Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

Звенигородське обєднане управління Пенсійного фонду України в Черкаській області звернулося до Ватутінського міського суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про повернення безпідставно набутих (отриманих) коштів в розмірі 2\~036,93 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач зняла з карткового рахунку своєї матері, [PERSON], грошові кошти, перераховані їй як пенсія за березень 2017 року, хоча оскільки вона померла 25.02.2017 року, права на отримання пенсії за березень 2017 року вже не мала. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 29.05.2017 року № 5288/15, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав заявлених у позовній заяві. Додатково надала суду докази, які підтверджують приналежність карткового рахунку на який було перераховано грошові кошти у розмірі 2\~036,93 грн., про стягнення яких заявлено позов, [PERSON] Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не зявилась. Відповідно до телефонограми від 31.05.2017 року позов визнає, просить суд справу розглядати у її відсутність. Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України обовязком суду є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Установлено, що на обліку в Звенигородському ОУПФУ Черкаської області перебувала [PERSON], [INFO], яка проживала за адресою: [INFO] б[ADDRESS], та отримувала пенсію на картковий рахунок в АТ «Ощадбанк». Відповідно до заяви [PERSON] від 09.06.2016 року належні їй суми пенсії перераховувались на її поточний рахунок № 26254510255426, який відкрито у філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк». З даних свідоцтва про смерть серія І-СР № 298213, виданого 28.02.2017\~року Ватутінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, вбачається, що [PERSON], померла 25.02.2017 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ватутінського міського управління юстиції у Черкаській області складено відповідний актовий запис №\~46. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється у разі смерті пенсіонера. Згідно розпорядження головного спеціаліста Ватутінського сектору з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій від 03.03.2017 року припинено виплату пенсії [PERSON] з 01.03.2017 року у звязку зі смертю 25.02.2017 року. Листом від 06.03.2017 року за № 2224/10 позивач звернувся до АТ\~«Ощадбанк» про повернення пенсії, нарахованої по списку [PERSON] за березень 2017 року у розмірі 2\~063,93 грн., у звязку із її смертю. У відповідь, АТ\~«Ощадбанк» повідомив позивача листом від 07.03.2017\~року № 121.17-10/210-01, що сума вказана у листі до повернення не відповідає сумі фінансування. Відповідно до списку № 1 Звенигородського ОУПФУ зарахування пенсій, соціальних допомог на поточні рахунки в ТВБВ м. Ватутіне за період з 04 березня по 25 березня 2017 року, відомості якого перевірено уповноваженим працівником банківської установи, крім інших платежів, 07.03.2017 року на рахунок [PERSON] № 26254510255426 було зараховано 2\~036,93 грн. У подальшому, позивач 14.03.2017 року звернувся з листом № 2448/13 до відповідача про необхідність повернення коштів, які були нараховані за березень 2017 року в сумі 2\~036,93 грн. на картковий рахунок [PERSON], і які були зняті відповідачем без належної на те правової підстави. Відповідно до напису, виконаного від руки, на вказаному листі «повідомлення отримала 14.03.2017, кошти поверну до 25.03.2017». Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з ч. 2 ст. 1212 ЦК України передбачено, що положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Як слідує з правової позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові по справі № 6-3090цс15 від 02.03.2016 року, який згідно з ч. 1 ст.\~360-7 ЦПК України повинен враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні норм права, положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондикційного зобовязання. Характерною особливістю кондикційних зобовязань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобовязання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобовязання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондиційному зобовязанні не має правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним. Кондикційне зобовязання виникає за наявності таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. З приписів ч. 2 ст. 1214 ЦК України, глави 13 ЦК України (зокрема ст.ст.\~179, 181, 190, 192 ЦК України) випливає, що норми ст. 1212 ЦК України повною мірою стосуються і випадків безпідставного набуття або збереження грошей. Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобовязаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. За змістом ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набута пенсія, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові по справі № 6-91цс14 від 02.07.2014 року, до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Водночас, як встановлено у судовому засіданні, відповідач, не будучи отримувачем пенсійної виплати [PERSON], зняла з її карткового рахунку пенсійні кошти за березень 2017 року у розмірі 2\~036,93 грн., після смерті останньої, що були перераховані 07.03.2017 року. За вказаних обставин суд вбачає недобросовісність з боку набувача [PERSON] щодо набуття коштів, про стягнення яких заявлено позов, а тому не застосовує до спірних правовідносин положення ст. 1215 ЦК України, та стягує з неї на користь позивача грошові кошти у розмірі 2\~036\~(дві тисячі тридцять шість) грн. 93 коп., як такі, що набуті без достатньої правової підстави. Положеннями п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З огляду на вказане, при задоволенні даного позову суд стягує з [PERSON] у дохід держави судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн., від сплати яких позивач звільнений. На підставі викладеного,

Outcome: approved