Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. 1. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави , згідно якого просить суд звернути стягнення на предмет застави автомобіль марки Hyundai Santa Fe, 2008 року випуску, колір чорний, державний номер [NUMBER], шасі [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] шляхом передачі у власність Товариству з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» в рахунок погашення зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11344069000 від 08.05.2008 року, що складають 289 551,39 грн., в тому числі сума боргу за кредитним договором - 226 379,65 грн, сума річних - 11 331,39 грн, сума збитків, завданих інфляцією - 51 840,94 грн. 2. Позов мотивований тим, що 08.05.2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11344069000, відповідно до п.1.1 якого Банк зобов`язується надати Позичальнику, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти (кредит) в сумі 38990,00 доларів США та сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, зазначених договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 196899,50 грн за курсом НБУ на день укладання договору. Пунктом 2.1 вказаного договору визначено, що Позичальник передає в заставу банку, а банк приймає наступне рухоме майно: автомобіль марки Hyundai Santa Fe, 2008 року випуску, колір чорний, державний номер [NUMBER], шасі [NUMBER], який є власністю Позичальника. Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» набуло статусу Заставодержателя відносно предмета застави - автомобіль марки Hyundai Santa Fe, 2008 року випуску, колір чорний, державний номер [NUMBER], шасі [NUMBER], про що зроблено запис в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. 17 листопада 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» та ПАТ «Укрсиббанк» укладено договір факторингу №46, відповідно до якого право грошової вимоги за договором споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11344069000 від 08.05.2008 року перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія». Станом на дату факторингу сума заборгованості [PERSON] перед новим кредитором за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11344069000 від 08.05.2008 року становить 381 338,56 грн., з яких: 223 433,81 грн. - сума простроченого основного боргу, 2 432,96 грн. - сума нарахованих процентів, 155 471,79 грн. - сума прострочених процентів. Представник позивача зазначає в позові, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 13.03.2015 року стягнуто на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором №11344069000 від 08.05.2008 року у розмірі 154 958,90 грн., яке боржником не виконане. На підставі викладеного, позивач вважає, що є підстави для стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 226 379,65 грн., суми річних - 11 331,39 грн, суми збитків, завданих інфляцією - 51 840,94 грн. 3. Відповідач 30.10.2018 року надав до суду відзив (заперечення) на позов, просив суд відмовити у задоволенні позову (а.с.50-51), посилаючись на те , що: - банк не мав права укладати Договір факторингу №46 від 17.11.2016 року та передавати будь-які права на вказаний автомобіль, розпорядження Держмінфіну №231/2009 не передбачає передачу уступного права фізичних осіб; - автомобіль марки Hyundai Santa Fe, 2008 року випуску, колір чорний, державний номер [NUMBER], шасі [NUMBER] був арештований патрульною поліцією у м.Миколаїв та направлений на спеціальний майданчик. 4. Представник позивача 09.11.2018 року надав до суду відповідь на відзив (заперечення) (а.с.62), просив суд задовольнити позов, посилаючись на те, що форма заперечення відповідача не відповідає змісту вимог ЦПК та набуття Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» статусу Заставодержателя відносно предмета застави - автомобіль марки Hyundai Santa Fe, 2008 року випуску, колір чорний, державний номер [NUMBER], шасі [NUMBER] ґрунтується на вимогах законодавства. Також представник відповідача зазначив у відповіді на відзив, що посилання відповідача на розпорядження Держмінфіну №231 /2009 , яке набуло чинності 25.09.2015 року взагалі жодним чином не відноситься до правовідносин між Банком та позивачем, які відбулись у 2016 році, шляхом укладення договору факторингу. 5. Представник позивача 28.03.2019 року надав до суду додаткові пояснення (а.с.111), згідно яких зазначає, що: - посилання відповідача про те , що він станом на 17.03.2014 року в касу банку вніс обов`язки в розмірі 395 323,00 грн. не підтверджено жодними документами, до справи не долучено квитанції про сплату боргу на підтвердження платежів; - законодавчо відсутні підстави щодо неможливості укладання Договору факторингу при наявності арешту на користь першого стягувача; - рішення суду про стягнення з відповідача боргу за кредитним договором не виконано, тому станом 13.03.2015 року є безспірний факт наявності заборгованості за кредитним договором. 6. Відповідач 18.04.2019 року надав до суду додаткові пояснення (а.с.116), посилаючись на те , що предмет застави - автомобіль марки Hyundai Santa Fe, 2008 року випуску, колір чорний, державний номер [NUMBER], шасі [NUMBER] вилучений та реалізований ПАТ «Укрсиббанк». ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 7. Представник позивача 30.10.2018, 05.11.2018, 09.11.2018, 18.12.2018, 16.01.2019, 22.01.2019, 27.02.2019 надав до суду заяви про розгляд справи без його участі (а.с.52-53, 58-59, 64, 77, 87, 89, 102). 8. Відповідач 01.11.2018 року надав до суду заяву про продовження підготовчого судового засідання та відкладення судового засідання (а.с.56). 9. Представник позивача 2011.2018, 11.12.2018 надав до суду заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а. с.66-67, 75-76). 10. Відповідач 25.02.2019 року надав до суду заяву про долучення копій документів (а.с.95). 11. Відповідач 14.06.2019 року надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав (а.с.134). ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 12. Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 01.09.2018 року справу прийнято до свого провадження та відкрито провадження у справі (а.с.33-34). 13. Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 22.11.2018 року підготовче провадження у справ закрито, відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача щодо проведення судового засідання в режимі відео конференції (а.с.169-170). 14. Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 27.12.2018 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача щодо проведення судового засідання в режимі відео конференції ( а.с.80-81). ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 15. Судом встановлено, що 08.05.2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11344069000, відповідно до п.1.1 якого Банк зобов`язується надати Позичальнику, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти (кредит) в сумі 38990,00 доларів США та сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, зазначених договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 196899,50 грн за курсом НБУ на день укладання договору (а.с.4-8). 16. Пунктом 2.1 вказаного договору визначено, що Позичальник передає в заставу банку, а банк приймає наступне рухоме майно: автомобіль марки Hyundai Santa Fe, 2008 року випуску, колір чорний, державний номер [NUMBER], шасі [NUMBER], який є власністю Позичальника, про що зроблено запис в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (а.с.9). 17. Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» набуло статусу Заставодержателя відносно предмета застави - автомобіля марки Hyundai Santa Fe, 2008 року випуску, колір чорний, державний номер [NUMBER], шасі [NUMBER], про що зроблено запис в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (а.с.10). 18. 17 листопада 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» та ПАТ «Укрсиббанк» укладено договір факторингу №46, відповідно до якого право грошової вимоги за договором споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11344069000 від 08.05.2008 року перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» (а.с.11-14, 15-17). 19. Станом на дату факторингу сума заборгованості [PERSON] перед новим кредитором за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11344069000 від 08.05.2008 року становить 381 338,56 грн., з яких: 223 433,81 грн. - сума простроченого основного боргу, 2 432,96 грн. - сума нарахованих процентів, 155 471,79 грн. - сума прострочених процентів. 20. Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 13.03.2015 року стягнуто на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором №11344069000 від 08.05.2008 року у розмірі 154 958,90 грн. (а.с.18), яке боржником не виконане. 21. Згідно копій актів огляду та тимчасового затримання від 29.07.2017 року вбачається, що автомобіль марки Hyundai Santa Fe, 2008 року випуску, колір чорний, державний номер [NUMBER], шасі [NUMBER] арештований патрульною поліцією у м.Миколаїв та направлений на спеціальний майданчик (а.с.96-97). V. Оцінка Суду. 22. Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. 23. Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 24. Відповідно до ст.1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. 25. Згідно положень ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 26. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. 27. Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. 28. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч.2 ст.1056-1 ЦК України). 29. Згідно ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. 30. Згідно з ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. 31. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. 32. У силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 ЦК України). 33. Як визначено ст.589 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення. Включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставного майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимог, якщо інше не встановлено договором. 34. У Постанові ВСУ від 30.03.2016 року №6-1851цс15 зазначено, що можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачено лише ст.ст.335, 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ст.1 ст.328 ЦК України). 35. Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне у позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. 36. Відповідно до ч.1 ст.19 ЗУ «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання, необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. 37 . Згідно ч.1 ст.20 Закону зазначено , що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Частинами 6,7 даної статті визначено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна на яке звернено стягнення проводиться державним виконавцем, приватним виконавцем на підставі виконавчого листа, суду або наказу господарського суду або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. 38. Статтею 21 Закону визначено процедуру реалізації заставленого майна, а саме реалізація заставленого майна здійснюється шляхом його продажу на аукціонах (публічних торгах), у тому числі у формі електронних торгів, якщо інше не передбачено договором. 39. Виходячи із системного аналізу змісту положень ст.ст.19, 20, 21 ЗУ «Про заставу», ст.ст.328, 335, 376, 392 ЦК України у спірних правовідносинах перехід до заставодержателя права власності на предмет застави в судовому порядку може відбутися за наслідком проведення публічних торгів, оскільки процедура звернення стягнення на предмет застави в судовому порядку регулюється нормами закону та не допускає застосування договірних чи інших умов про перехід права власності. 40. Частини 1, 2 ст.591 ЦК України вказують, що реалізація предмета застави, на який звернено стягнення, проводиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів визначається в порядку, встановленому договором або законом. Якщо звернення стягнення здійснюється за рішенням суду, суд у своєму рішенні може визначити початкову ціну предмета застави. 41. Статтями 590 ЦК України, ст.20 ЗУ «Про заставу», ст.ст.24-26 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачений чіткий порядок такого звернення стягнення на майно шляхом реалізації заставленого майна шляхом проведення публічних торгів. Отже, при застосуванні судової процедури звернення на предмет застави , законодавець не допускає можливості використання договірних умов, якими врегульована процедура передачі предмету застави від власника до заставодержателя. 42. При зверненні до суду з зазначеним позовом позивачем обрано спосіб звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання за ним права власності на предмет застави за рішенням суду. 43. Разом з тим, суд звертає увагу на те , що можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у ст.ст.335, 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших, не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч.1 ст.328 ЦК України). 44. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed