Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про поділ майна подружжя, просить здійснити поділ будинковолодіння, розташованого за адресою м. Львів-Винники, вул. Забава, буд.1 «Б» згідно 2 варіанту судової інженерно-технічної експертизи №1450/2746/2747 від 24.02.2016 року; виділити [PERSON] у власність приміщення у спірному будинковолодінні: на підвальному поверсі коридор площею 6,7 кв.м., санвузол площею 7,9 кв.м., підвал площею 10,0 кв.м., гараж площею 33,6 кв.м., на першому поверсі коридор 5,8 кв.м., житлові кімнати площею 7,5 та 17,9 кв.м., кухню площею 7,0 кв.м., у мансардні коридор площею 5,7 кв.м., житлові кімнати площею 19,3 та 26,4 кв.м.; виділити [PERSON] у власність наступні приміщення у спірному будинковолодінні: на підвальному поверсі: коридор площею 7,3 кв. м., підсобне приміщення площею 9,6 кв. м.; на першому поверсі - коридор площею 8,0 кв. м., кухню площею 13,7 кв. м., житлову кімнату площею 19,9 кв. м.; у мансарді - коридор площею 7,7 кв. м., стягнути грошову компенсацію за відхилення від ідеальних часток у розмірі 52\~672 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 15.02.1985 року зареєстровала шлюб із відповідачем. Рішенням виконавчого комітету Винниківської міської ради від 19.01.1988 року відповідачу було виділено земельну ділянку, на якій протягом 1988-1990 року за спільні кошти сторін вони будували будинок, після завершення будівництва, сторони вселились у нього та жили там із 3 синами. Разом з тим, відповідач будинку в експлуатацію не ввів. Рішенням суду від 20.07.1999 року шлюб між сторонами було розірвано. Оскільки вказаний будинок фактично є спільним майном набутим у шлюбі, тому вважає, що має право на частину будинковолодіння. На даний час відповідач ухиляється від реєстрації будинку, а тому позивач змушена звернутись до суду. Із врахуванням висновку проведеної експертизи, вважає необхідним відступлення від рівності часток, оскільки після розірвання шлюбу вона самостійно дбала про утримання спірного будинку, оплату комунальних послуг. Окрім цього, самостійно здійснювала ремонт. Тому просить здійснити поділ майна у відповідності до другого варіанті експертизи із виділенням позивачу 2/3 частин будинковолодіння. В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали, дали пояснення аналогічні наведеним в позовній заяві та заяви про уточнення позовних вимог. Позивач пояснила, що після розірвання шлюбу вимушена була поїхати на заробітки, щоб заробити гроші і завершити ремонт у будинку. За допомогою коштів іс синами провели ремонтні роботи, частину будинку зробили можливим для проживання і де проживає вона весь час із дітьми. Вона неодноразово зверталася до відповідача, щоб оформити документи і ввести будинок в експлуатацію, але він ухиляється від цього. Тому з 2009 року вона зверталася з позовами до суду про визнання права власності на будинок, але в задоволенні її вимог відмовлялося, оскільки будинок не введений в експлуатацію. Тому просять позов задоволити та розділити незавершене будівництво. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив. Пояснив, що позивач коштів в будівництво не надавала, довгий час проживала закордоном. Проживаючи окремо ще під час шлюбу, будівництво від проводив сам за власні кошти. Вказане майно є його власністю, підстав визнавати за позивачем право власності на 2/3 частки немає. Слід також врахувати, що після виїзду позивача за кордон діти перебували на його утриманні, що стверджується доданими до матеріалів справи доказів. Також немає підстав для відступлення від рівності часток у спільному майні подружжя. З врахуванням наведеного, просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, матеріали інвентаризаційної справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 15.02.1985 року сторони перебували у шлюбі (а.с.6), який розірвано рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 20.07.1999 року, що стверджується копією свідоцтва (а.с.7). Рішенням виконавчого комітету ВМР від 19.01.1988р. № 23 (а.с.11), [PERSON] надано дозвіл на будівництво індивідуального відособленого житлового будинку на земельній ділянці будинку №1 площею 600 кв.м. по вул. Забава у м. Львів-Винники з присвоєнням номерного знаку 1-б житловою площею 59,8 кв.м., загальною площею 90,0 кв.м. Судом встановлено та визнано сторонами, що під час перебування сторін у шлюбі, на земельній ділянці по вул. Забава, 1 у м. Львів - Винники, яка надана подружжю батьками позивачки, за дозволом органу місцевого самоврядування, вони розпочали будівництво у встановленому законом порядку, житлового будинку, який на даний час фактично завершений будівництвом, але не введений в експлуатацію. Згідно рішення виконавчого комітету Винниківської міської ради від 19.01.1988 року № 23 (а.с.26) дозвіл надавався відповідачу [PERSON] Відповідно до положень ч.1 ст. 22 КпШС України та ст.16 Закону України Про власність, які були чинними на час виникнення правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Таким чином, суд вважає доведеним факт, що вказане майно будинок №1-б по вул. Забава у м. Львів-Винники, був збудований за час перебування сторін у шлюбі. А тому такий є обєктом спільної сумісної власності. Доводи відповідача про те, що будинок збудований лише ним, оскільки дружина не працювала і участі в його будівництві не заслуговують на увагу, оскільки будинок будувався в період перебування сторін в шлюбі, що підтвердили в судовому засіданні свідки діти сторін [PERSON], [PERSON] Окрім того, з долученого листа виконавчого комітету від 04.06.1999 року (а.с.184) вбачається, що на той час виникав спір з приводу проїзду до вулиці Гайдамацької в м. Винники і тоді комісія Винниківської міської ради виходила на місце та встановила, що спірний новозбудований будинок вже існував, в ньому проживали особи, але документів на новозбудований будинок відповідач у міську раду не надавав. З долученого до справи технічного паспорту вбачається, що лише в 2003 році відповідач оформив його. Таким чином, суд погоджується із доводами позивача про те, що на час розірвання шлюбу в 1999 році, основні роботи по будівництву були завершені і після цього обидві сторони проводили певні роботи у будинку, які на істотну вартість його не вплинули. Відповідно до розяснень п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 04.10.1991 року Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок, суди мають враховувати, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої [PERSON]. За позовом дружини, членів сім'ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд вправі провести поділ незакінченого будівництвом будинку, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами. Як вбачається із висновку №1450/2746/2747 від 24.02.2016 року (а.с.64-116), ступінь готовності житлового будинку розташованого за адресою м. Львів-Винники, вул. Забави, 1-б, станом на час проведення дослідження складав 87,84%. Також запропоновано 3 варіанти розподілу незавершеного житлового будинку між співвласниками. Як вбачається із заяви про уточнення позовних вимог, позивач просить визнати за нею право власності на 2/3 частини будинку, затвердивши 2 варіант, запропонований експертом, відступивши від рівності часток, що мотивує тим, що здійснювала ремонт будинку та його утримання. Як вбачається із заперечень відповідача та пояснень даних у судовому засіданні, останній заперечує факт участі позивача у будівництві та ремонті будинку та наявність у неї підстав для відступлення від рівності часток у новоствореному подружньому майні. Із пояснень свідків [PERSON], [PERSON] вбачається, що сторони спільно будували будинок, за спільні кошти і спільними зусиллями. Також у будівництві будинку їм допомагали рідні. Зокрема дід по матері проводив газ, вкладав кошти, продав для здійснення ремонту автомобіль. Батько через деякий час переїхав до м. Івано-Франківська, де доглядав за своєю матірю, коштів на утриманні сімї не надавав. Матір була змушена поїхати на заробітки за кордон. Також зазначили, що вони самі також самостійно здійснювали ремонт, зокрема і за гроші матері, які вона передавала із-за кордону. Батько ставився до ремонту більш пасивно, коштів на ремонт не надав. Таким чином, із врахуванням положень ч.1 ст. 22 КпШС України, відсутності між сторонами жодних домовленостей з приводу користування цим майном, а також враховуючи те, що діти сторін вже дорослі, суд не вбачає підстав для відступлення від рівності часток, а встановивши, що спірний будинок є спільним майном набутим у шлюбі, приходить до переконання що слід позовні вимоги задоволити частково, здійснивши поділ незавершеного будівництвом будинку виходячи з рівності часток співвласників, згідно третього варіанту судової інженерно-технічної експертизи №1450/2746/2747 від 24.02.2016 року. При цьому, суд не приймає до уваги рішення виконавчого комітету Винниківської міської ради від 08.04.2016 року № 110 (а.с.134) про надання дозволу на перепланування незавершеного будівництва лише за варіантом 2 висновку експертизи від 24.02.2016 року, оскільки дане рішення не містить мотивів відмови від інших варіантів запропонованих експертом, в тому числі при поділі його за рівними частками, при тому що фактично при таких варіантах, зберігаються однотипні переобладнання. Так, зокрема за третім варіантом судової інженерно-технічної експертизи №1450/2746/2747 від 24.02.2016 року для ізоляції приміщень, які пропонуються виділити кожному співвласнику, слід виконати фактично ті ж самі переобладнання, як за варіантом 2 висновку експертизи від 24.02.2016 року, дозвіл на які надано органом місцевого самоврядування. Тому суд враховуючи рівність часток сторін у праві власності на незавершене будівництво, а також те, що такі переобладнання згідно запропонованого варіанту технічно можливо виконати, при поділі незавершеного будівництва обирає саме цей варіант розподілу. Окрім цього, задовольняючи позов та визначаючи частки за обома із сторін, для проведення ізоляції вказаних часток слід зобовязати здійснити всі переобладнання згідно пропозицій наданих експертом у висновку експертизи, в тому числі обладнання виходів на горище, влаштування індивідуального електропостачання, газопостачання і опалення своїх приміщень, у відповідності до діючого законодавства з оплатою цих робіт кожною із сторін у рівних частках. У відповідності до положень ст.88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати у справі слід покласти на відповідача, стягнувши з нього на користь позивача судовий збір в розмірі 243,6 грн., на користь держави - 6 646,4 грн. Окрім цього, з врахуванням виділення частини майна, слід також стягнути з відповідача половину вартості проведення експертизи в розмірі 6 646,4 грн. Окрім того, суд вважає, що доводи відповідача про те, що позивач пропустила строк позовної давності, оскільки шлюб між ними розірвано в 1999 році не заслуговують на увагу. Судом встановлено, що дійсно сторони розірвали шлюб згідно рішення суду в 1999 році. Разом з тим, позивач їздила на заробітки і коли поверталася проживала у вказаному будинку, проводила його ремонт і відповідач її право на цей будинок не оспорював. Таке право позивача відповідач порушив шляхом відмови оформити право власності на будинок з метою визначення часток подружжя, у звязку з чим вона вимушена звернутися з позовом в суд в 2009 році про визнання права власності на нього. Але з врахуванням того, що будинок не був введений в експлуатацію, їй в задоволення позову було відмовлено.

Outcome: approved