Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

Згідно позовної заяви [PERSON], 27 вересня 1992 року сторони зареєстрували шлюб, від шлюбу мають двох дітей - дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося по тій причині, що через різницю поглядів на життя почали виникати непорозуміння та конфлікти, це призвело до напружених, відчужених відносин, хоча проживають разом, однак по відношенню один до одного є зовсім чужими людьми, зі сторони відповідача мала місце подружня зрада, втрачено почуття поваги та любові один до одного, тривалий час немає спільних інтересів, шлюб має формальний характер, сімя остаточно розпалася, подальше подружнє життя, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. У звязку із зазначеними обставинами позивач просить шлюб розірвати, після розлучення залишити їй набуте в шлюбі прізвище [PERSON], стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Позивач в судове засідання не зявилася, згідно поданої заяви просить справу розглядати у її відсутність, позов підтримує, просить строк для примирення не надавати, оскільки таке не неможливе, шлюб має формальний характер, збереження шлюбу суперечить її інтересам, спору відносно місця проживання дітей та майна немає. Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву згідно якої просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення згідно вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України. Просить строк для примирення не надавати, оскільки таке є неможливим, шлюб має формальний характер, збереження шлюбу в подальшому буде суперечити його інтересам. Спору відносно місця проживання дітей та майна немає. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ч. 1 ст. 55, ч.ч. 3, 4 ст. 56, ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110, ст. 112, ст. 113 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається; дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом; шлюб припиняється внаслідок його розірвання; позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення; особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія ІІ-БВ № 293471, виданого 27 вересня 1992 року, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 27 вересня 1992 року у Відділі записів актів громадянського стану Виконавчого комітету Летичівської районної ради народних депутатів Хмельницької області, актовий запис №66, прізвище дружини після укладення шлюбу [PERSON]. Із позовної заяви, заяв позивача та відповідача вбачається, що сторони припинили шлюбні відносини, шлюб для них обох є формальністю, примирення між ними не можливе, тому суд вважає вказані обставини такими, які свідчать, що їх сім'я розпалась і подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам, після розірвання шлюбу позивачу слід залишити прізвище, що набуте в шлюбі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вказані обставини, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому на користь позивача з відповідача слід стягнути 551,20 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved