Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Зміст вимог та позиції учасників справи 25 січня 2021 року [PERSON] звернулася до суду із заявою в якій просить видати обмежувальний припис строком на шість місяців, яким заборонити [PERSON] наближатись до помешкання в якому вона проживає на відстань 20 метрів терміном 6 місяців. В обґрунтування заяви вказала, що вона разом з своєю матір`ю, донькою та онуками проживають в [ADDRESS] . Разом із ними без реєстрації тривалий час проживає [PERSON] , який є співмешканцем її дочки [PERSON] . Зазначає, що [PERSON] постійно здійснює психічне та фізичне насильство відносно її сім`ї, яке полягає в нецензурних образах, криках, погрозах та застосуванні фізичної сили. 01 січня 2021 року о 13 годині [PERSON] виражався на її адресу нецензурною лайкою, ображав та погрожував фізичною розправою. 11 січня 2021 року поліцейським Новоушицького ВнП ДВП ГУНП в Хмельницькій області винесено терміновий заборонний припис строком 10 днів, яким зобов`язано [PERSON] залишити місце проживання потерпілої особи, заборонено входити та перебувати у місці проживання потерпілої особи, контактувати з нею. Однак [PERSON] з моменту видачі припису і по даний час постійно знаходиться за її місцем проживання, спілкується з нею, періодично вчиняє домашнє насильство. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала та додатково пояснила, що [PERSON] проживає разом із її дочкою на одному господарстві, проте в іншому будинку. Заявник проживає разом із своєю матір`ю та онуками в іншому будинку. [PERSON] становить загрозу для її онуків, оскільки неодноразово кидався на них з ножем, вчиняє домашнє насильство відносно матері [PERSON] . Вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів з приводу таких дій [PERSON] , оскільки дуже хвилюється за життя онуків. Після винесення працівником поліції термінового заборонного припису [PERSON] проживає поблизу неї, проте в іншому будинку. Заінтересована особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоч був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (арк.спр.9,10). Враховуючи, що відповідно до частини першої статті 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності заінтересованої особи. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 25 січня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та призначено розгляд справи по суті. Фактичні обставини справи, встановлені судом Заявник [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею у вказаному домоволодінні зареєстровані: мати [PERSON] (власник) донька [PERSON] та онуки - [PERSON] , [PERSON] . Зазначені обставини підтверджуються довідками № 36, 38 від 19 січня 2021 року (арк.спр. 4, 5 ). 11 січня 2021 року поліцейським Новоушицького ВнП ДВП ГУНП в Хмельницькій області Круліковським А.О. винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника [PERSON] , у зв`язку вчиненням останнім 01 січня 2021 року домашнього насильства відносно матері своєї співмешканки [PERSON] . Зобов`язано [PERSON] залишити місце проживання постраждалої особи, заборонено входити та перебувати у місці проживання постраждалої особи, контактувати з нею (арк.спр. 6). Мотиви з яких виходить суд та застосуванні норми права У відповідності до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон). Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання (ч.3 ст. 3 Закону). Відповідно до статті 1 Закону домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. До спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать, у тому числі, обмежувальний припис стосовно кривдника, яким визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (ст.ст. 24, 26 Закону). Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень у постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК , в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 13, ч.6 ст.81, ч.1 ст.89 ЦПК України). Суд установив, що заявник [PERSON] проживає у житловому будинку, належного її матері [PERSON] разом із своїми онуками [PERSON] , [PERSON] . Згідно доводів заявника [PERSON] без реєстрації місця проживання мешкає із дочкою заявника [PERSON] на території одного господарства, проте окремо від заявника, - в іншому житловому будинку. Доводи щодо вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявника не підтвердженні достатніми доказами. Заявник не надала доказів неодноразового звернення до правоохоронних органів щодо неправомірної поведінки [PERSON] , на що остання посилалась у судовому засіданні, як і доказів притягнення останнього до адміністративної чи кримінальної відповідальності у зв`язку із вчинення домашнього насильства відносно заявника. Долучений до матеріалів справи терміновий заборонний припис має превентивний характер. Окрім того сам по собі одиничний випадок не свідчить про вчинення домашнього насильства в розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Докази того, що [PERSON] після винесення термінового забороненого припису продовжував вчиняти відносно [PERSON] домашнє насильство матеріали справи не містять, як і доказів невиконання останнім заборон, передбачених ним. Показаннями свідка [PERSON] підтверджується, що [PERSON] вчиняє насильство відносно неї та її правнуків [PERSON] , [PERSON] , а не заявника [PERSON] . Таким чином, суд вважає, що заявник не довела вчинення [PERSON] домашнього насильства у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» відносно неї, ризиків вірогідності продовження чи повторного вчинення останнім домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, як і факту, що сфера дії законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється на неї, а тому відсутні підстави для видачі обмежувального припису. Водночас суд роз`яснює заявнику, що у разі вчинення відносно певної особи насильства, саме така особа має право звертатись до відповідних органів за захистом своїх прав. У разі вчинення відповідних дій щодо неповнолітньої, недієздатної (обмежено дієздатної) особи такими правами наділенні його законних представник, опікун чи піклувальник. Розподіл судових витрат Відповідно до частини третьої статті 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed