Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Згідно позову (з урахуванням зміни предмету позову т. 1 а.с. 106), позивачка [PERSON] просить суд: -визнати недійною довіреність, посвідчену 09 квітня 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровану в нотаріальному реєстру за № 973 від імені [PERSON] на імя [PERSON], з моменту її посвідчення; -визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 26 липня 2013 року в частині відчуження належної позивачці 1/2 частки, укладений на підставі довіреності від імені [PERSON], між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрований в нотаріальному реєстрі за № 737, з моменту його вчинення; -визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]; -скасувати рішення приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за індексним номером 4398416 від 26 липня 2013 року про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS], за номером 1848037 та реєстраційним номером обєкту нерухомого майна 116450512101; -скасувати запис за № 1848037 про державну реєстрацію права власності [PERSON] на 1/2 частку квартири [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером обєкту нерухомого майна 116450512101; -визнати недійсною довіреність, посвідчену 09 квітня 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровану в нотаріальному реєстрі за № 972 від імені [PERSON] на імя [PERSON], з моменту її посвідчення; -визнати недійсним договір комісії № АВВ257905 від 02 жовтня 2013 року, укладений між ПП «МПП Вибір» та [PERSON], що діяв на підставі недійсної довіреності від імені [PERSON], на продаж автомобіля Shevrolet Epika LF69K, 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER], VIN Y6DLF69KE8B112192, двигун Х20D1093991K, колір світло-сірий, тип ТЗ легковий седан В, реєстраційний номер [NUMBER], з моменту його вчинення; -визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля Shevrolet Epika LF69K, 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER], VIN Y6DLF69KE8B112192, двигун Х20D1093991K, колір світло-сірий, тип ТЗ легковий седан В, реєстраційний номер [NUMBER], укладений між Приватним підприємством «МПП Вибір» та [PERSON], на підставі якого видана довідка-рахунок серії ААВ за № 257905 від 02 жовтня 2013 року, з дня його оформлення; -скасувати запис про державну реєстрацію права власності [PERSON] на автомобіль Shevrolet Epika LF69K, 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER], VIN Y6DLF69KE8B112192, двигун Х20D1093991K, колір світло-сірий, тип ТЗ легковий седан В, реєстраційний номер [NUMBER], в компютерній базі даних Центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Дніпропетровськ та Солонянського району № 1 ДАІ ГУ УМВС України в Дніпропетровській області, поновивши запис про державну реєстрацію права власності на вказаний автомобіль за позивачкою, в компютерній базі даних Центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Дніпропетровськ та Солонянського району № 1 ДАІ ГУ УМВС України в Дніпропетровській області; -зобовязати [PERSON] повернути позивачці автомобіль Shevrolet Epika LF69K, 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER], VIN Y6DLF69KE8B112192, двигун Х20D1093991K, колір світло-сірий, тип ТЗ легковий седан В, реєстраційний номер [NUMBER], ключі від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) в триденний строк з моменту набрання рішенням законної сили; -стягнути з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь позивачки відшкодування моральної шкоди в розмірі 6000 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що за період спільного проживання [PERSON] та [PERSON] за спільні кошти за договором купівлі-продажу від 27 грудня 2000 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] придбали у спільну часткову власність квартиру [ADDRESS]. Право власності позивачки на 1/2 частину квартири було зареєстроване КП ДМБТІ. В жовтні 2013 року позивачці стало відомо про те, що відповідач [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої 09 квітня 2013 року приватним нотаріусом [PERSON] за реєстром № 973, продав своїй матері [PERSON] як свою частку квартири так і частку квартири, яка належала позивачці. Договір купівлі-продажу 26 липня 2013 року був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] за реєстром № 737. Вказана довіреність, за твердженням позивачки, є недійсною, оскільки позивачкою не видавалася, не підписувалася, та в довіреності значиться паспорт, який позивачкою був втрачений ще в 2006 році. Договір купівлі-продажу належної позивачці частки квартири також є недійсним, оскільки укладений на підставі недійсної довіреності. Нотаріус [PERSON], яка діяла як державний реєстратор, на підставі прийнятого рішення за індексним номером 4398416 від 26 липня 2013 року внесла до Державного реєстру прав запис про право власності відповідача [PERSON] на спірну квартиру за номером 1848037 за реєстраційним номером обєкту нерухомого майна 116450512101. Оскільки чинним законодавством визначено, що скасування запису про реєстрацію права власності можливе лише у випадку скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності, позивачка вважає, що суд має скасувати зазначене рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності. Окрім цього, в жовтні 2013 року позивачці також стало відомо про те, що відповідач [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої 09 квітня 2013 року приватним нотаріусом [PERSON] за реєстром № 972, зняв 02 жовтня 2013 року з реєстраційного обліку зареєстрований на позивачку автомобіль Chevrolet Еріса LF69K, реєстраційний номер [NUMBER], який вона придбала 22 лютого 2008 року в ТОВ «УкрАвтоЗАЗ-Сервіс». За твердженням позивачки вказана довіреність також є недійсною, оскільки нею не видавалася, не підписувалася, та в довіреності зазначений паспорт, який позивачкою був втрачений ще в 2006 році. Використовуючи недійсну довіреність [PERSON] продав [PERSON] вказаний автомобіль. Продаж автомобіля було здійснено торговельною організацією ПП «МПП Вибір» на підставі договору комісії № ААВ257905 від 02 жовтня 2013 року, укладеного між [PERSON], який діяв від імені на підставі вказаної довіреності. Згідно п. 2 договору комісії, комісіонер самостійно здійснює продаж транспортного засобу шляхом укладання угоди купівлі-продажу або оформлення іншого документу, передбаченого чинним законодавством України, з третьою особою покупцем. В подальшому ПП «МПП Вибір» оформило угоду купівлі-продажу спірного автомобілю у вигляді довідки-рахунку серії ААВ за № 257905 від 02 жовтня 2013 року, укладеного вказаною між торговельною організацією та [PERSON] Отже, вказаний договір комісії, укладений на підставі недійсної довіреності також є недійсним з моменту його вчинення. Позивачка вважає, що відновлення її порушеного права підлягає шляхом визнання у судовому порядку її права власності на автомобіль та поновлення реєстраційного запису в комп'ютерній базі даних Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Дніпропетровськ та Солонянського району № 1 ДАІ ГУ УМВС України в Дніпропетровській області. Крім цього, позивачка наголошує на тому, що її право власності на частку квартири відповідачі [PERSON] не визнають, тому тільки рішенням суду має бути визнано її право власності на квартиру, яке є правовстановлюючим документом. Право власності на нерухоме майно не поновляється за попереднім правочином, це не передбачено діючим законодавством України та комп'ютерною програмою, якою користуються реєстратори під час здійснення реєстраційних дій і визнання за позивачкою права власності на частину квартири є єдиним способом в подальшому здійснити реєстрацію її права власності на неї вже за рішенням суду, яке і буде правовстановлюючим документом. Позивачка стверджує, що діяннями відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] їй спричинена моральна шкода, грошове відшкодування якої позивачка оцінює в 6000 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали в повному обсязі позовні вимоги та доводи позовної заяви, на яких вони ґрунтуються. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в суді заперечили проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Пояснили, що після розірвання шлюбу між сторонами приблизно навесні 2013 року позивачка запропонувала відповідачу розділити спільне майно не доводячи до суду без зайвих витрат. За досягнутою домовленістю позивачка передала позивачу оспорювані довіреності, а він передав останній в якості компенсації вартості її частки в спільному майні 25000 доларів США. Наполягають на тому, що позивачка особисто підписала оспорювані довіреності, однак навмисно зміненим почерком. З висновками судових почеркознавчих експертиз вони не погоджуються. Просять у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Відповідач приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] в судовому засіданні вирішення спору залишає на розсуд суду в залежності від тих фактичних обставин, які будуть встановлені. Підтвердила той факт, що нею 26 липня 2013 року був посвідчений оспорюваний договір купівлі-продажу квартири, на підставі якого нею було прийняте рішення про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за [PERSON] а також був внесений запис про право власності до відповідного реєстру. Зазначає, що для скасування запису про державну реєстрацію права власності [PERSON] на 1/2 частку спірної квартири спочатку треба скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Оскільки рішення про реєстрацію приймалося на весь обєкт в цілому, тоді і скасування може бути тільки стосовно всього обєкта. Технічної можливості стосовно проведення скасування реєстраційних дій на 1/2 частку немає (т. 1 а.с. 112). Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] надав суду письмові пояснення по суті позовних вимог, за якими підтвердив той факт, що ним 09 квітня 2013 року до нього особисто звернулася [PERSON] щодо посвідчення двох довіреностей на розпорядження автомобілем та квартирою. Особу довірителя ним було встановлено на підставі паспорту серії АЕ № 896146, виданого Амур-Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 26 листопада 1997 року. Будь яких сумнівів щодо особи [PERSON] у нього не виникло. Після перевірки дієздатності позивачки, встановлення її волі, розяснення відповідних положень законодавства, ним були посвідчені оскаржувані довіреності. [PERSON] підписала довіреності особисто в його присутності. Наполягає на тому, що ним довіреності було посвідчено у відповідності до вимог діючого законодавства України. Решта учасників розгляду до суду не зявилися, письмові пояснення по суті позовних вимог суду не надали, про причини неявки суд не повідомили. За ухвалою суду справа розглянута за їх відсутності. Визначаючи правовідносини, що склалися між сторонами, суд виходить з наступного. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом (т. 1 а.с. 72-82), встановлені наступні фактичні обставини, які на підставі ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають повторному доказуванню. Так, судом апеляційної інстанції було встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 27 грудня 2000 року [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира № 149, що знаходиться у м. Дніпропетровську, вул. Богомаза, б. 188-а. 26 липня 2013 року [PERSON], який діяв в своїх інтересах та в інтересах [PERSON], як представник по довіреності, посвідченій приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 09 квітня 2013 року за р.№ 973 від імені [PERSON], продав своїй матері [PERSON] вказану квартиру. Також [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу автомобіля № 0488/08 від 22 лютого 2008 року належав автомобіль Chevrolet Еріса LF69K, 2008 року випуску. Вказаний автомобіль [PERSON], діючи на підставі довіреності від 09 квітня 2013 року, посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованої в реєстрі за № 972, від імені [PERSON] 02 жовтня 2013 року зняв з реєстраційного обліку та продав своєму батькові [PERSON]. Продаж автомобіля було здійснено торгівельною організацією ПП «МПП Вибір» на підставі договору комісії № ААВ257905 від 02 жовтня 2013 року, укладеного з [PERSON], що діяв від імені позивача на підставі довіреності від 09 квітня 2013 року. Згідно п. 2 договору комісії комісіонер самостійно здійснює продаж транспортного засобу шляхом укладання угоди купівлі-продажу або оформлення іншого документу, передбаченого чинним законодавством України з третьою особою покупцем. В подальшому ПП «МПП Вибір» оформило угоду - купівлю-продаж спірного автомобіля у вигляді довідки-рахунку серії ААВ за № 257905 від 02 жовтня 2013 року, укладеного між торгівельною організацією та [PERSON]. В ході розгляду справи була проведена судова почеркознавча експертиза, відповідно до висновку № 35-14 від 14 лютого 2014 року якої, встановлено, що підписи від імені [PERSON] в графі «Підпис» в першому та другому примірнику довіреностей від 09 квітня 2013 року, зареєстрованих в реєстрі за № 973 та № 972 виконані не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням справжньому підпису [PERSON] Тотожний результат згідно експертизи і щодо двох підписів в реєстрі нотаріальних дій за 2013 рік, зареєстрованих за № 973, № 973. Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання недійними довіреностей, посвідчених 09 квітня 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованих в нотаріальному реєстру за № 972 та № 973 від імені [PERSON] на імя [PERSON] суд виходить з наступного. Як визначено ч. 3 ст. 244 ЦК України, довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Позивачка, котра вказана в довіреностях як особа, що їх видала, згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України може заперечувати дійсність довіреностей на підставах, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За ч.ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. При цьому суд,

Outcome: partial