Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Зінов`єв\~К.В. звернувся до суду з позовом про стягнення боргу, вказавши, що 02.02.2007 року надав відповідачу грошову суму в розмірі 1300 доларів США у якості попередньої оплати за виготовлення дверних блоків. 17.07.2009 року надав відповідачу будматеріал на загальну суму 3138 доларів США. Дані кошти відповідач зобов`язався повернути до 01.09.2009 року, проте не повернув, та рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 23.06.2010 року з відповідача на його користь було стягнуто суми боргу за двома розписками в загальному розмірі 36553,84 грн. Судом було встановлено, що загальна сума боргу за двома розписками в гривневому еквіваленті станом на час розгляду справи складала 35569,24 грн., з урахуванням курсу долара США 8,01 грн. за 1 долар США. Проте відповідач своїх грошових зобовязань не виконав, у звязку із чим у нього виникло право на стягнення збитків з відповідача, повязаних із знеціненням валюти на день платежу. Так відповідно до курсу долару США, станом на день складання даної позовної заяви від 21.11.2017 року (1 долар США = 26,47 грн. ), тому відповідач має відшкодувати йому збитки виходячи із наступного розрахунку: Відповідно до розписки від 02.02.2007 року - 1300,00 доларів США*26,47 (офіційний курс валют НБУ від 21.11.2017 року) = 34411,00 грн. Тож враховуючи винесене судом рішення від 23.06.2010 року, яким стягнуто з відповідача суму боргу у гривневому еквіваленті (відповідно до вказаної розписки, сума складає 10419.24 грн), відповідач повинен відшкодувати йому різницю, тобто індексацію внаслідок знецінення. Отже сума відшкодування становить: 34411,00 грн. - борг станом на 21.11.2017 року. 10419,24 грн.- борг що стягнуто рішенням суду. Тому різниця становить 23991,76 грн. Відповідно до розписки від 17.07.2009 року - 3138,00 доларів США*26,47 (офіційний курс валют НБУ від 21.11.2017 року) = 83062,86 грн. Тож враховуючи винесене судом рішення від 23.06.2010 року, яким стягнуто з відповідача суму боргу у гривневому еквіваленті (відповідно до вказаної розписки, сума складає 25150.00 грн), відповідач повинен відшкодувати йому різницю, тобто індексацію внаслідок знецінення. Отже сума відшкодування становить: 83062,86 грн. - борг станом на 21.11.2017 року. 25150,00 грн.- борг що стягнуто рішенням суду. Тому різниця становить 57912,86 грн. Враховуючи викладене просить стягнути з відповідача різницю суми боргу, відповідно до індексації знецінення, за двома розписками, у загальній сумі 81904,62 грн., та витрати по сплаті за правову допомогу у розмір 5000,00 грн. Позивач \~Зінов`єв\~\~К.В.\~ та\~ \~його \~ представник\~ \~ [PERSON]\~ до\~ суду\~ не\~ з`явилися,\~ \~позивач \~ \~ \~ раніше звертався до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність , позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] раніше звертався до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності , з позовними вимогами згоден. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Право на справедливий суд, яке гарантоване п. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~в практиці Європейського суду з прав людини розуміється у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Судом встановлено, що рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 23.06.2010 року, яке набрало законної сили 06.07.2010 року, з відповідача [PERSON] стягнуто на користь позивача Зінов`єва К.В. суми боргу за розписками в розмірі 36553,84 грн., моральну шкоду у розмірі 500,00 грн., 374,85 грн. понесених судових витрат по сплаті державного мита, та 157,00 грн. понесених витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 9). При винесенні вказаного рішення судом було встановлено, що 02.02.2007 року Зінов`єв К.В. надав [PERSON] грошову суму у розмірі 1300 доларів США у якості попередньої оплати за виготовлення дверних блоків. 17.07.2009 року Зінов`єв К.В. надав відповідачу будматеріали на загальну суму 3138 доларів США. Вказані кошти відповідач зобовязався сплатити до 01.09.2009 року, однак ухилився від виконання своїх зобовязань. Також судом було встановлено, що станом на 05.112009 року офіційний курс долара США по відношенню до української гривні складає 8,0148 грн., за 1 долар. Таким чином, сума боргу в гривневому еквіваленті складає 10419, 24 грн. за розпискою від 02.02.2007 року та 25150,00 грн. - за розпискою від 17.07.2009 року, а разом 35569,24 грн. Вищевказані розрахунки\~були проведені\~лише для\~встановлення суми\~грошових коштів\~у валюті\~України,\~які підлягають\~стягненню з\~відповідача на\~користь позивача\~на час\~ухвалення судового\~рішення,\~без зазначення\~в резолютивній\~частині рішення\~еквіваленту вказаної\~суми боргу\~в іноземній\~валюті. Тобто,\~даним рішенням\~суд здійснив\~стягнення саме\~у валюті\~України. За приписами ч. 4\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відомості про виконання вказаного рішення до суду надані не були, позивач у позовній заяві зазначив, що жодних коштів від відповідача не отримав, що відповідачем спростовано не було. Разом з тим суд зазначає наступне. Із положеньст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором Відповідно дост.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Так позивач як на підставу своїх вимог посилається на абз. 5 п. 9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди». Згідно назви та тексту вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 йдеться про правовідносини, які виникають у цивільних справах за позовами про відшкодування заподіяної шкоди. Так в абз. 5 п. 9 цієї Постанови\~мова йде про те, що у разі, коли на час виконання рішення про відшкодування шкоди, виправлення пошкодження за одержані за рішенням кошти, збільшились ціни на майно або роботи, на придбання чи проведення яких воно було присуджено, потерпілий з цих підстав може заявити додаткові вимоги до особи, відповідальної за шкоду, якщо не було його вини в тому, що виконання проводилося вже після збільшення цін і тарифів. Проте у вказаній Постанові відсутнє будь-яке посилання на порядок стягнення боргу за договорами позики, займу або розписками, чи стягнення коштів у зв`язку із знеціненням іноземної валюти. Крім того, позивач посилається на Постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Однак, за своїми правовими ознаками кредитний договір відрізняється від договору позики та є відмінним своїм суб`єктним складом від договору позики, оскільки кредитором може виступати лише банк чи інша кредитна установа, яка має відповідну ліцензію. Тобто правовідносини, які існують між сторонами по справі, виникли у зв`язку із невиконанням зобов`язань по договору займу (розписки), а не з кредитних зобов`язань. Суд не бере до уваги посилання відповідача на наявність судового рішення про задоволення вимог позикодавця, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін договору позики, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє позикодавця права на отримання сум, передбачених частиною 2\~статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до ст.\~526,\~599 ЦК України, оскільки як вже вище зазначалось рішенням суду\~від \~ 23.06.2010\~року \~ з\~відповідача було\~стягнено борг\~в національній\~валюті України\~без зазначення\~еквіваленту боргу\~в іноземній\~валюті,\~ тобто\~ \~ стягнення боргу у валюті України не передбачає перерахунку цього боргу, у зв`язку із знеціненням валюти України по відношенню до іноземної валюти, в даному випадку до долара США. Згідно ч.2 ст. 625\~ЦПК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом В даному випадку мова може йти про перерахунок грошових коштів, які були стягнуті судом, відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України, згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, за змістом\~ст. 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення»\~індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Таким чином, внаслідок знецінення індексації підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Тобто, норми ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Разом з тим у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою\~статті 625 ЦК України\~інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти. Така правова позиція висловлена судовою палатою з розгляду цивільних справ Верховного Суду України в Постанові по цивільній справі № 6-284 цс17 від 01.03.2017 року та Вищим господарським судом України - в п. 1 оглядового листа від 26 липня 2002 року № 01-8/870, згідно яких вираження у договорі грошових зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, однак унеможливлює урахування розрахованого Державним комітетом статистики України індексу інфляції для обґрунтування вимог, пов`язаних із знеціненням валюти боргу. При цьому роз`яснено, що офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Відповідно до частини першої\~статті 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до частини другої\~статті 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил\~статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.\~Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Тобто, «курсова різниця» не може бути шкодою відповідно зі\~статтею 22 ЦК України. Коливання курсу валют, що призвело до курсової різниці, не можна розцінювати як неправомірні дії боржника, що призвели до позбавлення кредитора можливості отримати прибуток. Такий правовий висновок висловила [PERSON] Верховного Суду у постанові №14-79цс18 від 30 травня 2018 року. Зі змісту позову вбачається що правовідносини виникли з неналежного виконання божником судового рішення щодо стягнення з нього боргу, оскільки позивачем заявлено вимоги про право на відшкодування від знецінення валюти у зв`язку із невиконанням рішення суду. Таким чином, оскільки позовні вимоги не містили в собі нічого іншого, як вимоги про стягнення збитків, пов`язаних із знеціненням валюти, суд вважає, що позивачем обраний не правильний спосіб захисту своїх прав. При цьому суд вважає необхідним зазначити, що у відповідності до ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд не\~може вийти\~за межі\~позовних вимог і вирішити спір у спосіб, який не був обраний позивачем у справі, та який не був предметом дослідження в суді. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 82 цивільного процесуального кодексу України. Відповідно\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд вважає необхідним у задоволенні позовних вимог Зінов`єва [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу ( збитків, пов`язаних із знеціненням валюти), відмовити. Також суд вважає за необхідне зазначити, що визнання відповідачем позову не є достатнім та не є самостійною підставою для задоволення позову. При цьому суд звертає увагу на те, що визнання відповідачем позову указує на відсутність будь-якого спору між сторонами. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~у разі відмови у позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed