Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Звертаючись до суду, позивач зазначив, що він народився в м.Стаханові Луганської області [INFO]. Відповідно до свідоцтва про його народження, його матір'ю є [PERSON], а батьком - [PERSON]. На теперішній час він досяг повноліття, але продовжує навчатися в Недержавній освітній установі «Економічний бізнес-коледж» в м.Москва Російської Федерації. Форма навчання контрактна, тому стипендію позивач не отримує, строк закінчення навчання - 30.06.2014 року. У зв'язку з навчанням позивач має витрати на придбання певної літератури, письмового приладдя, придбання одягу, взуття, оплати проїзду в громадському транспорті. На підставі зазначеного позивач просив стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі 14 частини з усіх видів доходів відповідача до закінчення навчання - 30.06.2014р. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги позивача у повному обсязі, обґрунтувавши їх доказами, викладеними в позовній заяві, просить позов задовольнити. Додатково пояснила, що вважає, що відповідач має можливість надавати допомогу своєму повнолітньому сину, який продовжує навчатися, так як він періодично виїжджає на заробітки до Російської Федерації. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення на позовні вимоги позивача, відповідно до яких позовні вимоги позивача не визнав у повному та вважав, що вони не підлягають задоволенню у повному обсязі у зв'язку з тим, що відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання батьки зобов'язані лише при наявності у батьків можливості надавати таку матеріальну допомогу. Що стосується його, то він не має можливості надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому вину, так як не працює з 26.12.2010 року, створив нову сімї, в якій народилося двоє дітей [PERSON], 2001 року народження та [PERSON], 2007року народження, які є неповнолітніми та яких він повинен утримувати. Просив справу розглянути за його відсутністю та за участю його представника [PERSON] У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги позивача не визнав у повному обсязі. Суду пояснив, що відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Але відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, так як він не працює з 26.12.2010року, після звільнення з ТОВ «Магеллан». Окрім цього на даний час відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від даного шлюбу у відповідача підростає двоє неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Таким чином відповідач вже тривалий час ніде не працює, ледве перебивається тимчасовими підробітками, а також повинен утримувати двох неповнолітніх дітей, які проживають разом з ним. Надавати на цей час постійну грошову допомогу повнолітньому сину він не в змозі, оскільки це обмежить права його неповнолітніх дітей на достатній життєвий рівень. На підставі зазначеного представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі. Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до копії свідоцтва про народження позивача від 02.11.1995р. (ар.с.8) відповідач є батьком позивача [PERSON], [INFO]., актовий запис №61. Відповідно до довідки №66 від 28.10.2013р. Недержавної освітньої установи «Економічний бізнес-коледж» в м.Москва Російської Федерації, позивач навчається на четвертому курсі в Недержавній освітній установі «Економічний бізнес-коледж» в м.Москва Російської Федерації на денній формі навчання (ар.с.4). Згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу (ар.с.21) відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 06.01.2001р. Згідно з копіями свідоцтв про народження (ар.с.22-23) відповідач є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Їх матір'ю зазначена [PERSON]. Згідно з довідкою КП «Відродження» №3015 від 30.12.2013р (ар.с.20), [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON] та двома неповнолітніми дітьми донькою [PERSON], 2001р.н. та сином [PERSON], 2007р.н. Згідно з копією трудової книжки відповідача (ар.с.29-30) [PERSON], оригінал якої було оглянуто у судовому засіданні, відповідач з 26.12.2010року, після звільнення з ТОВ «Магеллан» ніде не працює. Відомістю з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України (ар.с.53), підтверджується факт відсутності будь-яких доходів у [PERSON] в 2013 році. Оцінивши позицію відповідача щодо невизнання позову, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідач, не визнаючи позов, навів суду обставини, за яких він не може надавати матеріальну допомогу та надав суду докази, які підтверджують факт того, що він дійсно не має можливості надавати цю допомогу. Як встановлено у судовому засіданні відповідач ніде не працює, доходів не має. Окрім цього, відповідач має на утриманні двох неповнолітніх дітей. |оберталася|З урахуванням цього, суд вважає, що у позові слід відмовити, бо на підставі наявних у справі доказів вважає за доведеним той факт, що відповідач не може надавати матеріальної допомоги повнолітньому сину і це було підтверджено дослідженими у судовому засіданні доказами.

Outcome: dismissed