overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Згідно позовної заяви та пояснень позивачки в судовому засіданні, 11.02.2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №19. Від шлюбу в них є двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивачка просить розірвати шлюб посилаючись на те, що спільне подружнє життя не склалося через різність характерів, різне ставлення до подружніх обовязків. Між ними постійно виникають сварки та непорозуміння навіть по дрібязкових питаннях, відповідач періодично принижує її і все це відбувається в присутності дітей, негативно впливає на їх психіку. Здійснені ними спроби помиритися не дали позитивних результатів, стосунки між ними ще більше ускладнилися. Майже рік тому вони припинили подружні стосунки. Позивачка зазначила, що більше так жити не може, вважає, що подальше спільне проживання, збереження шлюбу та примирення між ними неможливе, суперечитиме її інтересам. Крім того, позивачка зазначила, що за час наданий судом для примирення таке не відбулося, нічого не змінилося. За цей час вони не спілкувалися, бачилися лише декілька раз, коли відповідач приїжджав навідувати дітей, рішучих дій щодо примирення з його сторони не було. Позивачка переконана, що збереження шлюбу неможливе, а тому наполягає на його розірванні. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, погодився на розірвання шлюбу. Зазначив, що за час наданий судом для примирення подружні відносини між ним та позивачкою не покращилися, хоч він і намагався зберегти сімю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх дітей, оскільки встановлено факт припинення між ними сімейних стосунків, відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння, тому їхній шлюб є формальністю, яку зберігати не доцільно. Суд надавав сторонам строк на примирення тривалістю три місяці, однак вжиті заходи щодо примирення подружжя результату не дали. Таким чином, суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно, відновити її вже неможливо і тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в розмірі 551 гривня 20 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

Згідно позовної заяви та пояснень позивачки в судовому засіданні, 11.10.2011 року вона зареєстрував шлюб з відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 151. Від шлюбу в них є син - Радіон, [INFO]. Позивачка просить розірвати шлюб посилаючись на те, що подружнє життя не склалося через те, що відповідач не виявляє належної уваги до неї, не цікавиться інтересами сімї, постійно нехтує сімейними цінностями. Крім того, у них різні погляди на спільне життя, ведення побутових справ та вирішення проблем, внаслідок чого між ними постійно відбуваються сварки та суперечності. Відповідач періодично зловживає алкогольними напоями і в стані спяніння влаштовує конфлікти, під час яких веде себе неналежно. За таких обставин позивачка вважає, що подальше спільне проживання з відповідачем, збереження шлюбу та примирення неможливе. Пояснила, що категорично не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем і наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, погодився на розірвання шлюбу. Пояснив, що примирення між ними неможливе. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, оскільки встановлено факт відсутності між подружжям взаємоповаги та взаєморозуміння, тому їхній шлюб є формальністю, яку зберігати не доцільно. Суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно, відновити її вже неможливо і тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в розмірі 551 гривня 20 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Згідно позовної заяви та пояснень позивачки в судовому засіданні, 12.08.2012 року вона уклала шлюб з відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції в Хмельницькій області, про що складено актовий запис №143. Від шлюбу в них є син - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою і знаходиться на її повному утриманні. На даний час сторони не підтримують шлюбні стосунки. Відповідач ухиляється від утримання сина, добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча зобов'язаний її надавати та має таку можливість, так як працює в ЕРП ВП «Хмельницька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом». Враховуючи наведене, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, погодився сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі, який просить позивачка. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.08.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції в Хмельницькій області між сторонами зареєстровано шлюб. Позивачка та відповідач є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.180, ч.1 ст.182 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.3 ст.181, ч.2 ст.182, ч.1 ст.183 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. На підставі наведеного, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що права дитини підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина до його повноліття в розмірі, який просить позивачка. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 487 гривень 20 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

Згідно позовної заяви та пояснень позивачки в судовому засіданні, 15.04.2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №49. Від шлюбу спільних дітей не має. Позивачка просила розірвати шлюб, оскільки протягом останнього року між нею та відповідачем погіршились подружні стосунки на ґрунті його брутального та зневажливого ставлення до неї. Крім того, відповідач зловживає спиртними напоями та в стані алкогольного сп'яніння вчиняє сварки, скандали та дебоші. Внаслідок цього, з липня 2015 року вона вимушена проживати у своїх дітей, так як хвилюється за своє життя. З цього часу вони спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет. Крім того, з початку серпня 2015 року відповідач почав проживати з іншою жінкою, що є підтвердженням повного припинення подружніх стосунків між ними. Позивачка вважає, що сім'я розпалася, подальше спільне проживання та примирення з відповідачем неможливе та суперечитиме її інтересам. На підставі наведеного, позивачка просила позов задоволити та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Представник позивачки позовні вимоги підтримав, просив розірвати шлюб. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що подальше спільне проживання з позивачкою та збереження шлюбу неможливе. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, оскільки встановлено факт відсутності між подружжям взаємоповаги та взаєморозуміння, тому їхній шлюб є формальністю, яку зберігати не доцільно. Суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно, відновити її вже неможливо і тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача також слід стягнути на користь позивачки судовий збір в розмірі 487 гривень 20 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

Згідно позовної заяви та пояснень позивачки в судовому засіданні, 15.05.2004 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу в них є син [PERSON], [INFO], який проживає разом нею і знаходяться на її утриманні. З кінця червня 2016 року відповідач проживає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча зобовязаний її надавати та має таку можливість, оскільки є працює, має стабільний заробіток, інших осіб на утриманні немає. Позивачка зазначила, що самостійно не може забезпечити повне та належне утримання сина, її заробітку для цього недостатньо. Враховуючи наведене, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всього заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, погодився сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі, який просить позивачка. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задоволити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка та відповідач є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.180, ч.1 ст.182 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.3 ст.181, ч.2 ст.182, ч.1 ст.183 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Так, судом встановлено, що на утриманні позивачки знаходиться малолітній син, вона потребує матеріальної допомоги на його утримання, а відповідач добровільно її не надає, хоча має таку можливість, працює має стабільний заробіток, інших аліментних зобовязань не має. На підставі наведеного, враховуючи те, що обоє батьків зобов'язані утримувати свою дитину до повноліття, а також обставини передбачені ст.182 СК України, суд приходить до висновку, що права дитини підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] до його повноліття в розмірі, який просить позивачка. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 551 гривня 20 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

Згідно позовної заяви та пояснень позивачки в судовому засіданні, 17.11.2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 229. Від шлюбу в них є син [PERSON], [INFO]. Позивачка просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що протягом останніх двох років подружні стосунки з відповідачем погіршувалися на ґрунті особистих відносин. У них різні погляди на спільне життя, утримання та виховання дитини, ведення побутових справ та вирішення проблем. Через це між ними постійно відбуваються сварки та конфлікти, в ході яких відповідач застосовує до неї фізичну силу і все це часто відбувається в присутності дитини. Позивачка пояснила, що відповідач не працює, сімю утримувати не може та не бажає, часто не ночує вдома, більшу частину свого часу витрачає на відпочинок і спілкування з друзями. Крім того він постійно вживає алкогольні напої. Коли випє, то стає агресивним і не контрольованим, через що неодноразово потрапляв до відділу поліції, був засуджений. Відповідач неодноразово обіцяв змінить свою поведінку по відношенню до сімї, однак такі зміни не відбувалися. Позивачка зазначила, що за час наданий судом на примирення, її стосунки з чоловіком трохи покращилися, однак вона все одно не бажає продовжувати спільне проживання з ним як подружжя. Переконана, що збереження сімї та примирення між ними неможливе. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, погодився на розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, оскільки встановлено факт відсутності між подружжям взаємоповаги та взаєморозуміння, тому їхній шлюб є формальністю, яку зберігати не доцільно. Судом надавався строк на примирення, однак вжиті заходи щодо примирення подружжя результату не дали, сторони не помирилися і не вживали жодних заходів для цього. За таких обставин, суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно, відновити її вже неможливо і тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в розмірі 551 гривня 20 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

Згідно позовної заяви та пояснень позивачки в судовому засіданні, 22.01.2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №7. Від шлюбу у них є двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачка просить розірвати шлюб посилаючись на те, що протягом останніх двох років сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями та обовязками, зловживає алкогольними напоями, витрачає гроші на придбання спиртного та власні потреби. Внаслідок такої його поведінки, з його ініціативи між ними часто виникали сварки та скандали, свідками яких нерідко були діти. З квітня 2016 року сторони проживають окремо. На неодноразові прохання позивачки змінити своє ставлення до неї та сімї, він не реагує. Поведінка відповідача чинить негативний вплив на дітей, вони його бояться та соромляться. За час, що надавався судом для примирення відповідач своє ставлення до неї та сімї не змінив, його поведінка стала ще гіршою. Намірів примиритися та відновити сімейні стосунки він не виявляв. Позивачка зазначила, що вже втомилася терпіти таку поведінку відповідача, вважає, що подальше спільне проживання, збереження шлюбу та примирення не можливе та суперечитиме її інтересам та інтересам їх дітей. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, оскільки встановлено факт відсутності між подружжям взаємоповаги та взаєморозуміння, з квітня 2016 року вони проживають окремо, жодних дій спрямованих на примирення не вчиняли, тому їхній шлюб є формальністю, яку зберігати не доцільно. Суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно, відновити її вже неможливо і тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в розмірі 551 гривня 20 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Згідно позовної заяви та пояснень позивачки в судовому засіданні, 26.11.2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 350. Від шлюбу в них є двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вказує, що подружні стосунки з відповідачкою не склалися через різні погляди на життя та обов'язки. Позивачка вказала на формальність шлюбу, відсутність можливості збереження шлюбу та примирення між ними, в зв'язку з чим просила шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував щодо розірвання шлюбу, однак заперечив вимоги щодо стягнення з нього судового збору. Заслухавши пояснення позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі зареєстрували шлюб, 26.11.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 350, від якого мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вказане підтверджується також даними свідоцтв про шлюб серії [NUMBER] від 26.11.2006 року, про народження серії [NUMBER] від 23.05.2007 року та серії [NUMBER] від 11.07.2013 року. В силу вимог ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Стаття 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачає, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд встановив, що сторони по справі не бажають зберегти шлюб, наполягають на його розірванні. Шлюбні відносини між сторонами припинені, а тому суд, на підставі статті 112 Сімейного кодексу України, приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами, оскільки встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. За період часу, наданого судом для примирення, позивачка та відповідач не примирились. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд у відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 640 грн. судового збору, сплаченого останньою при зверненні до суду. Відповідно до ст.ст. 105, 109, 110, 112-114 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 88, 174, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Згідно позовної заяви та пояснень позивачки в судовому засіданні, від шлюбу з відповідачем у них є дочка [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. З вересня 2015 року сторони проживають окремо та припинили фактичні шлюбні стосунки. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює неофіційно, на тимчасових роботах і отримує близько 5000 гривень в місяць. На підставі наведеного, позивачка просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі половини прожиткового мінімуму на дитину віком до шести років, що складає 516 гривень, щомісячно, до досягнення дочкою повноліття. Представник позивачки позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся згідно вимог ст.ст.74, 76 ЦПК України. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, її представника, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.180, ч.1 ст.182 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.3 ст.181, ч.1 ст.184 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно свідоцтва про народження, батьками [PERSON], [INFO] є сторони у справі. Враховуючи наведене, а також те, що відповідач офіційно не працює, має мінливий дохід, суд вважає, що аліменти з нього слід стягувати в твердій грошовій сумі в розмірі, який просить позивачка. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 487 гривень 20 копійок.

Outcome: approved