Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом та уточнивши його, позивач просить стягнути з ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» компенсацію втрати частини доходів у зв»язку із порушенням строків їх виплати у сумі 345,02 грн, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 28.10.2014 р. по день ухвалення рішення суду, моральну шкоду через порушення трудових прав, обумовлених несвоєчасним розрахунком при звільненні, у сумі 1000 грн, посилаючись на те, що він працював начальником охорони сторожового відділу економічної безпеки на ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» з 1 вересня 2005р. по 28 жовтня 2014 року. Наказом № 565- ок від 28 жовтня 2014 р. на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України його звільнено. У подальшому дата звільнення була змінена з 28 жовтня 2014 р. на 3 листопада 2014 р. а потім з 3 листопада 2014 р. на 1 грудня 2014 р. Після його звільнення відповідач визнав, що не виплатив йому на час звільнення компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки в кількості 18 днів, про що повідомив письмово про перерахування на його рахунок 25.11.2015 р. компенсації за невикористану відпустку в кількості 18 днів у сумі 644 грн. 89 коп. Вказана сума компенсації за невикористані дні відпустки повинна була йому сплачена 1.12.2014 р. дату його звільнення. Фактично він її отримав 26.11.2015 р. , тому вона підлягає компенсації у зв»язку з порушенням строків виплати, яка складає 345 грн. 02 коп. Крім того, підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 28.10.2014 р. по день ухвалення рішення суду, виходячи із середньоденного заробітку 170 грн. 19 коп. В зв»язку з тим, що були порушені його трудові права, не проведений своєчасно розрахунок при звільненні, йому завдана моральна шкода, яку він оцінює у 1000 грн. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав позов та пояснив, що компенсація за невикористані 18 днів відпустки у розмірі 644 грн.89 коп. йому сплачена лише 26.11.2015 р. , повинна була сплачена в день звільнення 28.10.2014 р. Нараховуючи компенсацію за невикористану відпустку відповідач не нарахував компенсацію за затримку розрахунку. Компенсація складає 345.02 грн. , яка по теперішній час не сплачена. Тому вважає, що відповідач не провів з ним повний розрахунок, тому підлягає стягненню середній заробіток за затримку розрахунку з 28.10.2014 р. по день винесення рішення. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що позивач звернувся з позовом про стягнення заробітної плати за роботу за надурочний та нічний час та стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку. Потім змінив предмет позову, просить стягнути компенсацію на своєчасно не виплачену компенсацію за невикористану відпустку та середній заробіток за затримку розрахунку. Фактично відмовився від позову. Змінено предмет та підстава позову, справа підлягає закриттю. Крім того, відкрито касаційне провадження по касаційній скарзі позивача на рішення суду про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку, в тому числі за 18 днів невикористаної відпустки. 25 листопада 2015 р. на підприємство надійшов запит апеляційного суду стосовно невикористаної відпустки. 26 .11.2015 р. ця сума була сплачена. Просить у позові відмовити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що позивач звернувся з позовом щодо стягнення заборгованості по заробітній платі за працю в нічний час. Потім змінив свої позовні вимоги та просив стягнути компенсацію за 18 днів невикористаної відпустки, компенсацію за затримку розрахунку. Вважає, що відпустка не використана позивачем з його вини, оскільки він не вказував у своїх заявах, що він є інвалідом 3 групи. Позов щодо стягнення заборгованості по заробітній платі за працю в нічний час необхідно закрити, позивач повинен звернутись до суду з новим позовом. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до наказу № 196- ок від 28.04.2015 р. змінена дата звільнення 3.11.2014 р. в зв»язку зі звільненням по скороченню штату робітників п.1 ст. 40 КЗпП України [PERSON] вважати датою звільнення 1.12.2014 р., бухгалтерія повинна провести розрахунок з [PERSON] з урахуванням зміни дати звільнення (а.с.13). Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то вказана сума повинна бути виплачена не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Рішенням апеляційного суду Донецької області від 1 грудня 2015 р. (а.с.114-125) встановлено, що з наказом [PERSON] був ознайомлений 30 квітня 2015 р. під особистий підпис, що є остаточною датою розрахунку. 25 листопада 2015 р. [PERSON] підприємством надіслане повідомлення щодо перерахування 25.11.2015 р. на картковий розрахунок компенсації за невикористану відпустку терміном 18 днів в сумі 644 грн. 89 коп. (а.с.14). Компенсація за невикористану відпустку повинна була виплачена позивачу в день розрахунку 30 квітня 2015 р. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація втрати частини заробітної плати у зв»язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати» передбачена компенсація громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам. Відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв»язку з порушенням термінів її виплати компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифи на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток. Згідно відомостям Міністерства інфляції за період з червня по жовтень 2015 р. поріг індексації не перевищував 101%, а тому несвоєчасна сплачена сума 644 грн. 89 коп. компенсації не підлягає. Згідно зі ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, провадиться в день звільнення. Оскільки відповідач не провів розрахунок з позивачем в день звернення за розрахунком 30 квітня 2015 р., то з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні позивача з 30 квітня 2015 р. до 25 листопада 2015р. (день фактичного розрахунку). Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 1 грудня 2015 р., яке набрало чинності, на користь [PERSON] стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.04.2015 р. по 1.07.2015 р. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 02.07.2015 р. по 25.11.2015 р., що складає 102 робочих дня. Середньоденна заробітна плата складає 170 грн.19 коп., що встановлено рішенням Апеляційного суду Донецької області від 1 грудня 2015 р. Таким чином, з відповідача необхідно стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 17359.38 грн із розрахунку 170.19 грн. х 102 робочі дні. Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач просить стягнути на його користь моральну шкоду у розмірі 1000 грн. через порушення трудових прав, обумовлених несвоєчасним розрахунком при звільненні. Але відповідно до рішення Апеляційного суду Донецької області від 1 грудня 2015 р. позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення моральної шкоди на його користь в зв»язку з порушенням трудових прав, обумовлених несвоєчасним розрахунком були предметом розгляду, та з відповідача на користь позивача [PERSON] стягнута завдана моральна шкода у розмірі 500 грн. З таких підстав позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Outcome: partial