Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Згідно позовної заяви та пояснень представника позивача в судовому засіданні, 12.01.2015 року між [PERSON] та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений договір про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» №300131/154826/1-15 на один місяць в національній валюті, згідно якого банк прийняв від нього на вкладний рахунок грошові кошти в сумі 715000 гривень на строк з 12.01.2015 року по 12.02.2015 року зі сплатою процентів за час користування коштами вкладу в розмірі 22,50% річних. 12.02.2015 року термін дії договору закінчився і на вимогу [PERSON] частина банківського вкладу та відсотки на загальну суму 310000 гривень були перераховані відповідачем на вказані ним банківські рахунки. Незважаючи на неодноразові усні та письмові вимоги [PERSON] про виплату суми залишку на банківському рахунку, на даний час банк не повернув йому грошові кошти в сумі 415000 грн., чим порушив умови договору та його права. Неповертаючи грошові кошти банк продовжує користуватися ними, тому зобов'язаний сплатити позивачу відсотки встановлені договором в розмірі 22,50 % річних за 5 місяців, що пройшли з дати закінчення дії договору - з 12.02.2015 року, що становить 38906 гривень 25 копійок (415000 грн. х (22,50 %/12 місяців х 5 місяців), 3% річних за прострочення виконання зобов'язання за договором, що становить 5187 гривень 15 копійок (415000 грн. х (3%/12 місяців х 5 місяців) та інфляційне збільшення суми заборгованості, що становить 151377 гривень 10 копійок. На підставі наведеного, представник позивача позивача просить стягнути з відповідача АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь [PERSON] заборгованість за видачу вкладу за договором про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» №300131/154826/1-15 від 12.01.2015 року в сумі 415000 гривень, 22,50 % річних, встановлених договором за фактичне користування грошовими коштами, в розмірі 38906 гривень 25 копійок, 3 % річних за прострочення виконання зобовязання в розмірі 5187 грвень 50 копійок, індекс інфляції з 12.02.2015 року по 16.07.2015 року в розмірі 151377 гривень 10 копійок. Також представник позивача не заперечував про заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.01.2015 року між публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений договір про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» №300131/154826/1-15 строком на 1 місяць в національній валюті, згідно умов якого позивач вніс, а банк прийняв грошові кошти в національній валюті на вкладний рахунок у сумі 715000 гривень на строк з 12.01.2015 року по 12.02.2015 року. За час користування коштами вкладу протягом зазначеного строку банк нараховує і виплачує вкладнику проценти за ставкою 22,50 % річних. Капіталізація процентів нарахованих на вклад не проводиться. Згідно п.3 договору, виплата процентів, нарахованих на вклад здійснюється банком у день закінчення строку, визначеного п.1 договору-заяви у порядку та на умовах, викладених у п.п. 4.2, 4.3.1 Основих умов, одночасно з поверненням суми вкладу. Факт внесення позивачем коштів в сумі 715000 гривень на вкладний рахунок підтверджується меморіальним ордером № 39491 від 12.01.2015 року. Після закінчення терміну дії договору позивач звертався до відповідача із заявами про повернення банківського вкладу і на його вимогу станом на 17.02.2015 року банк повернув йому частину суми вкладу в розмірі 300000 гривень та нараховані проценти в розмірі 10379 гривень 76 копійок, залишок на рахунку становить 415000 гривень, що підтверджується виписками по особовому рахунку [PERSON] Станом на день розгляду справи відповідач свої зобов'язання за договором не виконав та не повернув позивачу суму вкладу в розмірі 415000 гривень. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно ч.ч.1, 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Таким чином, проценти за користування вкладом повинні бути виплачені вкладникові на момент видачі вкладу, тобто з врахування також і періоду прострочення виконання строку, визначеного в договорі. Пунктом 2 договору про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» №300131/154826/1-15 від 12.01.2015 року визначено, що за час користування коштами вкладу протягом строку з 12.01.2015 року по 12.02.2015 року банк нараховує і виплачує вкладнику проценти за ставкою 22,50 % річних. Після закінчення дії договору - з 12.02.2015 року банк продовжує користуватися коштами позивача в сумі 415000 гривень. Згідно розрахунків проведених позивачем, за 5 місяців фактичного користування вищевказаною сумою коштів розмір процентів - 22,50 % річних, що встановлені договором, становить 38906 гривень 25 копійок (415000 грн. х (22,50 %/12 місяців х 5 місяців). Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610, ч.1 ст.612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» не виконало свої зобов'язання за договором про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» №300131/154826/1-15 від 12.01.2015 року та не повернуло [PERSON] частину суми вкладу в розмірі 415000 грн., продовжує користуватися цими грошима, тому вказана сума коштів та проценти за фактичне користування банківським вкладом в розмірі 38906 гривень 25 копійок підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно розрахунків проведених позивачем, за 5 місяців фактичного користування банком грошовими коштами [PERSON] в сумі 415000 гривень, що пройшли з дати закінчення дії договору з 12.02.2015 року - 3% річних за прострочення виконання зобов'язання за договором становить 5187 гривень 15 копійок (415000 грн. х (3%/12 місяців х 5 місяців), інфляційні втрати з 12.02.2015 року по 16.07.2015 року становлять 151377 гривень 10 копійок. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вказані суми коштів підлягають стягненню з відповідача, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на користь позивача. Згідно ст.79, ч.3 ст.88 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору, згідно п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів». Враховуючи наведене, а також те, що позов задоволено повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 3654 гривні. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved