Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

І. Виклад позиції позивача за первісним позовом. 10 грудня 2020 року представник позивача через систему «Електронний суд» звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про виділ в натурі частки домоволодіння та встановлення порядку землекористування, у якому, з урахуванням заяви від 20.01.2021 року на усунення недоліків позову, просив: - виділити у власність позивача з часткою 31/50 приміщення та споруди, що становить у загальній вартості домоволодіння арифметичну частку 59/100 частин, в натурі частку майна в спільній частковій власності, яка визначена за висновком судової інженерно-технічної експертизи № 55/20 від 05.11.2020 року у розмірі 59/100 частин домоволодіння будинку [ADDRESS] та складається з частини в житловому будинку літ. «Б» приміщення підвалу І площею 10,2 кв.м. дійсною вартістю 38441 грн; приміщення передпокою 1-2 площею 15,3 кв.м.; приміщення туалету 1-3 площею 3,2 кв.м.; приміщення ванни 1-4 площею 2,6 кв.м.; приміщення кухні 1-5 площею 9,0 кв.м.; приміщення житлове 1-6 площею 11,7 кв.м.; приміщення житлове 1-7 площею 11,0 кв.м. Всього приміщень загальною площею 63,0 кв.м., дійсною вартістю 372684 грн.; в тамбурі літ. «б» приміщення коридору ІІІ площею 3,4 кв.м. дійсною вартістю 13694 грн; ганок дійсною вартістю 5993 грн; 1/2 частину кухні літ. В дійсною вартістю 24569 грн; 1/2 частина туалету Д дійсною вартістю 1804 грн; гараж літ. Ж дійсною вартістю 45691 грн; 1/2 частина вимощення 1( №І) дійсною вартістю 6920 грн; 1/2 частина водопроводу 4(№4) дійсною вартістю 6920 грн; 1/2 частина хвіртки 2(№5) дійсною вартістю 1491 грн; 1/2 частина огорожі 3(№6) дійсною вартістю 1491 грн. - виділити позивачу з часткою 31/50 у користування окрему ізольовану земельну ділянку площею 202 м2 за адресою: [ADDRESS] на якій розташовані об`єкти нерухомості, що йому виділяються. На графічному додатку 2 ця ділянка позначена світло - сірим кольором. Прохід на земельну ділянку передбачено з боку [ADDRESS] , через існуючі ворота або хвіртку. Для забезпечення можливості проходу до виділяємих в користування частин земельної ділянки частину земельної ділянки площею 78 кв.м. виділити в спільне користування обом користувачам. На графічному додатку 2 ця ділянка позначена червоним кольором. Графічне відображення схеми порядку користування наведено у додатку №2. - стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21.10.1980 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу 31/50 частини жилого будинку та надвірних будівель за адресою [ADDRESS] , за яким [PERSON] став власником зазначеного майна. Житловий будинок розміщений на земельній ділянці площею 482 м2, що відведена у користування згідно рішення Суворовського райвиконкому від 18.07.1972 р. за № 286/15. В подальшому була змінена конфігурація земельної ділянки. Силами [PERSON] в процесі проживання в будинку, з території земельної ділянки було знесено стару напівзруйновану будівлю. В 1991 році позивачем побудовано та облаштовано на території земельної ділянки, гараж. З моменту придбання у власність 31/50 частини жилого будинку та надвірних будівель за адресою [ADDRESS] , між [PERSON] та сім`єю [PERSON] , зокрема з Відповідачем, що стала власником 19/50 частки цього ж будинку з 20.04.2018 року на підставі рішення Херсонського міського суду Херсонської області №766/7742/16-ц виданого 30.01.2017 року, склалися добросусідські відносини та існував усно погоджений сторонами порядок користування земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] . Сторонами погоджено, що співвласнику [PERSON] з часткою 31/50 виділено у користування приміщення, будівлі та споруди: в житловому будинку літ. «Б»; приміщення підвалу І площею 10,2 кв.м.; приміщення передпокою 1-2 площею 15,3 кв.м.; приміщення туалету 1-3 площею 3,2 кв.м.; приміщення ванни 1-4 площею 2,6 кв.м.; приміщення кухні 1-5 площею 9,0 кв.м.; приміщення житлове 1-6 площею 11,7 кв.м.; приміщення житлове 1-7 площею 11,0 кв.м. Всього приміщень загальною площею 63,0 кв.м., в тамбурі літ. «б» приміщення коридору ІІІ площею 3,4 кв.м.; ганок. Порядком користування спільною земельною ділянкою [PERSON] за погодженням виділено: 1/2 частину кухні літ. «В»; 1/2 частина туалету «Д»; гараж літ. Ж; 1/2 частина вимощення 1( №І); 1/2 частина водопроводу 4(№4); 1/2 частина хвіртки 2(№5); 1/2 частина огорожі 3(№6). Домоволодіння за адресою [ADDRESS] , в натурі не поділене, хоча порядок користування домоволодінням та земельною ділянкою між позивачем та відповідачем сформований. Приміщеннями, якими користуються співвласники є відокремленими, у кожного співвласника є самостійний вхід (вихід) до приміщень, які за своїми характеристиками є фактично ізольованими квартирами. Оскільки, домовленість співвласників про порядок володіння і користування майном, що є їх спільною частковою власністю, має усну форму, та не оформлена належним чином, то виникла необхідність закріплення судовим рішенням дійсного порядку користування житловим будинком та надвірними будівлями і земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] , для майбутніх співвласників при здійсненні ними правомочностей володіння і користування спільним майном. [PERSON] поданою до суду заявою від 20.04.2021 року вважав вимоги зустрічної позовної заяви такими, що підлягають задоволенню. ІІ. Виклад позиції позивача за зустрічним позовом. 19.04.2021 року [PERSON] подано зустрічний позов до [PERSON] про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, та визначення порядку користування земельною ділянкою, у якому просила: -\~виділити у\~власність [PERSON] \~належну їй\~частину житлового\~будинку з\~господарськими будівлями\~та спорудами,\~що знаходяться\~за адресою: [ADDRESS] , в житловому будинку літ. «Б» приміщення №2-3 (житлове) площею 12, 5 м.2, 2-4 (житлове) площею 26 м2 загальною площею 38, 5 м2, в прибудові літ. «б-1» приміщення І (тамбур) площею 2, 4 м2, приміщення ІІ (ванна) площею 2, 1 м2 загальною площею 4, 5 м2, ганок, Ѕ ч. кухні літ. «В», сарай літ. «Г», Ѕ ч. туалету літ. «А», сарай літ. «Е», Ѕ ч. вимощення №І, Ѕ ч. водопроводу №4/1/2 ч. хвіртки №5, Ѕ ч. огорожі №6, що складає 19/50 ч. від усього домоволодіння; - визначити порядок користування земельною ділянкою за вказаною адресою між [PERSON] та [PERSON] відповідно до висновку судової інженерно-технічної експертизи №55/20 від 05.11.2020 року: виділити [PERSON] у користування окрему ізольовану земельну ділянку площею 205 м2, на якій розташовані об`єкти нерухомості, прохід на яку передбачено з боку [ADDRESS] через існуючі ворота; виділити [PERSON] у користування окрему ізольовану земельну ділянку площею 202 м2, на якій розташовані об`єкти нерухомості, прохід на яку передбачено з боку [ADDRESS] через існуючі ворота; для забезпечення можливості проходу до виділених у користування частин земельної ділянки частину земельної ділянки площею 78 м2 виділити у спільне користування [PERSON] та [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 30.01.2017 року їй належить 19/50 частин житлового будинку [ADDRESS] . [PERSON] належить 31/50 частина цього житлового будинку згідно договору купівлі-продажу від 21.10.2080 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори Бондаренко В.М. Житловий будинок позначений на плані літ. «Б», при ньому є: кухня літ. «В», гараж літ. «Ж», сараї літ. «Г», «Е», туалет літ. «Д», вимощення № І, II, водопровід № 4, огорожа № 5, 6. Вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований на земельній ділянці загальною площею 482 м2, наданій у користування на підставі рішення виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради № 286/15 від 07.09.2020 року. Кожен зі співвласників володіє відокремленою частиною домоволодіння. Між сторонами в усній формі було визначено порядок користування земельною ділянкою за вказаною адресою. Будь-яких спорів з цього приводу не існує. Вважає, що виділ житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою може бути здійснений відповідно до висновку судової інженерно-технічної експертизи №55/20 від 05.11.2020 року. [PERSON] у поданій до суду заяві від 20.04.2021 року вважала позовні вимоги до неї за первісним позовом такими, що підлягають задоволенню. ІІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.01.2021 року позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу 5-денного строку для усунення недоліків. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.01.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 16.03.2021 року. У зв`язку з неявкою відповідача підготовче засідання відкладено на 20.04.2021 року. 19.04.2021 року відповідачем подано зустрічний позов. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.04.2021 року прийнято зустрічну\~позовну\~заяву\~ [PERSON] до\~ [PERSON] про\~виділ частки\~із майна,\~що є\~у спільній\~частковій власності,\~та визначення\~порядку користування\~земельною ділянкою\~до\~спільного розгляду\~з\~первісним\~позовом [PERSON] до\~ [PERSON] про виділ\~в натурі\~частки домоволодіння\~та встановлення\~порядку землекористування. Підтовче засідання відкладено на 25.05.2021 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.05.2021 року витребувано у КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» ХОР інвентарну справу на домоволодіння [ADDRESS] . Підготовче засідання призначено на 30.06.2021 року. 17.06.2021 року з КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» ХОР надійшли витребувані докази. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.06.2021 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу\~до судового\~розгляду по\~суті у\~відкритому судовому\~засіданні на\~ 22\~липня 2021\~року. Позивач та представник позивача за первісним позовом в судове засідання не з`явилися, 20.04.2021 року через канцелярію суду [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Зустрічні позовні вимоги вважав такими, що підлягають задоволенню. Позивач за зустрічним позовом в судове засідання не з`явилася, 20.04.2021 року через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, зустрічні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Позовні вимоги за первісним позовом вважала такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, враховуючи згоду сторін про розгляд справи у їх відсутності, суд постановив розглянути справу за відсутності учасників справи, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову тощо) не застосовувались. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. [PERSON] на підставі договору купівлі продажу, посвідченого 21.10.1980 року Другою Херсонською державною нотаріальною конторою, належить 31/50 частина жилого будинку та надвірних будівель за адресою: [ADDRESS] та розміщеного на земельній ділянці площею 482 кв.м. В постійне користування покупцеві з будинку літ. «Б» переходять приміщення: І-2, І-3, І-4, І-5, І-6, І-7, підвал І-І, прим. І-І, крильце, Ѕ частина сараю літ. «В». Надвірні споруди №1, 2 загального користування. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 30 січня 2017 року у справі №766/7742/16-ц за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] на 19/50 частин домоволодіння з надвірними будівлями та спорудами, що розташоване на земельній ділянці площею 482 кв. м. за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до висновку експерта №55/20 судової будівельно-технічної, земельно-технічної та будівельно-оціночної експертизи, виконаного 05.11.2020 року експертом [PERSON] , можливий варіант поділу в натурі відповідно до фактичного користування та з відхиленням від розміру часток співвласників у домоволодінні буд. [ADDRESS] . За визначеним у висновку варіантом співвласнику [PERSON] з часткою 19/50 пропонуються до виділу такі приміщення, будівлі та споруди: в Житловому будинку літ. Б приміщення житлове 2-3 площею 12, 5 кв. м.; приміщення житлове 2-4 площею 26,0 кв. м.; всього приміщень в житловому будинку літ. Б загальною площею 38, 5 кв. м. дійсною вартістю 271749 грн; в прибудові літ. б1 приміщення тамбуру І площею 2,4 кв.м.; приміщення ванни II площею 2,1 кв.м. Всього приміщень загальною площею 4,5 кв.м. дійсною вартістю 25488 грн.; ганок дійсною вартістю 5993 грн; 1/2 частину кухні літ. В дійсною вартістю 24569 грн; сарай літ. Г дійсною вартістю 12245 грн; 1/2 частину туалету літ. Д дійсною вартістю 1804 грн; сарай літ. Е дійсною вартістю 3319 грн; 1/2 частину вимощення 1( №І) дійсною вартістю 6920 грн; 1/2 частину водопроводу 4(№4) дійсною вартістю 6920 грн; 1/2 частину хвіртки 2(№5) дійсною вартістю 1491 грн; 1/2 частину огорожі 3(№6) дійсною вартістю 1491 грн; всього співвласнику [PERSON] з часткою 19/50 пропонується до виділу приміщення, будівлі та споруди загальною вартістю 361989 грн., що становить у загальній вартості домоволодіння арифметичну частку 41/100 частин. Співвласнику [PERSON] з часткою 31/50 пропонуються до виділу такі приміщення, будівлі та споруди: в житловому будинку літ. «Б» приміщення підвалу І площею 10,2 кв.м. дійсною вартістю 38441 грн; приміщення передпокою 1-2 площею 15,3 кв.м.; приміщення туалету 1-3 площею 3,2 кв.м.; приміщення ванни 1-4 площею 2,6 кв.м.; приміщення кухні 1-5 площею 9,0 кв.м.; приміщення житлове 1-6 площею 11,7 кв.м.; приміщення житлове 1-7 площею 11,0 кв.м. Всього приміщень загальною площею 63,0 кв.м., дійсною вартістю 372684 грн.; в тамбурі літ. «б» приміщення коридору III площею 3,4 кв.м. дійсною вартістю 13694 грн; ганок дійсною вартістю 5993 грн; 1/2 частину кухні літ. В дійсною вартістю 24569 грн; 1/2 частина туалету Д дійсною вартістю 1804 грн; гараж літ. Ж дійсною вартістю 45691 грн; 1/2 частина вимощення 1 (№1) дійсною вартістю 6920 грн; 1/2 частина водопроводу 4(№4) дійсною вартістю 6920 грн; 1/2 частина хвіртки 2(№5) дійсною вартістю 1491 грн; 1/2 частина огорожі 3(№6) дійсною вартістю 1491 грн; всього співвласнику [PERSON] з часткою 31/50 пропонується до виділу приміщення та споруди загальною вартістю 519698 грн., що становить у загальній вартості домоволодіння арифметичну частку 59/100 частин. Компенсація за змінення часток у праві власності на домоволодіння з боку [PERSON] на користь [PERSON] складає 26948 грн. Також висновком експерта визначено порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS] площею 0, 0485 га з урахуванням фактичного користування. [PERSON] з часткою 19/50 пропонується до виділу окрема ізольована земельна ділянка площею 205 м2 на якій розташовані об`єкти нерухомості, що їй виділяються за цього варіанту. [PERSON] з часткою 31/50 пропонується до виділу окрема ізольована земельна ділянка площею 202 м2 на якій розташовані об`єкти нерухомості, що йому виділяються. Для забезпечення можливості проходу до виділяємих в користування частин земельної частину земельної ділянки площею 78 кв. м. пропонується виділити в спільне користування обом користувачам. V. Оцінка Суду. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За статтею 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Положенням статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Частиною 1 ст. 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Тобто, статус спільної власності двох або більше осіб залежить від визначення чи не визначення часток кожного зі співвласників у праві власності: якщо такі частки визначені - право власності належить співвласникам на праві спільної часткової власності, а якщо частки співвласників у праві власності не визначені - спільна власність є спільною сумісною власністю. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Згідно з частиною третьою статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Частиною першою статті 86 ЗК України передбачено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до частин першої, третьої статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. За частинами першою, другою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Таких висновків дійшов КЦС у складі ВС у постанові від 19.05.2021 року у справі №501/2148/17 та у постанові від 23.06.2021 року у справі №2120/4843/12, які відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України підлягають врахуванню при виборі та застосуванні норм права до правовідносин, що склалися між сторонами. У справі, що розглядається житловий будинок [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] з часткою 31/50 та [PERSON] з часткою 19/50. За змістом ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. [PERSON] та [PERSON] позивачі за первісним та відповідно зустрічним позовами подаючи 20.04.2021 року заяву про розгляд справи без їх участі та підтримання заявлених ними первісних та зустрічних вимог, правами передбаченими ст. 49 ЦПК України не скористалися, позовні вимоги не уточнювали, предмет/ або підстави позову не змінювали, що дає підстави суду вважати, що сторони підтримують первісно та зустрічно заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Зі змісту первісних та зустрічних позовних вимог встановлено, що [PERSON] та [PERSON] просять «виділити» їм\~у власність належні частки домоволодіння та «виділити» у\~користування земельну ділянку під ним. Разом з тим, висновком експерта №55/20 судової будівельно-технічної, земельно-технічної та будівельно-оціночної експертизи, виконаним 05.11.2020 року експертом [PERSON] , сторонам запропоновано можливий варіант поділу в\~натурі відповідно до фактичного користування та з відхиленням від розміру часток співвласників у домоволодінні буд. [ADDRESS] . Сторони, звертаючись до суду з первісними та зустрічними вимогами про виділ нерухомого майна на вказане уваги не звернули та просили здійснити виділ у власність належних їм часток. Встановивши, що житловий будинок [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, що унеможливлює виділ часток у цьому майні, а передбачає його поділ в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється, про що сторонами не заявлено, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення первісних і зустрічних вимог в частині виділу у власність належних часток з домоволодіння, що перебуває у спільній частковій власності між двома співвласниками. Враховуючи, що заявлені позивачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом вимоги в іншій частині є похідними від вимоги про виділ у власність часток житлового будинку [ADDRESS] їх задоволенні суд також відмовляє. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене у задоволенні позовних вимог за первісною та за зустрічною позовною заявою суд відмовляє у повному обсязі. VІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VІI. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд відмовляє у задоволенні первісних та зустрічних позовних вимог в повному обсязі, підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат між учасниками справи відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed