Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Звернувшись до суду із вищезазначеним позовом, [PERSON], яка є правонаступником [PERSON], з урахуванням уточнень (а.с.173), просить суд: - поділити спільне майно в натурі, виділивши позивачу в окремий об'єкт нерухомого майна належні на праві спільної часткової власності 13/50 часток житлового будинку, розташованого за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Короленківська, 72, які складаються з: житловий будинок В-1 квартира №3, загальною площею 42,5 кв.м, житловою площею 31,0 кв.м, в тому числі: приміщення Ш, площею 3,7 кв.м; приміщення 3-1, площею 7,8 кв.м; приміщення 3-2 (житлова кімната), площею 22,4 кв.м; приміщення 3-3 (житлова кімната) площею 8,6 кв.м; а також будівлі та споруди, що розміщені на земельній ділянці: нежитлова прибудова літ в2-1; гараж літ.3-1; підвал під 3-1 літ.п/д; вбиральня літ К-1, сарай літ Ж-1, ворота з хвірткою №7, огорожа №8, зливна яма №16; - визнати за позивачем право власності в цілому на окремий обєкт нерухомого майна - житловий будинок, розташований за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Короленківська, 72, який складається з: житловий будинок загальною площею 42,5 кв.м, житловою площею 31,0 кв.м, в тому числі: приміщення Ш, площею 3,7 кв.м; приміщення 3-1, площею 7,8 кв.м; приміщення 3-2 (житлова кімната), площею 22,4 кв.м; приміщення 3-3 (житлова кімната) площею 8,6 кв.м; а також будівлі та споруди, що розміщені на земельній ділянці: нежитлова прибудова літ в2-1; гараж літ.3-1; підвал під 3-1 літ.п/д; вбиральня літ К-1, сарай літ Ж-1, ворота з хвірткою №7, огорожа №8, зливна яма №16; - визначити порядок користування земельною ділянкою у відповідності до часток співвласників житлового будинку, виділивши позивачу в особисте користування земельну ділянку, загальною площею 0,0227 га. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, позивачу, на праві спільної часткової власності належить 13/50 часток житлового будинку, розташованого за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Короленківська, 72. Співвласниками вказаного будинку є: відповідач [PERSON] та відповідач [PERSON]. На підставі ч.3 ст.358, ст.364 ЦК України позивач має бажання поділити спільне майно та виділити в натурі ту частку майна, яка належить позивачу. Разом з цим, співвласники вищевказаного майна не можуть дійти згоди щодо поділу будинку, що змушує позивача звернутись до суду, та, просити суд поділити спільне майно, а також визначити порядок користування земельною ділянкою у відповідності до часток співвласників житлового будинку, виділивши позивачу в особисте користування земельну ділянку, загальною площею 0,0227 га. В судовому засіданні позивач та представник позивача (кожен) підтримали позов, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. В судовому засіданні відповідач [PERSON] проти задоволення позову не заперечував. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчого комітету Заводської районної у м. Дніпродзержинську ради в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, та, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено судом в ході розгляду справи, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим 28.09.2015р. державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори (а.с.157), позивач [PERSON] є власником 13/50 частин домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами №72, А-1 житловий будинок житлова площа 47,3 нв.м, загальна площа 73.9 кв.м., В-1 житловий будинок житлова площа 80,2 кв.м, загальна площа 107,7 кв.м (всього по домоволодінню загальна площа 181,6 кв.м.), Б-1 сарай; Ж-1 сарай; П-1 сарай; Н-1 навіс; З-1 гараж; М-1 гараж; Л-1 гараж; Р-1 погріб; О-1 погріб; І-1 підвал; Г-1 вбиральня; Е-1 вбиральня; К-1 вбиральня; №1-5,7-9,14 огорожі; №15,16 зливні ями; І-П тротуари, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ вул.Короленківська. Згідно інформаційної довідки, наданої ОКП «Дніпродзержинське БТІ», співвласниками вищевказаного будинку є: відповідач [PERSON], якому належить 12/25 частин вказаного будинку, та, відповідач [PERSON], якому належить 13/50 частин вищевказаного будинку. В судовому засіданні представник позивача, посилаючись на те, що, згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи існує технічна можливість виділу в натурі частки позивача, просив суд виділити позивачу в окремий об'єкт нерухомого майна 13/50 часток вищевказаного житлового будинку, врахувавши при цьому фактичний порядок користування позивачем вищевказаним будинком, та, без стягнення грошової компенсації, зазначеної у висновку експерта, оскільки на момент обстеження будинку експертом, останній встановив відсутність сараю Б-1, вбиральні Г-1, сараю П-1, навісу Н-1, вбиральні Е-1. Згідно ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991р. «Про практику застосування законодавства, що регулює права власності громадян на житловий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Як зазначено у Висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 03.04.2013р. (спр. № № 6-12цс13), ухваленої за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, аналіз положень ст.ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно до своєї частки в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки житлового будинку та нежитлових приміщень, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану житлового будинку, перетворення в результаті переобладнання житлових приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як жилі через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина житлового будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію й зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. При цьому, згідно роз'яснень, наданих у п.20 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 6 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», самочинним будівництвом є: нове будівництво, реконструкція зі зміною площі та зайняттям земельної ділянки, прибудови, надбудови) об'єкта нерухомості, здійснене у разі відмови у видачі документів, які надають право виконувати будівельні роботи (повідомлення про початок будівельних робіт, реєстрація декларації про початок виконання будівельних робіт, видача технічних умов, видача вихідних даних тощо). Згідно роз'яснень, наданих у п.6 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 6 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Це майно не є об'єктом права власності, воно не може бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку; на нього не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, у тому числі продаж його з прилюдних торгів. Як зазначено у Висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові (спр. № 6-130цс13), ухваленої за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, у розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений обєкт, а і обєкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого обєкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій обєкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Обєкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) обєкти не є обєктами права власності (ч. 2 ст. 376 ЦК України), а тому не можуть бути предметом поділу (виділу) згідно із нормами ст. ст. 364, 367 ЦК України. Як зазначено експертом у Висновку судової будівельно-технічної експертизи (а.с.125), на земельній ділянці, якою користується співвласник [PERSON] збудовані нежитлова прибудова, площею 5,66 кв.м, та навіс площею 19,7 кв.м, які не зазначені в технічному паспорті вищевказаного будинку, як об'єкти власності. Будівлі та споруди, а саме: новозбудовані нежитлова прибудова, навіс не введені в експлуатацію; сарай Б-1, вбиральня Г-1, сарай П-1, навіс Н-1, вбиральня Е-1 зруйновані; відсутні ганок, огорожа №1, зливна яма №15, тротуар №П не можуть бути враховані при поділі домоволодіння, та їх наявність або відсутність суттєво впливає на частки, розрахунок компенсації, вартість часток. З вищевикладеного суд вбачає, що, на час розгляду справи житловий будинок, розташований за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Короленківська, 72, є обєктом нерухомого майна, до складу якого входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) обєкти. Вказана обставина, в свою чергу, дає підстави суду дійти висновку, що, житловий будинок, розташований за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Короленківська, 72, не є обєктом права власності, а тому не може бути предметом поділу (виділу) згідно із нормами ст. ст. 364, 367 ЦК України. Таким чином, вищенаведені обставини, та, надані суду докази, дають підстави суду дійти висновку, що, даний позов є передчасним, та таким, що задоволенню не підлягає у повному обсязі. При цьому, відмовляючи у задоволенні позову, суд, на підставі ст.88 ЦПК України, вважає необхідним судові витрати по справі покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed