Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 32415,19 грн. за кредитним договором б/н від 24.12.2013 року, яка складається з такого: - 2598,61 грн. - заборгованість за кредитом; - 24796,81 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3000,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; - штрафи: 500,00 грн. - фіксована частина, 1519,77 грн. - процентна складова, а також понесені ним судові витрати, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 24.12.2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509,526,1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконала. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 21.02. 2017 року має заборгованість у розмірі 32415,19 грн., яка складається з такого: - 2598,61 грн. - заборгованість за кредитом; - 24796,81 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3000,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; - штрафи: 500,00 грн. - фіксована частина, 1519,77 грн. - процентна складова. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПриватБанк». Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підтримав з підстав наведених у позовній заяві, пояснивши, що право позивача на зміну процентної ставки передбачено Умовами та правилами надання банківських послуг. Просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» визнала частково, факт укладення кредитного договору та розмір заборгованості за тілом кредиту не оспорювала. Не погодилась із розміром процентів, нарахованих позивачем, а також зі штрафними санкціями. У зв'язку з чим, просила в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні підтримав заперечення [PERSON] проти позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», а також вважав, що позивачем пропущено строк позовної давності. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків. Так, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Частиною 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути уклепаний лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що згідно із кредитним договором б/н від 24 грудня 2013 року, укладеним між позивачем та [PERSON], остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.6-31). Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється на рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Згідно із довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки клієнта [PERSON] (а.с.99) 24.12.2013 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 1600,00 грн., 15.02.2014 року кредитний ліміт збільшено до 2600,00 грн. Надання позивачем кредитних коштів відповідачу підтверджується випискою по картрахунку [PERSON] (а.с.66-70). Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків та комісії за користування кредитом та інших витрат. Так, відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. [PERSON] взяті на себе зобов'язання за договором належним чином не виконала, останній платіж здійснила 10 квітня 2014 року, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4-5), а також випискою по картрахунку [PERSON] (а.с.66-70). Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за Договором (а.с.4-5) вбачається, що станом на 21.02.2017 року заборгованість за кредитом складає 2598,61 грн., заборгованість за процентами складає 24796,81 грн., заборгованість за комісією та пенею складає 3000,00 грн., заборгованість по судовим штрафам складає 2019,77 грн., загальна сума заборгованості складає 32415,19 грн. При цьому, із розрахунку заборгованості вбачається, що з 01 вересня 2014 року по 21 лютого 2017 року проценти за користування кредитними коштами нараховувались позивачем у розмірі більшому ніж 2,5% місяць. Статтею 1056-1 ЦК України (в редакції чинній на момент укладення кредитного договору) встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (ч.1). Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпеченням, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч.2). Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною (ч.3). У разі застосування змінюваною процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договору періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовується нова ставка. У кредитному договору встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом в будь-якій момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника (ч.4). Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи Банку не містять зазначення періодів, протягом яких процентна ставка може бути змінена, а також не містять зазначення порядку розрахунку процентної ставки, який дозволяв би точно визначити розмір процентної ставки за кредитом в будь-якій момент часу протягом строку дії кредитного договору. Отже погоджена сторонами процентна ставка по кредиту 2,5 % на місяць є фіксованою та не може бути змінена протягом усього строку кредитного договору. Тож, проценти за користування кредитом, за період з 01 вересня 2014 року по 21 лютого 2017 року виходячи з процентною ставки 2,5% на місць повинні дорівнювати: -з 01.09.2014 року по 21.02.2017 року - 2598,61 грн. х 0,0833% (30%/360 днів) х 905 днів прострочки = 1951,95 грн. До цієї суми слід додати проценти, нараховані позивачем до 01.09.2014 року у розмірі 582,71 грн. Тож, загальний розмір процентів за користування кредитом складає: 1951,95 грн. + 582,71 грн. = 2534,66 грн. Суд також вважає неправомірним нарахування позивачем за даним Договором неустойки (штрафів) у розмірі 2019,77 грн. нарахованих при подачі позову, оскільки 02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -УП). Відповідно до ст. 2 Закону № 1669-УП на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція (ч.1). Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції (ч.2). Відповідно до ч.1, ч.2 ч.3 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 -УП цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. На виконання абзацу 3 п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». 02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Пунктом 1 та 3 вказаного розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053». Як встановлено судом, відповідач зареєстрована у с. Катеринівка Костянтинівського району\~ Донецької області, яке відповідно до розпорядження КМУ від 02.12.2015 року входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. За таких обставин, суд вважає, що відповідач звільняється від сплати неустойки (штрафів) у розмірі 2019,77 грн. на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитним договором б/н від 24.12.2013 року, а тому в задоволенні позовних вимог в частині стягнення судових штрафів слід відмовити. Крім того, позивач ані в позовній заяві, ані в розрахунку заборгованості за Договором не зазначив яку суму з нарахованих 3000,00 грн. складає пеня, а яку комісія. Відсутність розрахунку та відсутність розмежування позовних вимог в цій частині позбавляє суд можливості зробити висновок щодо правильності нарахування пені та комісії та наявності підстав для стягнення зазначеної суми з відповідача. Тому, у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за пенею та комісією у розмірі 3000,00 грн. слід також відмовити. Таким чином, без врахування нарахованої комісії та пені, а також штрафів, загальний розмір заборгованості відповідача за договором б/н від 24.12.2013 року становить 5133,27 грн., та складається з такого: 2598,61 грн. - заборгованість за кредитом; 2534,66 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 24.12.2013 року у загальному розмірі 5133,27 грн. При цьому, суд не приймає до уваги доводи сторони відповідача про те, що позивачем пропущено строк позовної давності та вважає їх безпідставними, з огляду на таке. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Як встановлено судом, відповідачу в рамках кредитного договору б/н від 24.12.2013 року видана кредитна картка, яка мала термін дії 10.2016 року (а.с.99), останній платіж за кредитним договором відповідач здійснила 10.04.2014 року (а.с. 4-5, 66). Позивач позов про стягнення заборгованості пред'явив до суду 03.04.2017 року, тобто в межах позовної давності. Тож, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» слід задовольнити частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд пропорційно до розміру задоволених вимог присуджує стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1600,00 грн. (мінімальний розмір судового збору, встановлений Законом України «Про судовий збір»).

Outcome: partial