Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

З позову [PERSON], що надійшов до суду 12.03.2014 року вбачається, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS]. В даному домоволодінні [PERSON] проживала разом зі своєю дочкою [PERSON] до 2000 років. З цього часу, як вказує позивач, [PERSON] виїхала в інше місце, але куди саме вона не знає, і з того часу [PERSON] не проживає у вищевказаному житловому будинку, де зараз мешкає [PERSON] позивачу [PERSON] не відомо. Позивач [PERSON] вказує, що на даний час в будинку ніхто не проживає, вона, [PERSON] проживає в [ADDRESS] і усно зверталась до газопостачальної організації та водоканалу з питанням відключення надання послуг, оскільки в будинку ніхто не проживає, однак їй було рекомендовано звернутися до суду з заявою про зняття даної особи з реєстрації. [PERSON] вказує, що вона не може оплачувати комунальні послуги в будинку, у якому ніхто не проживає, [PERSON] без поважних причин вибула з її будинку в невідомому напрямку і де вона зараз їй, як матері, не відомо. Вказує, що прийняття судом рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням матиме для нею значні юридичні наслідки, зокрема, для користування своєю власністю та для одержання субсидій та інших законних цілей. Посилаючись на вищевикладені обставин, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила суд визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS] та зобов'язати сектор ВГІРФО Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області (в даний Великобагачанський РС УДМС України у Полтавській області) зняти з реєстраційного обліку [PERSON] за адресою [ADDRESS] ). Ухвалою суду від 09.04.2014 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено Великобагачанський РС УДМС України в Полтавській області (а.с.37). В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлений позов підтримала в повному обсязі, в своїх поясненнях посилалась на обставини, що викладені в позові і просила його задовольнити. Представник третьої особи Великобагачанського РС УДМС України в Полтавській області Романенко О.Г. просив розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що відповідач [PERSON], [INFO] згідно адресної довідки Великобагачанського РС УДМС України у Полтавській області від 15.03.2014 року зареєстрована у встановленому законом порядку на проживання в [ADDRESS]. З поштових повідомлень вбачається, що відповідач [PERSON] повідомлялась належним чином про день і час розгляду справи за адресою місця її реєстрації в [ADDRESS], однак вона судові повістки не отримує, оскільки за зареєстрованим місцем її проживання [PERSON] не проживає. Позивачу та суду не відоме теперішнє місце її знаходження (перебування). Згідно ч.9 ст.74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Ухвалою суду від 07.05.2014 року вирішено викликати відповідача [PERSON] через оголошення у пресі в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України (а.с.55). В газеті «Урядовий кур'єр» №85 за 15 травня 2014 року на сторінці 15 опубліковане оголошення Великобагачанського районного суду Полтавської області про виклик в судове засідання відповідача [PERSON] на 09 год. 05.06.2014 року (а.с.61). При цьому, [PERSON] в судове засідання не з'явилась, причин неявки суду не повідомила, згідно ч.9 ст.74 ЦПК України вважається також, що належним чином сповіщена про день і час розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника третьої особи Великобагачанського РС УДМС України в Полтавській області Романенка О.Г., вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], третя особа Великобагачанський РС УДМС України в Полтавській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (ст.60 ЦПК України). Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.10.1978 року, реєстровий №1256, виданого державним нотаріусом Великобагачанської державної нотаріальної контори, [PERSON] є спадкоємницею померлої матері [PERSON] і прийняла у спадщину житловий будинок [ADDRESS] (а.с.8). Дане домоволодіння згідно реєстрового напису від 24.12.1978 року органом БТІ зареєстровано на праві особистої приватної власності за [PERSON] Після укладення шлюбу 20.07.2001 року [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.13; а.с.а.с. 21-22). Відповідач у справі [PERSON], народження [INFO] є дочкою [PERSON] (а.с.а.с.14-15). З домової книги домоволодіння [ADDRESS] та довідки Великобагачанської селищної ради №339 від 12.02.2014 року вбачається, що відповідач у справі [PERSON], 1977 р.н. одна зареєстрована в [ADDRESS] (а.с.а.с.4-7;9); позивач [PERSON] зареєстрована у встановленому законом порядку в квартирі [ADDRESS] (а.с.12). З Актів комісії від 10.01.2014 року та від 11.02.2014 року, які складені з участю сусідів та депутата Великобагачанської селищної ради вбачається, що в будинку [ADDRESS], який належить [PERSON] ніхто не проживає (а.с.а.с.10-11). Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України). З відмітки Великобагачанського РС УДМС України в Полтавській області у домовій книзі домоволодіння [ADDRESS] вбачається, що [PERSON] було оформлено втрату паспорта і зроблено відмітку про її реєстрацію за вищевказаною адресою 21.08.2012 року (а.с.а.с.5-6), при цьому, з цього часу, як вказала позивач, [PERSON] вибула в невідомому напрямку і за вказаною адресою не проживає і комунальних та інших обов'язкових платежів щодо утримання будинку [PERSON] не здійснює. З пояснень позивача [PERSON] в судовому засіданні та матеріалів цивільної справи (позовної заяви та судових повісток) вбачається, що [PERSON] зареєстрована у встановленому законом порядку в селищі [ADDRESS], однак за даною адресою [PERSON] не проживає, судових повісток не отримує, місце її перебування (знаходження) позивачу та суду невідоме. Згідно норм ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України громадянин, які мають у приватній власності будинок (квартиру) і користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати та укладати інші не заборонені законом угоди. При цьому, обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Об'єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України). У відповідності до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає менше шести місяців на рік. Реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Норми ст.6 цього Закону зобов'язують особу протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина друга цієї статті визначає способи захист цивільних прав та інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України, а також з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним в будинку, що йому належить, користуються жилими приміщеннями в обсязі визначеному відповідно до угоди з власником. У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплені принципи непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Зі змісту ст.71 ЖК України (на яку мається посилання у позові) та ст.156 цього Кодексу вбачається, що члени сім'ї власника, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються приміщенням нарівні з власником (власниками) будинку (квартири) та втрачають право користування жилим приміщенням при відсутності (не проживанні) в ньому понад шість місяців без поважної причини. Отже, виходячи з системного аналізу матеріалів справи вбачається, що відповідач у справі [PERSON], який зареєстрована на проживання в житловому будинку [ADDRESS], який належить на праві власності [PERSON], не проживає в цьому будинку з кінця серпня 2012 року, місце її перебування (проживання) не відоме, вона не сплачує комунальні платежі за проживання у вищевказаному домоволодінні та не несе інших витрат щодо утримання цього житлового будинку, що має юридичні наслідки для позивача у справі в частині вчинення юридично значущих дій, пов'язаних з реалізацією свого права власності на цей житловий будинок. Отже, в цій частині позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Що стосується зобов'язання Великобагачанського РС УДМС України в Полтавській області провести зняття з реєстрації [PERSON], то суд вважає, що з урахуванням предмету спору та заявлених позовних вимог, суб'єктного складу учасників судового розгляду та виходячи з норм Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», де однією з підстав для зняття з реєстраційного обліку є рішення суду, що набрало законної сили, то підстав зобов'язувати третю особу по справі, чиї дії не оскаржуються, вчинити таку дію, у суду не має, тому в цій частині позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: partial