договору дарування квартири від 15.09.2013р. За її згоди у квартирі зареєстрований, у тому числі, її син [PERSON] , який з 28 липня 2012р. не проживає у спірному житлі. Таким чином, враховуючи, що відповідач більше року не проживає у належній позивачу квартирі, ніякої участі у витратах по оплаті комунальних послуг та утриманню житла не приймає, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки, факт реєстрації відповідача негативно впливає на її матеріальний стан та порушує її права як власника. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, надавши заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просить справу розглянути у її відсутність. Відповідач [PERSON] , який про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, надавши заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнав та просить справу розглянути у його відсутність. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позов обґрунтований та підлягає повному задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Тож спірне житлове приміщення належить до приватного житло вого фонду, тому, правовідносини сторін регулюються\~Главою 6 ЖК України та ст. 405 ЦК України. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Як вбачається з довідки від 14.06.2019 року в спірному житловому приміщенні, як член сім`ї зареєстрований [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Відповідно Акту КП «Бахмутська ЖКК» від 12.06.2019 року, відповідач [PERSON] , [INFO] , з 28 липня 2012 року не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.22). За таких обставин, встановивши у судовому засіданні факт відсутності відповідача в спірному житловому приміщення без поважних причин понад один рік, суд вважає, що [PERSON] , [INFO] , на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України, слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . Тому, позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі. Судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача згідно зі ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved