Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

Зміст позовних вимог, пояснення сторін. 13 липня 2020 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що в жовтні 2008 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від подружнього життя мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . В позовній заяві позивачка вказує на те, що сім`я фактично розпалась, поновлювати стосунку наміру не має, спільне господарство не ведеться. Причиною розірвання шлюбу стали постійні суперечки з приводу побутових питань та відсутності взаєморозуміння ніж позивачкою та відповідачем. Відносини, що склалися в подружньому житті негативно впливають на виховання малолітньої дитини та психологічну атмосферу в сімейному житті, а тому позивачку змушена звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України повідомлялася про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення про отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі. Відзив на позовну заяву суду не надсилав, причини неявки суду не повідомив. Частиною 8 статті 178 ЦПК України встановлено, що у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 13 жовтня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області зареєстровано шлюб між учасниками справи, актовий запис № 310. Сторони припинили подружні відносини, спільне господарство не ведеться. У відповідності до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Норми права, що регулюють правовідносини під час розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити своє шлюбне прізвище - [PERSON] . Позивачка в позовній заяві просить суд залишити судові витрати за нею.

Outcome: approved