Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 16.10.2020 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якій, з урахуванням заяви від 17.12.2020 року, просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , на два місяці, після набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] помер рідний брат позивача [PERSON] , [INFO] . Інших спадкоємців у померлого не було. На момент смерті [PERSON] проживав сам у власній квартирі [ADDRESS] . При покупці зазначеної квартири померлий знявся з реєстрації попереднього місця проживання але не зареєструвався за новим місцем проживання. Після смерті брата, позивач протягом 6 місяців спадщину не відкрив, так як перебував за межами України починаючи з 13.11.2017 року. Після повернення в Україну звернувся до ПНХМНО Херсонської області Маршалової Л.В. з метою вступу у спадщину, проте у прийнятті заяви позивачу було відмовлено в зв`язку з пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. ІІ. Виклад позиції відповідача. 17.11.2020 року Остапенко О.І. діючи в інтересах ХМР на підставі довіреності надала відзив на позовну заяву за змістом якої просила в задоволенні позову відмовити. Представник вказав, що позивач усно звернувся до нотаріальної контори лише 28.09.2020 року, тоді як [PERSON] помер [INFO] , однак вмотивованої постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії не отримав. Крім того, [PERSON] помер [INFO] , в той час як позивач був відсутній в Україні з 13.11.2017 року, тобто майже три місяці після смерті спадкодавця він мав можливість звернутись до нотаріуса із відповідною заявою, але не зробив цього, в матеріалах справи немає доказів відсутності спадкоємців першої черги у померлого. Таким чином, позивачем було пропущено визначений законодавством строк на прийняття спадщини без наявності поважних причин, а тому відсутні підстави для задоволення позовної заяви про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. ІІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.10.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 30.11.2020 року. Ухвалою Херсонського\~міського суду\~Херсонської області\~від 30.11.2020\~року витребувано у Приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Херсонської області Маршалової Л.В. копії матеріалів спадкової справи. У підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 08.12.2020 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08.12.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу\~до судового\~розгляду по суті на 17.12.2020\~року. У судове засідання позивач не з`явився, 17.12.2020 року [PERSON] діючи в інтересах позивача на підставі ордеру подав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. У час призначений до розгляду справи інші учасники справи у судове засідання не з`явились. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем їх проживання або місцезнаходженням, направлення СМС-повідомлення, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, враховуючи згоду позивача(представника) на розгляд справи у його відсутності, та наявності в матеріалах справи відзиву у якому викладена позиція відповідача щодо заявленого позову та відсутності поважних причин неприбуття у це судове засідання представника відповідача і не зазначення таких причин для відкладення розгляду справи, суд постановив розглянути справу за відсутності учасників справи, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , про що 28.08.2017 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області зроблено актовий запис №1098 та видано свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] . Батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , про що 17.08.1971 року міським бюро ЗАГС м. Херсона зроблено актовий запис №3196 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено записом про народження від 31.07.1975 року. Згідно довідки №25/1, виданої 03.10.2020 року ПП «Жилтранс» станом на 12.10.2020 року за адресою: [ADDRESS] зареєстрованих немає. На день смерті [PERSON] , [INFO] , проживав за вказаною адресою без реєстрації. 31.07.2012 року [PERSON] , [INFO] знявся з реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 26.07.2012 року ПН ХМНО Оліфіренко В.Л., померлий [PERSON] , [INFO] , набув у власність квартиру [ADDRESS] . Вказане додатково підтверджено витягом про державну реєстрацію прав №35147755 від 13.08.2012 року. Листом №187/01-16 від 28.09.2020 року позивача повідомлено, що у встановлений законом строк він заяву про прийняття спадщини не подав та на момент смерті зареєстрованим за адресою померлого не був, а тому пропустив строк для прийняття спадщини. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №61837911 від 28.09.2020 інформація про підготовку до видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] відсутня. V. Оцінка Суду. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.ст.1217, 1218 ЦК України). Частинами 1, 2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за законом є ті фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. За статтею 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1262 ЦК України визначено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька так і з боку матері. За ч. ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємцю, який пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Згідно Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», вбачається що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Подібна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц, від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, у позивача у порядку другої черги виникло право на прийняття спадщини за законом, що відкрилась після рідного брата [PERSON] , померлого [INFO] . Як встановлено із матеріалів спадкової справи інших спадкоємців за законом, які б звернулися до нотаріуса із відповідними заявами немає. Також відсутні в матеріалах спадкової справи і заповіти, які б спадкодавець оформив за життя. Листом №187/01-16 від 28.09.2020 року позивача повідомлено, що у встановлений законом строк він заяву про прийняття спадщини не подав та на момент смерті зареєстрованим за адресою померлого не був, а тому пропустив строк для прийняття спадщини. Вказаний лист нотаріуса, хоч і не відповідає вимогам Закону України «Про нотаріат», щодо відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, однак сприймається судом як доказ у справі про відмову у видачі свідоцтва про прийняття спадщини позивачу через пропуск строку на вчинення такої дії. Таким чином, судом встановлено, що у встановлений законом строк для прийняття спадщини позивач не звернувся із відповідною заявою до нотаріальної контори. В обґрунтування не вчинення відповідної дії у передбачені Законом строки позивач вказує про наявність у нього істотних труднощів для вчинення цих дій, однією із поважних причин не вчинення такої дії зазначає відсутність його на території України через виїзд за кордон з 13.11.2017 року, у зв`язку із чим не мав можливості подати заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З документів наданих суду, а саме ксерокопія закордонного паспорта вбачається, що позивач покинув територію України 13.11.2017 року. Отже не мав можливості з об`єктивних причин здійснити відповідні дії пов`язанні із зверненням до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний період. У відповідності до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила вказаної статті можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави і ці обставини визнані судом поважними. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року при розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини судам слід перевіряти наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Предметом доказування у справі є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Враховуючи, що Законодавець не визначив переліку причин, які є поважними при пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, суд у кожному конкретному випадку, виходячи з аналізу конкретних обставин пропуску строку, вирішує питання про те, чи є причина його пропуску поважною. Тобто, питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника, інших осіб, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором. Так, причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення дій у визначений законом строк, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, протягом строку, який пропущено, що підтверджується належними і допустимими засобами доказування. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для сторони на вчинення певної дій. Відповідно до ч. 2 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. В ході розгляду справи доведено, що позивачем пропущено строк на подання заяви про прийняття спадщини, у зв`язку із перебуванням за межами України. За таких\~обставин,\~враховуючи,\~що як\~на підставу\~пропуску визначеного\~законом строку\~для прийняття\~спадщини позивач\~посилається на\~тривалу відсутність\~на території\~України,\~що знайшло\~підтвердження доказами\~наявними в\~матеріалах справи,\~з огляду\~на встановлені\~під час\~судового розгляду\~обставини,\~суд визнає\~поважними причини\~пропуску строку\~позивачем для\~звернення із\~заявою про\~прийняття спадщини\~до нотаріальної\~контори і\~вважає за\~належне визначити\~позивачу додатковий\~строк для\~подання ним\~заяву про\~прийняття спадщини\~після померлого\~ [INFO] [PERSON] ,\~тривалістю в\~два місяці\~з дня\~набрання рішенням\~законної сили,\~який суд\~вважає достатнім\~для подання\~відповідної заяви.\~Враховуючи обставини\~справи, задоволення позову не зачіпає та не порушує прав інших спадкоємців померлого в силу їх відсутності. З огляду на викладене позов підлягає задоволенню. VІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VIІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Позивачем не заявлено вимогу про стягнення судових витрат з відповідача.

Outcome: approved