Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

З позову [PERSON] вбачається, що 26.10.2013 року помер його батько [PERSON], зареєстрований та проживав на момент смерті за адресою: село Якимове Великобагачанського району Полтавської області, вулиця Дружби (колишня Жовтнева) №26, сам. До складу спадкового майна поряд з іншим увійшов житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: с. Якимове Великобагачанського району Полтавської області, вулиця Дружби (колишня Жовтнева) №26 та складається в цілому відповідно до технічного паспорта з житлового будинку (літ. А-1), літньої кухні (літ. Б,б), сараю (літ. В), гаража (літ. Г), сараю (літ. Д), погріба (літ. д), сараю (літ. Е), сараю (літ. Ж), сараю (літ. З), колодязя №1. Як зазначає позивач, даний житловий будинок з господарськими будівлями належав його батькові на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, яке було видане виконкомом Якимівської сільської ради народних депутатів від 14.01.1988 року, про що позивачу у своїй довідці повідомило Полтавське БТІ, але на сьогодні дане свідоцтво втрачене. Позивач вказує, що його батько за життя також оформив право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями площею 0,0875 га та отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯЛ № 748792 від 04.06.2010 року на своє імя. Позивач вказує, що він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті його батька [PERSON], який помер 26.10.2013 року, також він є спадкоємцем за заповітом, спадщину він прийняв шляхом подання заяви в шестимісячний строк до приватного нотаріуса [PERSON], спадкоємцем першої черги за законом після смерті його батька також є сестра позивача [PERSON], але вона від прийняття спадщини відмовилась, інших спадкоємців першої черги немає. Як зазначає позивач, коли він звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, то нотаріус відмовила йому в звязку з тим, що на житловий будинок немає свідоцтва про право власності на імя його батька, дубліката правовстановлюючого документа позивач не може отримати на померлу людину. Посилаючись на вищевказані обставини та на те, що в позасудовому порядку отримати правовстановлюючі документи на спадкове майно (житловий будинок з господарськими будівлями) не можливо, так як на померлого документи не видаються, позивач змушений звернутися до суду з відповідним позовом (а.с.а.с.2-3). В судове засідання позивач [PERSON] подав письмову заяву про підтримання заявлених позовних вимог та про розгляд справи на підставі письмових доказів у справі (а.с.45). Представник відповідача [PERSON] селищної ради Великобагачанського району Полтавської області в судове засідання не зявився, від даної селищної ради надійшов лист про розгляд справи у відсутність їх представника, рішення просять прийняти згідно діючого законодавства (а.с.37). Третя особа у справі [PERSON] повідомлена про день і час розгляду справи (а.с.43), нею до суду подана письмова заява про не заперечення щодо задоволення позовних вимог [PERSON] (а.с.44). У звязку з цими обставинами, суд вирішив за можливе розглянути справу у відсутність сторін та третьої особи у справі, на підставі наявних у справі доказів, враховуючи положення ст.197 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами). Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] селищної ради Великобагачанського району Полтавської області, третя особа [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України). У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (обєкт), щодо якої виник спір. Судом встановлено, що мати позивача по справі [PERSON] [PERSON] (а.с.6), останнім місцем реєстрації та проживання якої було с. Якимове Великобагачанського району Полтавської області, вулиця Дружби (колишня Жовтнева) №26, померла 05 серпня 2008 року, про що Якимівською сільською радою Великобагачанського району Полтавської області видано свідоцтво про смерть (а.с.4). Батько позивача по справі [PERSON] [PERSON] (а.с.6), останнім місцем реєстрації та проживання якого було с. Якимове Великобагачанського району Полтавської області, вулиця Дружби (колишня Жовтнева) №26, помер 26 жовтня 2013 року, про що виконавчим комітетом Якимівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області видано свідоцтво про смерть (а.с.5). З заповіту, складеного [PERSON] 18.03.2005 року та посвідченого секретарем Якимівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, реєстровий номер 16, вбачається, що [PERSON] все належне йому майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, заповідав [PERSON] (а.с.42). Суд перевірив і встановив, що згідно даних Спадкового реєстру, даний заповіт є чинним (а.с.40). Частиною 2 ст.123 ЦК України (в редакції 1963 року), чинного на той час визначено, що розмір частки члена колгоспного двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Згідно довідки, виданої [PERSON] селищною радою Великобагачанського району Полтавської області №211 від 01.11.2017 року вбачається, що в домоволодінні в с. Якимове по вул. Дружби (Жовтнева), 26 згідно запису погосподарської книги №1, обєкт погосподарського обліку №0094-1 за 2011-2015 роки зареєстровані станом на 26.10.2013 рік: голова домогосподарства [PERSON], [INFO], помер 26.10.20013 року (а.с.7). Згідно довідки, виданої [PERSON] селищною радою Великобагачанського району Полтавської області №212 від 01.11.2017 року вбачається, що в домоволодінні в с. Якимове по вул. Дружби (Жовтнева), 26 згідно запису погосподарської книги №3, особовий рахунок №96 за 1991-1995 роки на 15.04.1991 рік відносилось до колгоспного двору. Членами колгоспного двору на 15.04.1991 рік значились: голова домогосподарства [PERSON], [INFO], дружина [PERSON], [INFO] (а.с.8). Як вбачається з довідки, що видана [PERSON] селищною радою Великобагачанського району Полтавської області №213 від 01.11.2017 року, в домоволодінні в с. Якимове по вул. Дружби (Жовтнева), 26 згідно запису погосподарської книги №1, особовий рахунок №69 за 2006-2010 роки станом на 05.08.2008 року зареєстровані: голова домогосподарства [PERSON], [INFO], дружина [PERSON], [INFO], померла 05.08.2008 року (а.с.9). [PERSON] на день смерті, тобто на 26.10.2013 року, був зареєстрований та проживав по вул. Дружби (Жовтнева), 26 в с. Якимове Великобагачанського району Полтавської області. На день смерті [PERSON] за вказаною адресою інші особи, крім померлого, не проживали та не зареєстровані (а.с.10). Згідно довідки, виданої [PERSON] селищною радою Великобагачанського району Полтавської області №215 від 01.11.2017 року вбачається, що вул. Жовтнева в с. Якимове Великобагачанського району Полтавської області перейменована на вул. Дружби, згідно розпорядження сільського голови №7 від 19.02.2016 року (а.с.11). З державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ від 04.06.2010 року вбачається, що [PERSON] оформив право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями площею 0,0875 га та отримав вказаний Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯЛ № 748\~792 від 04.06.2010 року на своє імя (а.с.12). З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 02.08.2017 року вбачається, що домоволодіння (житловий будинок з надвірними будівлями) за адресою: с. Якимове Великобагачанського району Полтавської області, вул. Дружби, 26 складається в цілому відповідно до технічного паспорту з житлового будинку (літ. А-1), літньої кухні (літ. Б,б), сараю (літ. В), гаража (літ. Г), сараю (літ. Д), погріба (літ. д), сараю (літ. Е), сараю (літ. Ж), сараю (літ. З), колодязя №1 (а.с.а.с.13-15). З листа Полтавського БТІ «Інвентаризатор» від 30.08.2017 року №8527 вбачається, що згідно технічного паспорту станом на 02.08.2017 року на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: Великобагачанський район с. Якимове, вул. Дружби (колишня Жовтнева), 26 відповідає наступним характеристикам: житловий будинок літ «А-1» загальною площею 58,3 кв.м., житловою площею 24,1 кв.м. Господарські будівлі та споруди: літня кухня літ. Б,б, сарай літ. В, гараж літ. Г, сарай літ. Д, погріб літ.д, сарай літ.Е, сарай літ.Ж, сарай літ.З, колодязь питний №1. Загальна та житлова площі по житловому будинку А-1 змінилися в звязку з оздобленням стін, уточненням лінійних розмірів, що не являється самочинним переплануванням згідно Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна затвердженої наказом Державного Комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001 року зі змінами. Сарай літ.Ж, сарай літ.З збудовані та не являються самочинним будівництвом згідно Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна затвердженої наказом Державного Комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001 року зі змінами (а.с.16). З листа Полтавського БТІ «Інвентаризатор» від 30.08.2017 року №8528 вбачається, що станом на лютий місяць 2004 року в реєстровій книзі №1 за реєстровим №38 зареєстровано право власності за гр. [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Якимівської сільської ради народних депутатів від 14.01.1988 р. (а.с.17). Приватний нотаріус [PERSON] нотаріального округу [PERSON] постановою від 03.08.2017 року за вихідним №1193 відмовила позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в с. Якимове Великобагачанського району Полтавської області, вул. Дружби (Жовтнева), 26, що залишився після смерті [PERSON] у звязку з відсутністю у заявника правовстановлюючого документа на даний житловий будинок (а.с.18). З повідомлення приватного нотаріуса [PERSON] нотаріального округу [PERSON] №1721/01-16 від 08.11.2017 року, з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та копій документів зі спадкової справи вбачається, що після смерті 26.10.2013 року [PERSON], останнім місцем проживання якого було с. Якимове Великобагачанського району Полтавської області, вул. Дружби (Жовтнева), 26, заяву про прийняття спадщини згідно заповіту, посвідченого Якимівською сільською радою 18.03.2005 року, зареєстрованого в реєстрі за №16 (а.с.42), подав син померлого [PERSON] Дочка померлого [PERSON] спадщину не приймала; інших заяв про прийняття/відмову від прийняття спадщини не надходило та відсутні претензії кредиторів; свідоцтво про право на спадщину видано спадкоємцю 16.02.2016 року (а.с.а.с.38-42). З інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо житлового будинку №26 з надвірними будівлями, що розташований по вулиці Дружби (Жовтнева) в с. Якимове Великобагачанського району Полтавської області вбачається, що відомості щодо вказаного домоволодіння відсутні (а.с.а.с.33-34). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті. Право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті (ст.1223 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220,1222,1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК). Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст.1297 ЦК України). Відповідно до ст.1233 ЦК України заповіт це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто (ст.1234 ЦК). За нормою ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право у будь-яких час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить (ч.2 ст.1254 ЦК). В цьому контексті слід зазначити, що Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11.02.2014 року у справі №1-1/2014 вказав про те, що субєкт права власності, яким є заповідач (спадкодавець), на випадок своєї смерті має право шляхом вчинення заповіту розпоряджатися своєю власністю спадщиною, до складу якої законом віднесені усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті (статті 318,1218,1233,1235,1236 ЦК України); заповідач має право призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин; заповідач має право на визначення обсягу спадщини, що має спадкуватися за заповітом, на заповідальний відказ, на покладення на спадкоємця інших обовязків, а також право на скасування заповіту тощо (частина перша статті 1235, статті 1236,1237,1240,1254 Кодексу). Як вказав Конституційний Суд України, за своєю юридичною природою свобода розпорядження власністю шляхом вчинення заповіту (свобода заповіту) є одним із основоположних принципів спадкового права, при цьому, вона є абсолютною. Також, Кодексом визначені певні обмеження волі заповідача щодо права розпорядження власністю (обмеження принципу свободи заповіту) шляхом установлення права окремої категорії осіб на обовязкову частку у спадщині. З урахуванням сукупності досліджених матеріалів справи, а також виходячи з положень ст.ст.10,11,60,61 ЦПК України вбачається, що в матеріалах даної цивільної справи відсутні докази оскарження будь-якою особою вищевказаного заповіту від 18.03.2005 року та докази визнання недійсним даного заповіту, згідно даних Спадкового реєстру, вказаний заповіт [PERSON] є чинним. Крім цього, згідно положень ст.1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт; заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожен новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Отже, з досліджених матеріалів справи вбачається, що спадкоємцем за заповітом після померлого 26.10.2013 року [PERSON] є позивач у справі [PERSON], який прийняв спадщину у встановленому законом порядку та є належним спадкоємцем майна, однак в даний час, з урахуванням підстав відмови нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину (у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок), позивач [PERSON] не може оформити своє право на спадкове майно після смерті [PERSON], тому змушений звернутися до суду з відповідним позовом. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Аналогічні положення містяться у ч.1 ст.15 ЦК України та ст.3 ЦПК України. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК). Зі змісту п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та того, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 10.02.2016 року у справі №6-2124цс15, оскільки відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон повязує виникнення у особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст.392 цього Кодексу. Також, у постанові від 23.12.2014 року у справі №3-199гс14 Верховний Суд України зазначив, що за змістом ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інший спосіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правоустановчого документу. При цьому, передумовою для застосування положень ст.392 ЦК України є відсутність іншого, крім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права. Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, виходячи з підстав, які викладені нотаріусом у постанові про відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії, з урахуванням принципу юридичної визначеності та враховуючи вищевказану практику Верховного Суду України щодо права власності, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] селищної ради Великобагачанського району Полтавської області, третя особа [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування. На підставі викладеного та

Outcome: approved