Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

Звернувшись до суду, [PERSON] посилається на те, що 17 листопада 2014 року близько 12:00 години він приїхав на власному автомобілі «ВАЗ 2106» до помешкання своєї колишньої дружини [PERSON], що по пров. Луговий, 25, в с. Телешівка Рокитнянського району Київської області з метою забрати свої особисті речі відповідно до рішення суду. На його прохання повернути речі відповідач відразу стала наносити йому удари металевим прутом, наносячи при цьому удари по голові та інших частинах тіла. Нанесення останніх супроводжувалось образами зі сторони [PERSON] та нецензурними словами в його адресу. Після отриманих травм він відразу почав відчувати погіршення стану свого здоровя та звернувся до Рокитнянського РВ ГУ МВС України в Київській області із заявою по факту побиття його відповідачем. 17.11.2014 року під №12014110250000548 до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено інформацію про вчинене [PERSON] кримінальне правопорушення з попередньою кваліфікацією за ч.І ст.125 КК України, яке було закрито слідчим 18.03.2015 року. Починаючи з 19.11.2014 року по 27.11.2014 року він знаходився на стаціонарному лікуванні в Рокитянській ЦРЛ у звязку із спричиненими йому відповідачем тілесними ушкодженнями (синці та садна в області голови та верхніх кінцівок, струсу головного мозку), наявність яких підтверджується висновком експерта. Всього протиправними діями відповідача йому було заподіяно шкоду, спричинену ушкодженням здоровя та пошкодженням його майна (внаслідок розбиття скла у належному йому автомобілі), на загальну суму 1\~740.96 грн., яка складається із вартості лікування (777.47 грн.), вартості проведеної судово-медичної експертизи (188.49 грн.), вартості автомобільного скла (375 грн.), вартості робіт по встановленню автомобільного скла та його тонування (120+115 грн.). Вказану суму шкоди та понесені у справі судові витрати по оплаті правової допомоги в сумі 2000.00 грн. просить стягнути з відповідача на свою користь. Також просить стягнути з відповідача на свою користь заподіяну йому останньою своїми протиправними діями моральну шкоду, яка виразилися у фізичному болю, емоційних та душевних стражданнях, хвилюваннях, яких він зазнав у зв'язку із ушкодженням здоров'я. Зазначає, що спричинені відповідачем тілесні ушкодження дають про себе знати й зараз, проявляючись часто у значному болю в голові, запамороченнях, при настанні яких майже втрачається свідомість. Крім того, жорстоке побиття його відповідачем нанесло йому психологічну травму. Розмір заподіяної моральної шкоди оцінює в сумі 10000.00 грн.. Не погоджуючись із первісним позовом, відповідач подала зустрічну позовну заяву, вимоги якої уточнила під час розгляду спору по суті і якою просить Стягнути з [PERSON] на свою користь 24000.00 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди та понесені у справі судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243.60 грн. і оплаті правової допомоги в сумі 2000.00 грн.. В обґрунтування заявленої вимоги про стягнення моральної шкоди посилається на те, що 17.11.2014 року близько 12:00 години вона перебувала за місцем проживання та в цей час до подвір'я самовільно заїхав її колишній чоловік [PERSON], який повідомив, що приїхав забрати свої особисті речі. Оскільки він вже забрав свої речі раніше, вони стали зясовувати ці обставини і між ними виникла сварка в ході якої [PERSON] ображав її нецензурними словами, погрожував та, взявши до рук сокиру, кинув в її бік і в результаті чого вона впала на асфальтне покриття. В послідуючому [PERSON] став наносити їй удари руками та ногами по різних частинам тіла і лише втручання її сина, що повернувся додому, зупинило протиправні дії позивача за первісним позовом. При цьому між ними виникла бійка, під час якої вони спричинили один одному тілесні ушкодження. Зазначає, що в результаті спричинених їй відповідачем тілесних ушкоджень у неї виникли головні болі, проте до судово-медичного експерта вона не зверталася з причини відсутності коштів та сподіваючись на те, що головні болі «пройдуть». На разі, з часом вона стала відчувати сильні головні болі, запаморочення, потемніння в очах і у звязку з чим 28.11.2014 року звернулась до лікаря невролога та лікаря офтальмолога та про що свідчить запис в амбулаторній картці на її імя. В результаті проведених оглядів лікарів та проведених медичних обстежень їй було встановлено діагноз: дісметаболічна та гіпоксичнаенцефалопатія І ст., ЗЧМТ, струс головного мозку 17.11.2014 року, ангіопатія сітківки обох очей і як наслідок було призначено амбулаторне лікування протягом одного місяця та виписано рецепт на отримання окулярів. На даний час вона відчуває часті головні болі, запаморочення та внаслідок злочинних дій відповідача в неї погіршився зір, що змушує її користуватися під час роботи окулярами. Таким чином, своїми протиправними діями відповідач заподіяв їй матеріальну та моральну шкоду, остання з якої полягає: в пережитих нею моральних (душевних) стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з вчиненням відповідачем протиправних дій, оскільки він самовільно без її дозволу заїхав на подвіря її помешкання, пошкодивши при цьому вїзні ворота, зірвав замок з гаража, погрожував їй сокирою та кинув сокиру в її сторону, чим намагався заподіяти їй тілесні ушкодження; в намаганні відповідача незаконно шляхом розбою заволодіти належним їй майном; у спричиненні їй відповідачем тілесних ушкоджень та погіршенні у звязку із цим стану її здоровя та необхідності проходження лікування; у позбавленні її можливостей вести звичайний спосіб свого життя (спілкуватись з оточуючими людьми, повноцінно виконувати свої обовязки по роботі); у байдужому і безвідповідальному ставленні відповідача до наслідків свого діяння та його поведінці на даний час з огляду на обставину звернення його до неї до суду із первісним позовом про відшкодування моральної шкоди, чим фактично змушує її і надалі нервуватися та відстоювати свої інтереси та права в суді. З метою відновлення стану душевного спокою та стану фізичного здоров'я, а також встановленню рівноваги в нормальних життєвих зв'язках, виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності оцінює моральну шкоду в сумі 24000.00 грн. і вважає, що такий розмір моральної шкоди є співрозмірним, поміркованим та реальним, а також відповідає характеру та ступеню перенесених нею моральних (немайнових) страждань і повинен бути відшкодований відповідачем в повному розмірі. В судовому засіданні позивач за первісним позовом свій позов підтримав за викладених у ньому обставин та підстав і просив задовольнити, тоді як у задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Також в обгрунтування заявлених позовних вимог та на заперечення проти зустрічного позову суду пояснив, що він дійсно 17 листопада 2014 року приїхав на власному легковому автомобілі «ВАЗ» з причепом до свого сина за попередньою домовленістю з останнім в телефонному режимі, який проживає разом з відповідачем. Син та відповідач є співвласниками цього будинку. Він з дозволу сина заїхав до подвіря, де були відкриті ворота. До нього вибігла відповідач, яка була у нетверезому стані, перешкоджала йому перебувати у подвірї, та взявши сокиру, стала вибивати скло в автомобілі, а він у свою чергу намагався відібрати у неї сокиру з метою припинити дії по пошкодженню автомобіля. Потім вона зателефонувала сину. Останній, приїхавши, став тримати його, схвативши за горло, а відповідач у цей час стала наносити йому арматурним прутом удари по голові та інших частинах тіла. По приїзді наряду міліції остання зафіксувала пошкодження автомобіля та склала протокол. Уточнив, що він по суті приїхав відвідати сина, але потім по приїзді став вимагати у відповідача повернути свої особисті речі, на що остання не погоджувалася. Докази, що саме відповідач пошкодила його автомобіль у нього відсутні. Представник позивача позицію свого довірителя підтримав та просив первісний позов задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову відмовити, оскільки останній не є обґрунтованим. Відповідач за первісним позовом - [PERSON] уточнила у судовому засіданні свої позовні вимоги, зменшивши розмір заявленої моральної шкоди до 10000.00 грн. та уточнивши підстави для стягнення останньої, зазначивши останніми обставини протиправного проникнення [PERSON] до її подвіря, пошкодження належного їй майна. Також суду пояснила, що до її буднику приїхав на автомобілі з причепом позивач та, відкривши без дозволу ворота, став заїзджати останнім до двору. Вона стала перешкоджати таким його діям, закриваючи ворота, але він не реагував та став «з розгону» заїзджати причепом до подвіря. Вона в цей час, допоки він заїзджав, зателефонувала до свого старшого сина від першого шлюбу, щоб той приїхав додому. Заїхавши до двору, позивач вийшов з автомобіля із сокирою та повідомив, що він забере свої речі. Підійшовши до гаража, він «збив» сокирою замок, а вона в цей час зателефонувала до міліції. [PERSON] почув, що вона викликає міліцію та кинув в неї сокирою. Вона ухилилася і сокира попала в автомобіль. Потім Бабак виніс із гаража та поклав до причепа бензопилу та металевий мангал, із якого випав металевий арматурний прут, підбіг до неї та , поваливши на землю, став вимагати повернути сокиру. При цьому він наносив їй удари головою об камінці та руками і ногами по різних частинах тіла допоки не приїхав її старший син, який відтягнув від неї і між ними завелася бійка в процесі якої Бабак намагався за допомогою металевого прута нанести сину удар у живіт. Вона з метою недопущення цього вирвала металевого прута із рук Бабака, після чого останній став душити сина за шию, а вона, розхвилювавшись та з метою припинити протиправні дії позивача стала наносити йому металевим прутом удари по різних частинах тіла. Потім приїхала міліція та склала протокол. Просила у задоволенні первісного позову відмовити, заявлений нею зустрічний задовольнити. Представник відповідача за первісним позовом позицію свого довірителя щодо заявлених позовів підтримала та просила задовольнити. Заслухавши сторони спору, свідків, дослідивши отримані у справі письмові докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні первісного та зустрічного позовів, виходячи із наступного. В судовому засіданні встановлено, що 17 листопада 2014 року близько 12:00 години [PERSON] приїхав на власному автомобілі «ВАЗ 2106» до помешкання своєї колишньої дружини [PERSON], що по пров. Луговий, 25, в с. Телешівка Рокитнянського району Київської області з метою забрати свої особисті речі відповідно до рішення суду та без відповідного дозволу [PERSON], яка являється власником вказаного будинку, тобто незаконно, заїхав на територію подвіря. Такі дії позивача за первісним позовом були розцінені відповідачем як протиправні, остання заперечувала проти таких дій позивача і що спричинило сварку між сторонами спору, яка переросла в бійку, яку у свою чергу намагався припинити син відповідача, між яким та позивачем також виникла бійка, під час якої відповідач з метою припинення протиправних дій позивача нанесла останньому відібраним у нього металевим прутом декілька ударів по різних частинах тіла. Вказані обставини були предметом досудового розслідування кримінального провадження № 12014110250000548 за ч.1 ст.125 КК України, внесеного 17.11.2014 року до ЄРДР за заявою [PERSON]. Відповідно до постанови органу досудового розслідування від 18.03.2015 року вказане кримінальне провадження закрито у звязку із відсутністю в діях [PERSON] та [PERSON] складу злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Викладене підтверджується сукупністю зібраних у справі та досліджених у судовому засіданні доказів, якими є пояснення сторін спору, їх представників, свідків [PERSON], [PERSON] та отримані у справі письмові докази, якими є: ●Витяг з кримінального провадження №12014110250000548 за ч.1 ст.125 КК України, внесеного 17.11.2014 року до ЄРДР за заявою [PERSON]; ●Постанова про закриття кримінального провадження №12014110250000548 за ч.1 ст.125 КК України від 18.03.2015 року. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За вимогами ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень статті 11 вказаного Кодексу суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Відповідно до статті 60 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому законодавець визначив, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. За вимогами статті 1167 вказаного Кодексу моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Аналізуючи отримані у справі докази щодо вимог первісного позову (пояснення у судовому засіданні позивача, постанова про закриття кримінального провадження №12014110250000548 за ч.1 ст.125 КК України від 18.03.2015 року) про відшкодування моральної шкоди з названих позивачем підстав, а саме з підстави навмисного заподіяння відповідачем позивачу тілесних ушкоджень, а також пошкодження належного позивачу майна (розбиття заднього скла у автомобілі), суд не знаходить останні достатніми вважати, що саме відповідач спричинила позивачу зазначені ним тілесні ушкодження та пошкодила навмисно належне йому майно. Більше того, суд бере до уваги встановлену у судовому засіданні обставину, яка не викликає у суду жодного сумніву, щодо протиправної поведінки позивача в частині його проникнення на подвіря домоволодіння відповідача, а саме без її відповідної на те згоди, та обставину відсутності причинного звязку між перебуванням [PERSON] на стаціонарному лікуванні в період з 19.11.2014 року по 27.11.2014 року та тілесними ушкодженнями, отриманими ним 17.11.2014 року. Доводи позивача за первісним позовом в тім, що він приїхав до подвіря будинку по пров. Луговий, 25, в с. Телешівка Рокитнянського району Київської області з метою відвідати свого сина та з дозволу останнього не знайшли свого належного підтвердження у судовому засіданні та повністю спростовуються показами у судовому засіданні свідка [PERSON] в тім, що він того дня перебував на навчанні у м.Тараща та не давав [PERSON] згоди на проїзд до двору. За викладеного вимоги первісного позову не можуть вважатися обґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Не підлягають задоволенню на переконання суду і вимоги зустрічного позову з названих позивачем підстав. Так, посилаючись на факт заподіяння моральної шкоди внаслідок протиправного проникнення відповідача на подвіря домоволодіння, намагання відповідача заволодіти майном позивача шляхом розбійного нападу, позивач, не надала суду достатніх та допустимих доказів обставини розбійного нападу. На разі, обставина протиправного проникнення відповідача до подвіря позивача, а саме без її відповідної на те згоди, та намагання останньої змусити відповідача залишити подвіря, у суду сумніву не викликає з огляду на отримані у справі докази і що, по суті, підтвердив у судовому засіданні сам відповідач. Разом з тим, суд не знаходить аргументованими доводи позивача за зустрічним позовом в тім, що саме такими діями відповідача їй заподіяна моральна шкода, і що саме такі дії відповідача спричинили погіршення її стану здоровя і що також спричинило моральні страждання та відповідно стало наслідком заподіяння моральної шкоди. Викладене дає суду підстави констатувати про необґрунтованість вимог зустрічного позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed