Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

Звернувшись до суду з заявою, [PERSON] просить встановити факт народження 29 вересня 2017 року в Україні у м. Донецьку Донецької області дитини жіночої статі [PERSON], матірю якої є громадянка України\~ [PERSON], [INFO], батьком громадянин України [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що вона 29 вересня 2017 року у медичному закладі м. Донецька народила дитину жіночої статті -\~ дочку [PERSON], про що їй було видано медичне свідоцтво про народження № 1590 від 17.10.2017 року. Крім того, у Київському відділі ЗАЦС м. Донецька нею було отримано свідоцтво про народження дитини. \~ Проте, у подальшому їм стало відомо, що свідоцтво про народження дитини, видане на не підконтрольній Україні території є незаконним та не створює правових насідків на території України відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та постанови ВРУ від 17.03.2015 року № 2245-УШ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями». \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З метою реєстрації факту народження дитини та отримання свідоцтва про народження дитини, вона звернулись до Костянтинівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану, однак у реєстрації та отриманні свідоцтва про народження дитини їм було відмовлено на підставі невідповідності медичного свідоцтва про народження дитини встановленим вимогам законодавства України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Народження дитини на тимчасово окупованій території України унеможливлює здійснення в законодавчо визначеному порядку реєстрації народження дитини, як на те зобовязує ст. 144 СК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заявник [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не зявились, в заяві про встановлення факту народження дитини просили розглянути справу у їх відсутність. Представник заінтересованої особи\~Костянтинівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, відзив на заяву [PERSON] не надав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що вимоги [PERSON]\~ підлягають задоволенню з таких підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою ВРУ № 789-ХП від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу після народження і з моменту народження має право на імя і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобовязань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч.1 ст. 144 СК України батьки зобовязані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в державному органі реєстрації актів цивільного стану. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» - державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження (ч.3). Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження (абз.1 ч.4) та за відсутності документа закладу охорони здоровя або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження (абз.5 ч.4). Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. \~Згідно п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь - якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника (ч.1).Справи про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду (ч.2).У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків (ч.3). Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання (ч.4). Копія судового рішення видається учасникам справи, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи (ч.5). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Судом встановлено, що заявником у даній справі є громадянка України [PERSON], [INFO], уродженка м. Донецька Донецької області, що підтверджується копією паспорту серії ВК 492794, виданим 20 травня 2008\~ року Київським РВ ДМУ ГУМВС України в м. Донецькій області (а.с.7-8). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ За твердженням заявника, вона 29 вересня 2017\~року в медичному закладі м. Донецька Донецької області народила дитину жіночої статті дочку [PERSON]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підтвердження факту народження дитини заявником надані: - дублікат медичного свідоцтва про народження №1590 від 17 жовтня 2017 року, виданий Центром охорони материнства та дитинства м.Донецька Донецької області (а.с.11); - копія свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], виданого 17 жовтня 2017 року Київським відділом ЗАЦС м. Донецька, відповідно до якого матірю дитини є [PERSON], батьком [PERSON]В (а.с.12); - копії протоколів УЗД вагітної [PERSON] від 07.06.2017 року, 26.07.2017 року, 11.09.2017 року, 21.09.2017 року, (а.с.26, 27,15,13); - копія результатів досліджень біофізичного профілю плоду [PERSON] від 09.08.2017 року (а.с.16-17); - копія обмінної карти пологового будинку, пологового відділення лікарні. Талон 1 Відомості жіночої консультації про вагітну [PERSON] (а.с.18-20); - копія протоколу УЗД в 1-му триместрі [PERSON] від 29.03.2017 року (а.с.22); - копія результатів комбінованого скринінгу 1 триместру вагітної [PERSON] від 29.03.2017 року (а.с.23); - копія протоколу УЗД ІІ триместру вагітності [PERSON] від 12.05.2017 року (а.с.24); - копія результатів біохімічного скринінгу 2 триместру вагітної [PERSON] від 31.05.2017 року (а.с.25); - спільна заява [PERSON], [PERSON] про визнання батьківства щодо дочки [PERSON], посвідчена приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] (а.с.28); - фототаблиця із зображенням заявника та дитини (а.с.29). Даючи оцінку допустимості дублікату медичного свідоцтва про народження № 1590 від 17.10.2017 року, як документу, що виданий установою на тимчасово окупованій території України, суд керується ч.2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Крім того, суд враховує норму статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» якою встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки вищезазначеного доказу, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Loizidou v.Turkev», «Cyprus v.Turkev», а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v.the Republik of Moldova and\~ Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПО наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди маж бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження дитини для реалізації особистих майнових та немайнових прав заявників, суд, як виняток, приймає до уваги дублікат медичного свідоцтва про народження № 1590 від 17 жовтня 2017 року та оцінює його в сукупності з медичними документами [PERSON] під час вагітності, копією свідоцтва про народження дитини, фототаблицею із зображенням заявника та дитини, та вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити, встановивши факт народження 29 вересня 2017 року у м. Донецьку Донецької області Україна громадянкою України [PERSON] від громадянина України [PERSON] дитини жіночої статі [PERSON], що надасть заявнику можливість отримати видане державним органом України свідоцтво про народження дитини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved