Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 25 червня 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про заборону здійснення розважальної діяльності в нежитловому приміщенні в нічний час, у якому просила заборонити відповідачу в нічний час з 22:00 до 08:00 год. здійснювати розважальну діяльність в нежитловому приміщенні цокольного поверху, розташованому в житловому будинку [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог вказала, що є співвласницею квартири [ADDRESS] , у якій проживає разом з малолітніми дітьми та батьками. З 2014 року у нежитлових приміщеннях цокольного поверху будинку відповідач цілодобово здійснює підприємницьку діяльність в кафе « [INFO] » чим порушує громадський порядок та режим тиші у нічний час. Позивачка вважає, що відповідач порушує порядок дотримання тиші, її конституційні права на відпочинок, безпечні умови на проживання та здоров`я. Численні звернення позивачки до органів місцевого самоврядування, органів виконавчої влади та поліції виявилися безрезультатними, що обумовило підстави звернення до суду. ІІ. Виклад позиції відповідача 26.10.2021 року адвокат Блонський Д.М. діючи в інтересах відповідача на підставі ордеру подав відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі з огляду на наступне. У зв`язку з карантинними обмеженнями відповідач підприємницької діяльності не здійснює. Коли кафе працювало шкідливого шуму на власників оточуючих квартир не здійснювало, протиправною діяльністю не займається. Доказів того, що інші співвласники квартири [ADDRESS] уповноважували позивачку представляти їх інтереси матеріали справи не містять. Обраний позивачем спосіб захисту порушених прав суперечить закону, оскільки обмеження або зупинення діяльності суб`єкта господарювання є одним із видів адміністративно-господарських санкцій, які можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. При цьому підстави та порядок обмеження та зупинення діяльності суб`єктів господарювання, а також повноваження уповноважених органів приймати відповідні рішення встановлюються законом. Крім того, законодавством не визначено яка саме діяльність є розважальною. Додатково вказав, що ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.06.2020 року закрито провадження у справі №766/1423/20 за позовом [PERSON] до ТОВ «Аптечний дім», третя особа ГУ Держпродспоживслужби в Херсонській області про усунення перешкоди у належному володінні та користування власністю шляхом припинення діяльності, яка порушує право. У позові заявлено вимогу про зобов`язання відповідача припинити протиправну діяльність по діяльності закладу « [INFO] » за адресою: [ADDRESS] . Вказане, на думку відповідача, свідчить по наявність спору між тими ж сторонами і з тих же підстав. ІІІ. Виклад позиції позивача у відповіді на відзив 24.11.2021 року адвокат Загоруйко Г.А. в інтересах позивачки подав відповідь на відзив, у якій повністю підтримав позовні вимоги. Вказав, що справах №766/1423/20 та №766/10665/20 позови мають різні підстави та предмет спору, а тому вважає, що відповідач вводить суд в оману. ІV. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.07.2021 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення виявлених недоліків. 13.07.2021 року сторона позивача на виконання вимог ухвали суду про залишення позову без руху подала заяву про усунення недоліків. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.07.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання для розгляду справи по суті на 21.09.2021 року. 22.07.2021 року від Херсонської міської ради надійшла заява у справі. За клопотанням представника відповідача розгляд справи відкладено 26.10.2021 року. 26.10.2021 року адвокат Блонський Д.М. діючи в інтересах відповідача на підставі ордеру подав відзив на позовну заяву. За клопотанням позивачки розгляд справи відкладено на 25.11.2021 року. 24.11.2021 року адвокат Загоруйко Г.А. в інтересах позивачки подав відповідь на відзив. Розгляд справи відкладено на 21.12.2021 року. Позивач в судове засідання не з`явилася, 21.12.2021 року адвокат Загоруйко Г.А. діючи в її інтересах подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Просив вирішити питання щодо розподілу судових витрат та витрат на правничу допомогу на загальну суму 10\~800, 00 грн. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, 25.11.2021 року подав заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник Херсонської міської ради в судове засідання не з`явився, 22.07.2021 року подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник ГУ Держпродспоживслужби в Херсонській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв/ клопотань які б унеможливили розгляд справи не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, враховуючи згоду сторін про розгляд справи у їх відсутності та неявки у судове засідання належним чином повідомленого представника ГУ Держпродспоживслужби в Херсонській області, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. З`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. V. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить приміщення №7 квартири спільного заселення за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено свідоцтвом про право власності, виданим 28.12.2005 року Фондом комунального майна м. Херсона. Іншими співвласниками квартири є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 10.04.1984 року, що підтверджено витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання [ADDRESS] розташоване cafe lounge «OldStreet». За інформацією з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «АПТЕЧНИЙ ДІМ» є юридичною особою з місцезнаходженням: м. Херсон, вул. Театральна, буд. 13. Основним видом діяльності підприємства є діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (КВЕД 56.10). Згідно до додатку до розпорядження міського голови Херсонської міської ради від 19.02.2016 року №80 р «Про виконання вимог Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного(нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» назва [ADDRESS] . 17.01.2021 року за вих. №з-12882 виконкомом Херсонської міської ради розглянуто колективне звернення від 06.12.2017 та повідомлено, що за наявності підстав вважати, що власником нічного клубу «OldStreet» порушено права та законні інтереси мешканців будинку, вони мають право звернутися із заявою до правоохоронних органів або до суду. Листом від 24.07.2020 року виконкомом Херсонської міської ради повідомлено, що у період з 12.12.2014 року зареєстровано п`ять звернень, відповідно від 12.12.2014, 13.12.2017, 07.12.2017, 06.02.2019 та 27.11.2019, чотири з них від імені [PERSON] . Усі стосувалися законності діяльності кафе, обмеження періоду роботи та шумового навантаження. За результатами розгляду надано роз`яснення. Інспекцією ДАБК у Херсонській області зареєстровані декларації про початок будівельних робіт від 09.09.2014 №ХС082142530077 та про готовність вищевказаного об`єкта до експлуатації від 16.09.2014 №ХС142142580701. Листом від 26.04.2020 року №36/н-241 Херсонський ВП ГУНП в Херсонській області повідомив, що у період з 01.01.2015 року по 17.04.2020 року до відділу надійшло 14 звернень від [PERSON] щодо порушення тиші у житловому будинку [ADDRESS] внаслідок діяльності нічного закладу «Олдстріт». Листом від 29.07.2020 року ГУ Держпродспоживслужби в Херсонській області повідомило, що згідно з Державним реєстром потужностей операторів ринку в м. Херсон за адресою: м. Херсон, вул. Театральна, буд. 13 зареєстроване ТОВ «Аптечний дім» за №r-UA-21-19-2258, код ЄДРПОУ 24756731, вид діяльності заклад громадського харчування за категоріями: стаціонарна потужність (кафе) з незначним ступенем ризику. Повідомлено, що на лист управління директором ТОВ «Аптечний дім» надано відповідь, що у зв`язку з запровадженням карантинних заходів з березня 2020 року кафе « [INFO] » діяльність не здійснює. З березня 2020 року звернення громадян щодо діяльності клубу не надходили. З питання встановлення дотримання рівнів шуму від діяльності закладу рекомендовано звернутися до акредитованих лабораторій на проведення даного виду досліджень для здійснення вимірів шумового навантаження в житлових приміщеннях будинку. Листом від 16.04.2021 року УОАЗОР ГУНП в Херсонській області повідомлено, що на скорочений номер екстреного виклику поліції «102» 20.02.2021, 05.03.2021, 07.03.2021 надійшло 9 повідомлень щодо порушення тиші на першому поверсі буд. [ADDRESS] у кафе « [INFO] ». Повідомлення отримані, зареєстровані та передані для реагування. Згідно копії видаткової накладної №284 від 26.10.2018 року ТОВ «Аптечний дім» придбало бас-ловушку. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.06.2020 року закрито провадження у справі №766/1423/20 за позовом [PERSON] до ТОВ «Аптечний дім», третя особа ГУ Держпродспоживслужби в Херсонській області про усунення перешкоди у належному володінні та користування власністю шляхом припинення діяльності, яка порушує право. VІ. Оцінка Суду. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Із зазначених конституційних норм, зокрема, випливає, що, встановлюючи ті чи інші правила поведінки, держава має в першу чергу дбати про потреби людей, утримуючись за можливості від встановлення таких правил, які негативно сприйматимуться тими чи іншими групами суспільства. Встановлення таких правил може бути виправдане тільки наявністю переважаючих суспільних інтересів, які не можуть бути задоволені в інший спосіб, але і в цьому разі має бути дотриманий принцип пропорційності. Статтею 32 Конституції України визначено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Рішенням Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року №2-рп/2012 надано офіційне тлумачення положення частини другої статті 32 Конституції України, зокрема: неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними‚ і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб. Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), була ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, та відповідно до статті Конституції України є частиною національного законодавства. Частина перша статті 8 Конвенції передбачає, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Будь-яке втручання у право особи на повагу до її приватного та сімейного життя становитиме порушення статті 8 Конвенції, якщо воно не здійснювалося «згідно із законом», не переслідувало легітимну ціль або цілі згідно з пунктом 2 та було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було пропорційним цілям, які мали бути досягнуті (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ельсхольц проти Німеччини» (Elsholz v. Germany), заява №25735/94, пункт 45, ECHR 2000-VIII). Стаття 1 Першого протоколу Конвенції гарантує, що кожна особа має право вільно володіти своїм майном. Положеннями частин перших статей 316, 317, частин першої та другої статей 319, 321 ЦК України визначено поняття, зміст права власності, а також принципи здійснення такого права та його непорушність і суть його полягає у можливості власника за своєю волею та на власний розсуд, у буд-який спосіб, але не заборонений Законом, вчиняти дії щодо свого майна (речі). Права власника житлового будинку, квартири конкретизовані статтею 383 ЦК України. Зазначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Крім цього, в статті 150 Житлового кодексу Української РСР закріплено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Власник майна, згідно зі статтею 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналізуючи викладені вище конституційні, конвенційні гарантії прав людини, а також законодавчі вимоги їх реалізації, забезпечення та захисту, можливо констатувати, що особа не може зазнавати безпідставного втручання у особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на її майно, житло, не може бути обмежена у праві мирно володіти своїм житлом та безпечно його використовувати. Кожна людина має право на захист законом від такого втручання або таких посягань. За змістом статті 1 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» шум відноситься до фізичних факторів середовища життєдіяльності, що впливають або можуть впливати на здоров`я людини чи на здоров`я майбутніх поколінь. Статтею 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» передбачено, що органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни при здійсненні будь-яких видів діяльності з метою відвернення і зменшення шкідливого впливу на здоров`я населення шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів зобов`язані: здійснювати відповідні організаційні, господарські, технічні, технологічні, архітектурно-будівельні та інші заходи щодо попередження утворення та зниження шуму до рівнів, установлених санітарними нормами; забезпечувати під час роботи закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу, культури, при проведенні концертів, дискотек, масових святкових і розважальних заходів тощо рівні звучання звуковідтворювальної апаратури та музичних інструментів у приміщеннях і на відкритих площадках, а також рівні шуму в прилеглих до них жилих і громадських будівлях, що не перевищують рівнів, установлених санітарними нормами; вживати заходів щодо недопущення впродовж доби перевищень рівнів шуму, встановлених санітарними нормами, в таких приміщеннях і на таких територіях (захищені об`єкти): 1) жилих будинків і прибудинкових територіях; 2) лікувальних, санаторно-курортних закладів, будинків-інтернатів, закладів освіти, культури; 3) готелів і гуртожитків; 4) розташованих у межах населених пунктів закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу; 5) інших будівель і споруд, у яких постійно чи тимчасово перебувають люди; 6) парків, скверів, зон відпочинку, розташованих на території мікрорайонів і груп житлових будинків. Шум на захищених об`єктах при здійсненні будь-яких видів діяльності не повинен перевищувати рівнів, установлених санітарними нормами для відповідного часу доби. У нічний час, із двадцять другої до восьмої години на захищених об`єктах забороняються гучний спів і викрики, користування звуковідтворювальною апаратурою та іншими джерелами побутового шуму, проведення салютів, феєрверків, використання піротехнічних засобів. Проведення на захищених об`єктах ремонтних робіт, що супроводжуються шумом, забороняється у робочі дні з двадцять першої до восьмої години, а у святкові та неробочі дні - цілодобово. Власник або орендар приміщень, у яких передбачається проведення ремонтних робіт, зобов`язаний повідомити мешканців прилеглих квартир про початок зазначених робіт. За згодою мешканців усіх прилеглих квартир ремонтні та будівельні роботи можуть проводитися також у святкові та неробочі дні. Шум, що утворюється під час проведення будівельних робіт, не повинен перевищувати санітарних норм цілодобово. «Санітарні норми допустимого шуму в приміщеннях жилих і громадських будівель та на території житлової забудови», затверджені наказом Головного державного санітарного лікаря СРСР від 03 серпня 1984 року № 3077-84, встановили науково обґрунтовані рівні допустимого шуму в житлових приміщеннях, громадських будівлях, на територіях житлової забудови, закритих приміщеннях, відкритих площадках для відповідного часу доби. Зазначені рівні шуму встановлені на підставі проведених наукових досліджень щодо впливу шуму та його специфічної і не специфічної дії на організм людини. Науково обґрунтовані допустимі рівні шуму диференційовані залежно від призначення приміщення/території та часу доби (з 7-00 до 23-00 годин та з 23-00 до 7-00 години). Вказаною вище нормою Закону також встановлено, що сільські, селищні, міські ради затверджують правила додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях, якими з урахуванням особливостей окремих територій (курортні, лікувально-оздоровчі, рекреаційні, заповідні тощо) установлюються заборони та обмеження щодо певних видів діяльності, що супроводжуються утворенням шуму, а також установлюється порядок проведення салютів, феєрверків, інших заходів із використанням вибухових речовин і піротехнічних засобів. Статтею 182 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено відповідальність за порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів щодо захисту населення від шкідливого впливу шуму чи правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях. Так, порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів щодо захисту населення від шкідливого впливу шуму чи правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях - тягне за собою попередження або накладення штрафу на громадян від п`яти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і накладення штрафу на посадових осіб та громадян - суб`єктів господарської діяльності - від п`ятнадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до частини восьмої статті 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, встановлених законом, забезпечують контроль за додержанням керівниками та посадовими особами підприємств, установ, організацій усіх форм власності, а також громадянами санітарного та екологічного законодавства, правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях, інших нормативно-правових актів у сфері захисту населення від шкідливого впливу шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів. Згідно з пунктом 1 Положення про державну санітарно-епідеміологічну службу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2002 року №1218 (було чинне на час виникнення спірних правовідносин) державна санітарно-епідеміологічна служба України є системою органів, установ, закладів, частин і підрозділів, діяльність яких спрямовується, зокрема, на запобігання шкідливому впливу на стан здоров`я і життя людей факторів середовища життєдіяльності, здійснення державного санітарно-епідеміологічного нагляду щодо безпеки для життя і здоров`я людини продукції та середовища життєдіяльності. Крім того, державна санітарно-епідеміологічна служба України видає обов`язкові для виконання постанови, розпорядження, висновки, приписи з питань усунення або обмеження шкідливого впливу на стан здоров`я і життя людини факторів середовища життєдіяльності (абзац одинадцятий пункту 4 вказаного вище Положення). За наведених вище обставин громадяни можуть реалізувати своє право на тишу шляхом звернення до органів місцевого самоврядування, Національної поліції та санітарно-епідеміологічної служби, до обов`язків яких входить здійснення ряду заходів щодо усунення небезпечних факторів середовища життєдіяльності людини. В ході розгляду справи та наданими суду доказами позивачем доведено, що відповідачем порушуються її права на вільне володіння та користування належним нерухомим майном що полягає у високому рівні шуму, спричиненому безпосередньою діяльністю відповідача в нічний час. Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено вимоги закону, положення яких наведені вище, а отже відбувається і порушення прав позивача на безпечне використання власного житла за призначенням і спокій, а також право на повагу до її сімейного життя, з огляду на що позовні вимоги є доведеними та підлягають задоволенню. В силу ст. 4, 13 ЦПК України суд вважає безпідставними твердження сторони відповідача що інші співвласники квартири не уповноважували позивача на представництво їх інтересів. Право власності позивачки, а отже й право вимоги усунути перешкоди у вільному користуванні належним майном стверджено свідоцтвом про право власності, виданим 28.12.2005 року Фондом комунального майна м. Херсона. Враховуючи, що саме позивачка вважає своє право порушеним правових підстав вважати, що у неї відсутнє право на захист немає. Матеріалами справи підтверджено, що позивач особисто та шляхом подання колективних звернень неодноразово зверталася до органів місцевого самоврядування, поліції та ГУ Держпродспоживслужби з вимогою забезпечити право на належні умови використання квартири для проживання, однак дієвих заходів реагування не вжито, що підтверджується черговими зверненням позивача до правоохоронних органів про порушення прав позивача, з огляду на що її право фактично залишається не відновленими у позасудовий спосіб. Твердження відповідача про те, що кафе «ОлдСтріт» зачинене у зв`язку з карантинними заходами судом сприймаються критично, оскільки спростовуються Листом від 16.04.2021 року УОАЗОР ГУНП в Херсонській області. Крім того, листом від 29.07.2020 року ГУ Держпродспоживслужби в Херсонській області підтверджено, що згідно з Державним реєстром потужностей операторів ринку в м. Херсон за адресою: м. Херсон, вул. Театральна, буд. 13 зареєстроване ТОВ «Аптечний дім» за №r-UA-21-19-2258, код ЄДРПОУ 24756731, вид діяльності заклад громадського харчування за категоріями: стаціонарна потужність (кафе) з незначним ступенем ризику. А тому суд вважає доведеним факт здійснення діяльності ТОВ «Аптечний дім» в кафе «ОлдСтріт». Щодо твердження відповідача про належності обраного позивачем способу захисту, суд виходить з наступного. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Враховуючи вищевказане, особа, звертаючись з позовом до суду, має право пред`явити таку вимогу на захист свого цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення, і призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. Згідно з пунктом 3 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Зокрема, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (частина друга статті 386 ЦК України). Власник майна згідно зі статтею 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Верховний Суд у подібних правовідносинах у постанові від 25.03.2020 року у справі №461/8656/17 виснував, оскільки саме підприємницька діяльність з використанням приміщень як нічний клуб у нічний час призводить до порушення прав позивача, то заборона відповідачу підприємницької діяльності із забороною саме здійснюваної розважальної діяльності у нічний час є належним способом захисту у таких правовідносинах. Суд констатує, що суб`єктний склад та предмет позову у справі, що розглядається та справі №766/1423/20 є відмінним. У зв`язку з неконкретизованістю у заяві представника відповідача від 25.11.2021 року предмету та підстав «попереднього позову [PERSON] » питання про їх тотожність зі справою, що розглядається не вирішується. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене позов підлягає задоволенню у повному обсязі. VІІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VІІІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Частиною першою ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно квитанції №4 від 09.07.2021 року позивачем сплачено 908, 00 грн. судового збору, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 908, 00 грн. в рахунок відшкодування судового збору. З долучених до матеріалів справи доказів встановлено, що позивачем понесено судові витрати на правову допомогу у розмірі 10 800, 00 грн., вирішуючи питання про стягнення яких, суд виходить з наступного. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат, зокрема: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved