Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Згідно позову, що надійшов до суду 20.07.2011 р., та змінам до нього від 21.10.2011 р. (а.с.55-56 т.1), від 07.05.2012 р. (а.с.5-8 т.2), від 25.09.2014 р. (а.с.215-217 т.3), від 18.11.2014 р. (а.с.20-24 т.4), позивач зазначив, що він, [PERSON], 08 листопада 2010 року передав відповідачу, [PERSON], в борг строком на 3 місяці грошові кошти в розмірі 1320000 (один мільйон триста двадцять тисяч) грн., які відповідач зобов'язався повернути в строк до 31 січня 2011 р., про що власноручно написав розписку. Свою потребу в такій значній сумі коштів на короткий термін [PERSON] обґрунтував тим, що 08.11.2010 року Товариство з обмеженою відповідальністю „ТЕХНОЦЕНТР», одним із засновників якого є Відповідач-1, стало переможцем тендеру на виконання першочергових будівельно-монтажних робіт на об'єкті ВАТ Дніпроенерго Криворізька ТЕС на загальну суму 4 535 825, 23 грн. Оскільки ці роботи фінансувались з державного бюджету, то їх оплата на користь ТОВ «ТЕХНОЦЕНТР», як Підрядника, повинна була здійснюватись лише після фактичного виконання робіт та підписання сторонами відповідних актів форми КБ-2в та довідок форми КБ-3. Таким чином, ТОВ «ТЕХНОЦЕНТР» в особі засновника [PERSON] була необхідна значна сума власних коштів для закупівлі необхідних будівельних матеріалів, оплати вартості роботи будівельної техніки та заробітної плати працівників. В підтвердження цього факту, а також в підтвердження того, що кошти дійсно будуть повернуті, [PERSON] надав йому при вирішенні питання про позику коштів виписку про результати тендеру від 08.11.2010 року, яка також була опублікована на сайті Дніпроенерго і є загальнодоступною інформацією. Таким чином, фактично між сторонами було укладено правочин позики від 08 листопада 2010 року, в якому солідарними Позичальниками виступали фізична особа [PERSON] та юридична особа Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОЦЕНТР». Але, після спливу вказаного в розписці строку Відповідачем-1 грошові кошті йому повернуто не було, навіть частково. Згідно ст. 1046, ч.2 ст. 1047 Цивільного Кодексу України, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей і на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Таким чином, розписка, складена позичальником [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах ТОВ «ТЕХНОЦЕНТР», є доказом досягнення з Відповідачами, як Позичальниками, домовленості про розмір переданої грошової суми (1 320 000 грн.), про строк, на який грошова сума була позичена (на три місяця) , та кінцева дата виконання позичальником зобов'язання по поверненню позики (31 січня 2011 року). Він неодноразово звертався до [PERSON] з питання повернення боргу, оскільки йому відомо про те, що ВАТ «Дніпроенерго» почав перераховувати на розрахунковий рахунок ТОВ «ТЕХНОЦЕНТР» грошові кошти за фактично виконані будівельні роботи, але відповідач-1 уникає зустрічей з ним, не відповідає на його телефонні дзвінки, більше того, на дійсний час намагається уникнути виконання грошових зобов'язань шляхом звернення до правоохоронних органів із заявою про вимагання ним від нього коштів. У відповідності до вимог ст.ст.526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За такими обставинами, він вважає за необхідне звернутися до суду з позовною заявою про примусове солідарне стягнення з відповідачів [PERSON] та ТОВ «ТЕХНОЦЕНТР» на його користь суми боргу в розмірі 1 320 000,00 грн. Крім того, згідно ч.1 ст. 1049, ч.1 ст. 1050 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти в такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем, в строк та в порядку, що встановлені договором, а якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Згідно статті 625 Цивільного Кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до заяви про заміну неналежного відповідача та заяви про внесення до позову змін від 21.10.2011 р. (а.с.54, 55-56 т. 1), позивач виключив із складу осіб, що приймають участь у справі, відповідача, ТОВ «Техноцентр», та третю особу, [PERSON], про що було винесено ухвалу Вільногірського міського суду від 21.10.2011 р. (а.с.64 т.1). Відповідно до заяви про внесення до позову змін від 07.05.2012 р. (а.с.5-8 т. 2), позивач зазначив, що, як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] на момент позичання коштів знаходився у шлюбі з [PERSON] і шлюбні відносини припинилися між ними лише 21 липня 2011 року. Ухвалою судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2012 року з метою забезпечення його позову було накладено арешт на домоволодіння, що належить на праві власності відповідачу [PERSON] Ухвалою судді Вільногірського міського суду від 06 березня 2012 року колишня дружина відповідача [PERSON] була залучена до участі у справі в якості третьої особи. В зв'язку з цим, за спільною домовленістю між [PERSON] та [PERSON], з метою чинення перешкод в поверненні належних йому грошових коштів, останньою до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області 05 березня 2012 року подано заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме того, що домоволодіння, на яке накладено арешт, є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON]. Згідно статті 31 ЦК України, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, а до початку розгляду судом справи по суті має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову. Відповідно до ст.32 ЦПК України, позов може бути пред'явлений до кількох відповідачів, якщо предметом спору є їх спільні права чи обов'язки, які виникли з однієї підстави.

Outcome: approved