Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Згідно позову, з відповідачем позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 2007 року по 30 жовтня 2012 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка з донькою мешкають окремо від відповідача, дитина знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини в достатньому розмірі в добровільному порядку. У звязку з наведеним, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі по 2500 гривень щомісяця, які розраховані позивачкою виходячи із загального розміру витрат, які вона здійснює для виховання дитини протягом 2015 року. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали в повному обсязі вимоги за позовною заявою та фактичні обставини на яких вони ґрунтуються. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково. Не заперечує проти стягнення з нього аліментів, але у розмірі 25% від його заробітку. Пояснив, що він офіційно працевлаштований начальником відділу з продажу в ТОВ «ТПК «АСТАРТА», має постійний заробіток. Просить врахувати наявність у нього іншої дитини від другого шлюбу. На підставі досліджених письмових доказів судом встановлені наступні фактичні обставини: З копії рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська у цивільній справі № 401/9526/12 від 30 жовтня 2012 року (а.с. 7) вбачається, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] з 15 вересня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами розірвано вказаним рішенням, яке набрало законної сили 12 листопада 2012 року. Згідно копії свідоцтва про народження (а.с. 6), сторони мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч. 1 ст. 181 цього ж кодексу, способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 18 цього ж кодексу, суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Вирішуючи вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з того, що відповідач, як батько дитини, згідно ст. 180 Сімейного кодексу України зобовязаний утримати дитину до досягнення нею повноліття. Між сторонами в належній формі договір щодо сплати відповідачем аліментів на утримання дитини не укладався і між сторонами наявний спір щодо розміру аліментів, які відповідач має сплачувати на утримання дитини. За наведених обставин аліменти з відповідача на утримання дитини на підставі ч. 2 ст. 18, ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України підлягають стягненню за рішенням суду. Позивачка просить стягнути аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 цього ж Кодексу, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивачкою не доведені фактичні обставини, з якими закон (ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України) повязує можливість стягувати аліменти у твердій грошовій сумі (нерегулярний, мінливий дохід, отримання частини доходу в натурі, інших обставин, що мають істотне значення). Натомість, відповідачем надана довідка з місця роботи (а.с. 26), за якою він офіційно працевлаштований начальником відділу з продажу в ТОВ «ТПК «АСТАРТА», має постійний заробіток. Таким чином, на думку суду, доцільним та законним є стягнення аліментів на утримання дитини у частці від заробітку (доходу) відповідача. Визначаючи розмір аліментів, які має сплачувати відповідач, суд виходить з того, що згідно ч. 3 ст. 181 цього ж Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За ч. 1 ст. 182 цього ж Кодексу, при визначенні розміру аліментів суд враховує: -стан здоровя та матеріальне становище дитини; -стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; -наявність у платника аліментів іншої дитини, що пілтерджується копією свідцотва про народження (а.с. 36); -інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 цього ж Кодексу, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 цього ж Кодексу, частка заробітку (доходу) матері, батька дитини, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд враховує визначені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України обставини та дійшов висновку, що таким, що буде відповідати як фактичним обставинам справи, так і вимогам закону, з урахуванням визнаних відповідачем меж стягнення, є стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial