Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

Звертаючись до суду позивачка на підставі вимог статті 183, 192 СК України заявляє вимоги, а саме: - змінити розмір стягнення аліментів та стягнути з [PERSON], на користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня вступу рішення в законну силу і до досягнення дитиною. В мотивування позовних вимог позивачка зазначила: Згідно рішення Дергачівського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2006 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на неповнолітню дитину у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня вступу рішення в законну силу і до досягнення дитиною. На сьогоднішній день відбулися зміни у законодавстві. З огляду на те, що змінилися обставини, позивачка вважає, що в інтересах неповнолітньої дитини слід змінити розмір аліментів, визначений за рішенням суду і стягнути їх в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач своїх заперечень суду не надав. Позивачка на позові наполягала, який визнав відповідач,що вказали в заяві наданої суду. У разі визнання позову ухвалення рішення відбувається у порядку, визначеному ст.206 ч.4 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.. Відповідно до вимог статті 180 СК України визначено: Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 ч.3 СК України визначено: За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Вимогами статті 182 СК України визначено: Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України визначено: Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 СК України визначено: Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Статтею 192 ч.1 СК України визначено: Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 39 ч.1 п.5 Закону України «Про виконавче провадження визначено: Виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

Outcome: approved