Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У січні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила встановити юридичний факт внесення [PERSON] до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства в Додатку №1 до Державного акту колективної власності на землю серії ХМ №008 КСП «Колос» с.Глібів Новоушицького району, під номером 417 , де вона значиться, як « [PERSON] » та визнати за нею право на земельну часту (пай), розміром 2.11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі у землі яка перебувала у колективній власності КСП «Колос» с. Глібів Новоушицького району Хмельницької області в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що вона спадщину фактично прийняла, однак нотаріус через втрату спадкодавцем правовстановлюючого документа на земельну частку (пай), відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Окрім того вказала, що у списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, який є додатком до державного акту серії ХМ №008 невірно зазначено прізвище спадкодавця, замість « [PERSON] » вказано « [PERSON] ». Представник позивача - адвокат Наталюк Н.М. подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримав (арк.спр.48). Від відповідача - Новоушицької селищної ради Хмельницької області надійшла заява про розгляд справи без участі представника та визнання позову (арк.спр.44). Процесуальні дії у справі 15 січня 2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 09 лютого 2021 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. У зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, ухвалює рішення без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фактичні обставини справи, встановлені судом [PERSON] є донькою [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження (арк.спр. 6). У зв`язку із реєстрацією шлюбу у 1966 році [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (арк. спр.7). 23 березня 1987 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповіла усе належне їй майно [PERSON] , про що свідчить копія заповіту (арк. спр.8). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (арк.спр.9). На час смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] одна (арк.спр.19). Довідкою № 697 від 22 грудня 2020 року підтверджується, що після смерті [PERSON] фактично в управління і розпорядження спадковим майном вступила дочка [PERSON] , що підтверджується доглядом за спадковим будинком, обробітком земельної ділянки (арк.спр.17). Спадкова справа після померлої [PERSON] не заводилася (арк.спр.35). Окрім того суд установив, що 08 червня 1995 року Колективному сільськогосподарському підприємству «Колос» (с.Глібів) передано у колективну власність 2216,02 га землі. У списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, що є додатком №1 до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ № 008, виданого 08 червня 1995 року КСП «Колос» с. Глібів, прізвище [PERSON] прописане за № 417 (арк.спр.10-12). Відповідно до запису за №939 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельні частки (паї) бувшого КСП «Колос» с.Глібів Новоушицького району Хмельницької області [PERSON] отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ №076202 (арк.спр.13). Вказана обставина також підтверджується відповіддю відділу у Новоушицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькі області від 04 грудня 2020 року (арк.спр.14). Грошова оцінка земельної частки (паю) колишнього КСП «Колос» с. Глібів становить 42 728,62 грн., розмір паю - 2.11 умовних кадастрових гектарів (арк.спр.14). Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ №076202, виданий на ім`я [PERSON] - втрачений, про що міститься запис у газеті «Наддністрянська правда» (арк.спр.16). Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай), після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на майно, що підтверджується постановою нотаріуса від 22 грудня 2020 року (арк.спр.15). З огляду на викладене виник спір про право на спадкове майно та за вказаних обставин позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом в іншому (позасудовому) порядку. Мотиви з яких виходить суд та застосуванні норми права Цивільні відносини щодо спадщини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилась [INFO] , тому підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року № 1540-VI. Відповідно до частини першої статті 524, частини першої статті 534, статті 549 ЦК 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. З огляду на наведені вище норми права, суду при розгляді справ про визнання права власності на спадкове майно належить встановити: факт смерті спадкодавця, коло спадкоємців, наявності (відсутності) заповіту, факт прийняття спадщини, наявності спадкового майна. Надаючи оцінку, наявному у матеріалах справи заповіту, складеного [PERSON] 23 березня 1987, про який, відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Л.В.Поліховської, відомості у Спадковому реєстрі відсутні, суд зазначає таке. На час складання спадкодавцем [PERSON] заповіту діяла Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад народних депутатів, затверджена наказом Міністра юстиції УРСР від 19.01.76 р. N 1/5, яка не передбачала реєстрацію заповітів у Спадковому реєстрі. Відповідно до пункту 5 наказу Міністерства юстиції України від 17 жовтня 2000 року № 51/5 «Про Єдиний реєстр заповітів та спадкових справ» всі заповіти, складені та посвідчені, змінені або скасовані в установленому законодавством порядку, заведені спадкові справи та видані свідоцтва про право на спадщину з 01 грудня 2000 року підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиному реєстрі заповітів та спадкових справ у порядку, передбаченому положенням про Єдиний реєстр. З огляду на зазначені положення, враховуючи темпоральний аспект застосування правових норм, варто зауважити, що відсутність даних у спадковому реєстрі стосовно заповіту, складеного на користь [PERSON] 23 березня 1987 року, не може свідчити про відсутність заповіту як такого. Невнесення інформації стосовно заповіту до реєстру не може перешкоджати спадкоємцю реалізувати його спадкові права на земельну частку (пай), який заповіла їй [PERSON] . При цьому, реєстрація заповіту в Спадковому реєстрі не залежить від волі спадкодавця, а є технічною дією, від якої не залежить зміст заповіту і дата його посвідчення. Окрім того чинність заповіту не оспорюється. Зібрані по справі та безпосередньо дослідженні судом докази свідчать про те, що [INFO] відкрилась спадщина після смерті [PERSON] . Позивач [PERSON] , відповідно до ст.534 ЦК 1963 року, являється спадкоємцем за заповітом, відповідно до вимог статті 549 ЦК 1963 року, прийняла спадщину, фактично вступивши в управління майном. Інших спадкоємців, в тому числі тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, суд не встановив. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Згідно з пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293, частиною шостою статті 294 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення, а якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Так судом була встановлена розбіжність у написанні прізвища померлої [PERSON] , у списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, що є додатком №1 до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ № 008, виданого 08 червня 1995 року КСП «Колос» с. Глібів, в якому прізвище померлої прописане за № 417 як « [PERSON] ». Враховуючи те, що підтвердити вищевказаний факт у позасудовому порядку неможливо, суд дійшов висновку, що юридичний факт внесення спадкодавця [PERSON] у список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства судом встановлений, останній породить для позивача певні юридичні наслідки та іншого шляху для його підтвердження не існує. Наявні у матеріалах справи докази свідчать про те, що на час передачі земель у колективну власність КСП «Колос» та одержання державного акту на право колективної власності на землю, спадкодавець [PERSON] перебувала у членах КСП, була включена у списки громадян КСП та отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно право на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] увійшло до складу спадщини, яку фактично прийняла [PERSON] . Відсутність у спадкодавця оригіналу сертифіката на право на земельну частку (пай) не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно зі ст.16 ЦК України способом захисту свого права є, зокрема, визнання права. Обраний позивачем спосіб захисту права є ефективним, право позивача підлягає захисту, оскільки іншого порядку визнання права власності в даному випадку не існує. Оскільки відсутності інші спадкоємці Новоушицька селищна рада Хмельницької області, на території якої знаходиться спадкове майно, є належним відповідачем у справі. Розподіл судових витрат Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. У даному випадку спір виник не внаслідок винних дій відповідача, який проти позову не заперечував, будь - яких дій, які б порушували право позивача на оформлення спадщини не вчиняв. Натомість фактична втрата спадкодавцем правовстановлюючого документа на спірне майно призвело до відповідних негативних правових наслідків та послугувало підставою для виникнення спору. Тому,

Outcome: approved