Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, [PERSON] просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], з підстав, передбачених ч.2 ст. 405 ЦК України, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.12.1999 року, свідоцтва про право власності від 30.07.2015 року він є власником житлового будинку [ADDRESS]. У спірному житловому приміщенні зареєстрований його син - відповідач [PERSON], який в липні 2014 року виїхав з постійного місця проживання до Російської Федерації, де і мешкає по теперішній час. При виїзді на інше постійне місце проживання відповідач забрав зі спірного житлового приміщення всі свої речі. Оскільки відповідач [PERSON] за місцем проживання відсутній тривалий час без поважних причин, вважає, що останній втратив право користування спірним житловим приміщенням. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про повне підтримання позовних вимог [PERSON] та про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надавши суду нотаріально посвідчену заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням визнав у повному обсязі та просив справу розглянути у його відсутність. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають повному задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06.12.1999 року за № 1498, свідоцтвом про право власності [NUMBER] від 30.07.2015 року позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с.4-5). Право приватної власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності 30.07.2015 року (а.с.6). Рішенням Іллічівської сільської ради від 17.11.2015 року № УП/1-9 [ADDRESS] перейменована на [ADDRESS]. Постановою ВРУ від 04.02.2016 року № 984-УШ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» [ADDRESS] перейменоване на [ADDRESS]. Тож, спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються Главою 6 ЖК України та ст. 405 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. За статтею 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ч.1). За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї (ч.2). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до відомостей з Облікової картки об'єкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки (а.с. 7-9), довідки Костянтинівського МВ ГУДМС України в Донецькій області (а.с.29), відповідач [PERSON] з 27.07.2004 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] як член сім'ї власника житлового будинку. Факт відсутності відповідача у спірному житловому приміщенні понад рік без поважних причин підтверджується Актами від 24.08.2015 року, від 09.03.2016 року з яких вбачається, що [PERSON] у будинку [ADDRESS] не проживає з липня 2014 року, особистих речей [PERSON] в будинку не має (а.с.10-11). За таких обставин, встановивши у судовому засіданні факт відсутності відповідача в спірному житловому приміщення без поважних причин понад один рік, суд вважає, що [PERSON] на підставі ч.2 ст. 405 ЦК України слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим в будинку [ADDRESS]. Тож, позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі. На підставі ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved