Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. 1. 14.01.2020 року позивач звернувся до суду з позовом до АТ «Чернігівобленерго» про визнання права споживача на оплату електроенергії в формі безготівкової платежу через «Приват24», заборони в будь-який спосіб обмежувати право на використання електронних платіжних засобів та зобов`язання враховувати право на використання електронних платіжних засобів. 2. 30.01.2020 року представник відповідача надіслав до суду відзив на позовну заяву, категорично заперечуючи щодо заявлених позовних вимог, вважаючи їх безпідставними, зазначивши про набрання рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 30.07.2019 року законної сили, постановленого з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. ІІ. Заяви ( клопотання) учасників справи. 3. 30.01.2020 року представник відповідача надіслав відзив на позовну заяву. 4. 03.02.2020 року представник відповідача надіслав клопотання про закриття провадження в справі. 5. 06.02.2020 року позивач в судовому засіданні надав відповідь на відзив та заперечення проти закриття провадження в справі. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 6. Судом, на виконання вимог п.3 ч.5 ст.12 ЦПК України, було роз`яснено учасникам судового процесу про наслідки вчинення або ж невчинення ними процесуальних дій. IV. Пояснення учасників справи. 7. Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, що викладені в позовній заяві. Представник відповідача вимоги [PERSON] вважає безпідставними та просив відмовити в задоволенні позову. V. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 10. З обставин,\~які згідно\~з ч.1\~ст.82\~ЦПК не\~підлягають доказуванню,\~оскільки визнані\~сторонами,\~з огляду\~на відсутність\~обґрунтованих сумнівів\~щодо їх\~достовірності,\~судом встановлено,\~що позивач [PERSON] є абонентом АТ «Чернігівобленерго». 11. Позивач споживає електроенергію та сплачує рахунки, попередньо зазначаючи початкові та кінцеві показники лічильника електричної енергії за допомогою сервісу інтернет-банкінгу «Приват24», вважаючи належним та достатнім способом повідомлення для визначення місячного обсягу спожитої електроенергії. 12. Відповідач, приймаючи оплату за спожиту електроенергію, жодних обмежень щодо використання позивачем електронної платіжної системи не заперечує. VІ. Оцінка Суду. 14. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 15. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Проте, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження порушення, обмеження чи позбавлення [PERSON] права на вільне використання електронних платіжних систем при оплаті за спожиту електроенергію з боку відповідача матеріали справи не містять і в розпорядження суду не надано. 16. Відповідно до ч.2 ст.17 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на вільний вибір товарів і послуг у зручний для нього час та на вільне використання електронних платіжних засобів з урахуванням режиму роботи та обов`язкових для продавця (виконавця) форм (видів) розрахунків, установлених законодавством України. Продавець (виконавець) зобов`язаний всіляко сприяти споживачеві у вільному виборі продукції та форм її оплати. Пунктом 1.14 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено, що електронний платіжний засіб - платіжний інструмент, який надає його держателю можливість за допомогою платіжного пристрою отримати інформацію про належні держателю кошти та ініціювати їх переказ. Доводи позивача щодо зазначення початкових та кінцевих показників лічильника при оплаті за спожиту електроенергію за допомогою інтернет-банкінгу «Приват24» є невід`ємною складовою права споживача на вільне використання електронних платіжних засобів є хибними. Позивач помилково включає до поняття «форма оплати продукції», яка може бути готівковою або безготівковою (в тому числі з використанням електронних платіжних засобів), такі дані як початкові та кінцеві показання лічильника, споживання та сума платежу за звітний період. 16. Згідно з п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Предмет позову повинен мати правовий характер і випливати з певних матеріально-правових відносин. Підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов, зокрема, факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення. Тотожними є позови, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. 17. Враховуючи висновки, що викладені в постанові ВС від 22.08.2018 року у справі №372/2230/17-ц, проаналізувавши рішення Прилуцького міськрайонного суду від 30.07.2019 року, з огляду на відмінність матеріально-правових вимог позивача, суд не вбачає підстав для закриття провадження з підстав, що визначені п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, та вважає за необхідне розглянути справу по суті. VІІ. Розподіл судових витрат. 24. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позивач при зверненні до суду на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, а в задоволенні позову відмовлено, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed