Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

Згідно з поданим позовом в останньому заявлено вимогу про зменшення розміру аліментів, присуджених до стягнення судовим наказом Мар`їнського районного суду Донецької області в розмірі 1/4 частки доходів позивача на утримання дитини [PERSON] . На переконання позивача до виниклих правовідносин має бути застосована ст. 192 СК України, оскільки його матеріальний стан не враховувався при видачі судового наказу, крім того, зазначає, що він є батьком одинаком, у нього на утриманні є інша донька, матір якої померла. У зв`язку з чим, просить зменшити розмір стягуваних аліментів до 1/6 частини Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги і суду пояснив, що з нього на користь відповідачки утримуються аліменти до досягнення повноліття їхнього спільного сина [PERSON] в розмірі ј частини його заробітку. Він просить зменшити розмір аліментів до 1/6 частини, оскільки в нього на утриманні також знаходиться його неповнолітня дочка від першого шлюбу, мати дівчини померла і дочка проживає разом з ним, потребує матеріального утримання. Відповідачка в судовому засіданні з позовом не погодилась. Суду пояснила, що в судовому порядку з відповідача стягнуто аліменти на утримання їх малолітнього сина, вона сама зараз перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Таким чином, ніяких інших доходів, окрім соціальної допомоги при народженні дитини та аліментів на утримання дитини вона не має. Пояснила суду, що дворічна дитина також потребує відповідного харчування, гігієнічних засобів, розвиваючих іграшок, тощо. Крім того, під час сезонних хвороб гроші витрачаються на ліки, які коштують дуже дорого. До того ж, відповідач тільки почав платити аліменти, наказ суду було винесено в березні, а вже в травні відповідач звернувся з позовом про зменшення аліментів, до цього ж дитину вона утримувала сама. Як встановлено судом, на підставі судового наказу Мар`їнського районного суду Донецької області від 02.03.2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] у розмірі 1/4 частки доходів платника, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відпорного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.01.2020 р. до досягнення дитиною повноліття. Дитина на даний час мешкає разом з матір`ю, що підтверджується позивачем та не оспорюється відповідачем. Спірні правовідносини між учасниками справи виникли із причини зміни розміру аліментів. Дослідив докази, надані у порядку ст.ст. 76 - 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України№789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Так, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6- 143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Втім, позов не містить посилання позивача на погіршення матеріального стану або сімейного стану платника аліментів або одержувача аліментів, погіршення його здоров`я тощо. Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що позивач, як законний представник своєї неповнолітньої дочки отримує допомогу по втраті годувальника у зв`язку із смертю її матері. Таким чином, суд вважає, що немає підстав для задоволення позову. Доказів про наявність інших обставин, що мають істотне значення, які б могли бути підставою для визначення аліментів у меншому розмірі, ніж визначив суд у судовому наказі, матеріали справи не містять, а позивач не зазначив і не довів в судовому засіданні, тому в задоволенні позову має бути відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed