Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 32821,78 грн. за кредитним договором б/н від 22.11.2010 року, з яких: 16173,30 грн. - заборгованість за кредитом; 13953,64 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 655,71 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штрафи: 500,00 грн. - фіксована частина, 1539,13 грн. - процентна складова. В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 22.11.2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509,526,1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 17.02.2019 року має заборгованість - 32821,78 грн., яка складається з такого: -16173,30 грн. - заборгованість за кредитом; -13953,64 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -655,71 грн. - заборгованість за пенею та комісією; -штрафи: 500,00 грн. - фіксована частина, 1539,13 грн. - процентна складова На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «ПриватБанк». Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 02 квітня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження в даній цивільній справі, відповідачу надано строк на подання відзиву на позовну заяву - 15 днів з дня вручення копії ухвали (а.с.90). Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06 травня 2019 року розгляд справи без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відкладено для повторного направлення відповідачу копії ухвали про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви з додатками з метою забезпечення учасникам справи права на подання заяв по суті, строк подання яких, визначений ухвалою судді від 02 квітня 2019 року (а.с.95). У строк встановлений ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 02.04.2019 року відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав. У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 22 листопада 2010 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») та [PERSON] , останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та отримав кредитну карту «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с.57-82). Відповідно до тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового режиму»: пільговий період - до 30 днів; базова % ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості) - 3,0%; обов`язків щомісячний платіж - 7% від заборгованості (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із довідкою про зміну умов кредитування (кредитний договір б/н) від 22.11.2010 року [PERSON] отримав картку № [NUMBER] зі строком дії до останнього дня 07/21 року (а.с.55). Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється на рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Згідно із довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ім`я [PERSON] (а.с.55), 22.11.2010 року встановлено кредитний ліміт 1000,00 грн.; 14.04.2011 року кредитний ліміт збільшено до 1200,00 грн.; 13.10.2011 року знижено кредитний ліміт до 520,00 грн.; 15.11.2011 року зніжено кредитний ліміт до 490,00 грн.; 21.12.2011 року знижено кредитний ліміт до 450,00 грн.; 29.03.2013 року знижено кредитний ліміт до 130,00 грн.; 22.04.2013 року знижено кредитний ліміт до 40,00 грн.; 28.09.2017 року встановлення кредитного ліміту; 28.09.2017 року кредитний ліміт збільшено до 10000,00грн.; 20.10.2017 року збільшено кредитний ліміт до 11000,00 грн.; 01.12.2017 року збільшено кредитний ліміт до 12000,00 грн. 01.12.2017 року кредитний ліміт збільшено до 15000,00грн. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав. Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за Договором б/н від 22.11.2010 року (а.с.5-6) вбачається, що станом на 17.02.2019 року заборгованість за кредитом складає 16173,30 грн., заборгованість за процентами складає 13953,64 грн., нарахована комісія складає 655,71 грн., заборгованість по судовим штрафам складає 2039,13 грн. Аналізуючи зміст наданого позивачем розрахунку, а також виписки з карткового рахунку відповідача (а.с.52-54), суд погоджується з розміром вказаної у ньому заборгованості за тілом кредиту, що становить 16173,30 грн. та вважає необхідним стягнути зазначену суму з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитним коштами, суд прийшов до таких висновків. З розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що процентна ставка за договором підвищувалася позивачем в односторонньому порядку з 01 квітня 2015 року до 43,2% річних, з 28.09.2017 року до 42,00%. Статтею 1056-1 ЦК України (в редакції чинній на момент укладення кредитного договору) встановлено, Розмір процентів та порядок їх справи за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які складися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч.1). Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку (ч.2). Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною (ч.3). Отже, суд приходить до висновку, що позивач не мав права підвищувати в односторонньому порядку процентну ставку за кредитним договором, укладеним між ним та відповідачем, відповідно нарахування процентів за вказаним договором має здійснюватися виходячи з процентної ставки, яка була визначена на час укладення договору, тобто 36% річних. Згідно із розрахунком заборгованості, сталого характеру заборгованість за кредитними коштами у розмірі 16173,30 грн. набула 05 листопада 2018 року. А тому, проценти за користування кредитними коштами, суд розраховує за період з 05 листопада 2018 року по 17 лютого 2019 року, виходячи із погодженої між сторонами процентної ставки. Таким чином, проценти за користування кредитними коштами дорівнюють: 16173,30 грн. х 0,09% (36,00%/365 днів) х 104 дні прострочки = 1514,24 грн. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути проценти за користування кредитними коштами у розмірі 1514,24 грн. Суд також вважає неправомірним нарахування позивачем за даним Договором неустойки (штрафів) у розмірі 2039,13 грн. нарахованих при подачі позову, оскільки 02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -УП). Відповідно до ст. 2 Закону № 1669-УП на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція (ч.1). Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції (ч.2). Відповідно до ч.1, ч.2 ч.3 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 -УП цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. На виконання абзацу 3 п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». 02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Пунктом 1 та 3 вказаного розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053». Як встановлено судом, відповідач зареєстрований у м. Костянтинівка Донецької області, яке відповідно до розпорядження КМУ від 02.12.2015 року входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. За таких обставин, суд вважає, що відповідач звільняється від сплати неустойки (штрафів) у розмірі 2039,13 грн. на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитним договором б/н від 22.11.2010 року, а тому в задоволенні позовних вимог в частині стягнення судових штрафів слід відмовити. Крім того, позивач ані в позовній заяві, ані в розрахунку заборгованості за Договором не зазначив яку суму з нарахованих 655,71 грн. складає пеня, а яку комісія. Відсутність розрахунку та відсутність розмежування позовних вимог в цій частині позбавляє суд можливості зробити висновок щодо правильності нарахування пені та комісії та наявності підстав для стягнення зазначеної суми з відповідача. Тому, у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за пенею та комісією у розмірі 655,71 грн. слід також відмовити. Таким чином, без врахування нарахованої комісії та пені, а також штрафів, загальний розмір заборгованості відповідача за договором б/н від 22.11.2010 року становить 17687,54 грн., та складається з такого: 16173,30 грн. - заборгованість за кредитом; 1514,24 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 22.11.2010 року у загальному розмірі 17687,54 грн. Отже позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» слід задовольнити частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд пропорційно до розміру задоволених вимог (позов задоволено на 53,89 %) присуджує стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1035,23 грн.

Outcome: partial