Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

Згідно позовної заяви [PERSON], усних пояснень в судовому засіданні, а також його представника, сторони є батьками трьох дітей: сина [PERSON], [INFO], який на теперішній час повнолітній, сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано, він проживає в Обухівському районі Київської області в м. Українка, з літа 2014 року біля нього проживає син [PERSON], який знаходиться на його утриманні. Оскільки відповідачка матеріальної допомоги на утримання сина не надавала, 19 травня 2015 року порушив означений позов і просить стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини заробітку. Також зазначив, що під час знаходження справи в суді йому стало відомо, що 20 травня 2015 року відповідачка за місцем роботи ЗОШ №1 м. Нетішин подала заяву про відрахування з 20 травня 2015 року 1/6 частини належної їй заробітної плати на утримання сина [PERSON] до настання повноліття. Декілька днів тому отримав на карточку 800 грн., проте бажає, щоб аліменти стягувалися за виконавчим листом, оскільки допускає, що відповідачка в любий час може відізвати заяву з місця роботи. Просить також стягнути з відповідачки витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн. Відповідачка та її представник позов не визнали і пояснили, що син [PERSON] дійсно проживає біля позивача з вересня 2014 року, вона в добровільному порядку, починаючи з 20 травня 2015 року надає матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON], тому позов вважає безпідставним і в його задоволенні просить відмовити. Також просить стягнути з позивача витрати на правову допомогу в розмірі 850 грн. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до змісту ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 187 Сімейного кодексу України один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. Така заява може бути ним відкликана. Так, згідно свідоцтва про народження сторони є батьками сина [PERSON], [INFO]. Поясненнями сторін встановлено, що син [PERSON] проживає біля позивача. Позивач згідно самого позову, його пояснень в суді вимагає стягнення аліментів з відповідачки в примусовому порядку, оскільки допускає, що відповідачка в любий час може відізвати заяву з місця роботи про переказ щомісячних коштів на утримання сина [PERSON]. Тому суд вважає, що його вимоги щодо примусового стягнення аліментів ґрунтуються на вимогах ст. 3 ЦПК України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексам, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 400 грн. Відповідно до змісту статті 84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до змісту ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, в задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Так, правова допомога позивачу надавалася [PERSON] - фахівцем в галузі права відповідно до довіреності від 31 березня 2015 року. Мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1218 грн., у погодинному розмірі - 07 грн. 30 коп. Відповідно розмір компенсації витрат на правову допомогу при розгляді даної справи у погодинному розмірі не може перевищувати 487 грн. 20 коп. (1218 грн. * 40%) та бути нижчим 7 грн. 30 коп. Згідно акту прийомки виконаних робіт (надання правової допомоги) від 09 липня 2015 року надання правової допомоги [PERSON] включає надання консультації, підготовка позову до суду, участь у судових засіданнях. Згідно журналу судових засідань такі мали місце 08 червня 2015року на протязі 3 хв., 26 червня 2015 року на протязі 15 хв., 09 липня 2015 року біля 2 год. З урахуванням обставин справи, враховуючи характер спірних правовідносин, незначну ступінь складності справи, граничний ( максимальний ) та мінімальний розміри компенсації витрат на правову допомогу у погодинному розмірі, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості суд вважає необхідним визначити витрати на правову допомогу за розгляд справи саме в розмірі 400 грн. З відповідачки підлягає також стягненню на користь держави судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved