Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду від 16 червня 2014 року, з урахуванням змісту ухвали про виправлення описки в рішенні суду від 01.09.2014 року, задоволено позов [PERSON] до [PERSON], та визнано за позивачкою право власності на 1\\2 частину дачного будинку №1098, загальною площею 119, 6 кв.м., житловою площею 16, 9 кв.м. в м. Тернополі Тернопільської області у громадській організації садівників любителів «Тернопільське». Ухвалою судді апеляційного суду Тернопільської області від 13.01.2016 року матеріали справи повернено до суду першої інстанції з метою ухвалення додаткового рішення в частині вирішення питання про судові витрати, оскільки при розгляді спору по суті судом першої інстанції цього вирішено не було. Вирішуючи питання ухвалення додаткового рішення суд виходить з наступного. [PERSON] визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору. (преамбула ЗУ «Про судовий збір») Позивачка звернулася до суду з вимогами одночасно майнового та немайнового характеру 17.02.2014 року, а саме: просила суд встановити факт спільного проживання однією сімєю сторін спору з 2003 по 12.11.2005 року, та визнати за собою право власності на 1\\2 частину дачного будинку №1098, загальною площею 119, 6 кв.м., житловою площею 16, 9 кв.м. в м. Тернополі Тернопільської області у громадській організації садівників любителів «Тернопільське». При зверненні до суду, згідно квитанції від 14.06.2013 року, [PERSON] було сплачено майновий збір в сумі 1600 гривень. Згідно пункту 1.1. частини другої ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» (в ред.. що діяла до 01.09.2015 року), розмір ставки судового збору з позовної заяви майнового характеру складав 1 відсоток ціни позову, але не менше 0, 2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. При цьому частиною першої цієї ж статті Закону, було визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Мінімальний розмір заробітної плати на 01.01.2014 року було визначено ЗУ «про Державний бюджет на 2014 рік», що становило 1218 гривень, відтак максимальний розмір судового збору в гривневому еквіваленті на дату звернення позивача з позовом до суду в лютому 2014 року, складав 3654 гривень. Із змісту позовної вимоги майнового характеру вбачається, що позивача просила суд визнати за нею право власності на половину спірного будинку, й дана її вимога була задоволена судом. Згідно змісту досліджуваного судом і наявного у справ доказу технічного паспорту, виданого ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 22.12.2009 року, вбачається, що загальна інвентаризаційна вартість будинку становить 349\~876 гривень, й в матеріалах справи відсутні будь які інші дані про вартість спірного майна. Оскільки позивачка претендувала на 1\\2 частину спірного будинку, виходячи з половини вартості будинку (174\~938 гривень), сума судового збору в розмірі 1% складає 1\~749, 38 гривень. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.\~ (ч.1 ст. 88 ЦПК України). Як зазначено вище, при зверненні до суду позивача сплатила з вимоги майнового характеру 1600 гривень, разом з тим встановлено, що виходячи з половини вартості будинку (174\~938 гривень), сума судового збору в розмірі 1% складає 1\~749, 38 гривень. Рішенням суду від 16.06.2014 року за позивачкою визнане право власності на половину дачного будинку №1098, загальною площею 119, 6 кв.м., житловою площею 16, 9 кв.м. в м. Тернополі Тернопільської області у громадській організації садівників любителів «Тернопільське», а відтак сплачена нею сума судового збору підлягає до стягнення на користь позивача з відповідача, з якого одночасно слід стягнути в дохід держави різницю між сплаченою позивачкою сумою судового збору (1600 гривень) та сумою судового збору, що підлягала сплаті виходячи з вартості майна (1749, 38 гривен), що складає 149, 38 гривень. Окремо суд зауважує, що при зверненні до суду позивач заявляла додаткову вимогу немайнового характеру встановлення факту спільного проживання з відповідачем з 2003 по 12.11.2005 року, й із змісту мотивувальної частини рішення, а саме першого абзацу третьої сторінки рішення, вбачається задоволення судом першої інстанції цієї вимоги [PERSON], шляхом встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно пункту 1.2. частини другої ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» (в ред.. що діяла до 01.09.2015 року), розмір ставки судового збору з позовної заяви немайнового характеру складав 0, 2 розміру мінімальної заробітної плати, що у гривнях становило 243, 60 гривень, й судом не встановлено доказів сплати цієї суми судового збору [PERSON] до бюджету при зверненні з позовом до суду, а тому в разі задоволення позову, дана сума підлягає до стягнення з відповідача в дохід державного бюджету.

Outcome: approved