Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Звернувшись до суду із зазначеним позовом [PERSON] вказує на те, що з 30.01.1993 року по 23.03.2001 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. Від цього шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Після розлучення, тобто з 23.03.2001 року по червень 2015 року вона продовжувала проживати з відповідачем однією сім»єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. В період перебування у шлюбі, згідно договору купівлі-продажу від 28.12.2000 року на імя відповідача [PERSON] вони придбали житловий будинок в смт. Ладан по вул.Удайська, 4, а в період спільного проживання однією сім»єю без шлюбу вони\~придбали транспортні засоби: автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 1993 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], та автомобіль марки ЗАЗ 1102, 1994 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Уточнивши позовні вимоги та посилаючись на положення ст.ст. 60, 70, 74 Сімейного Кодексу України, позивачка просить суд : - визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] житловий будинок, придбаний відповідно до договору купівлі-продажу за реєстровим №1122 від 28.12.2000 року на імя [PERSON], що знаходиться за адресою: Чернігівська область, Прилуцький район, селище [PERSON], вулиця Удайська, 4. - визнати за [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: Чернігівська область, Прилуцький район, селище [PERSON], вулиця Удайська, 4.\~\~\~\~ - встановити факт проживання однією сім»єю\~ [PERSON] та [PERSON], як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з 23 березня 2001 року по червень 2015 року. - визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] транспортні засоби: - автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 1993 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], - автомобіль марки ЗАЗ 1102, 1994 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], які зареєстровані на імя [PERSON]. - визнати за [PERSON] право власності на ? частину транспортних засобів: автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 1993 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]; автомобіль марки ЗАЗ 1102, 1994 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] (а.с.4,83). В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] підтримали вищеназвані позовні вимоги про що дали відповідні пояснення, а відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] не визнали позов і повністю заперечуючи проти його задоволення вважають позивачку взагалі не причетною до набуття у власність вищеназваного житлового будинку та двох транспортних засобів, а періодичне спілкування з позивачкою, в т.ч. відпочинок на морі, не вважають підтвердженням факту їх спільного проживання однією сімєю. В судовому засіданні допитані свідки заявлені стороною позивача, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], суть пояснень яких зводиться до того, що вони вважають проживали однією сімєю позивачка\~ [PERSON] з відповідачем [PERSON], в т.ч. після їх офіційного розлучення, оскільки спостерігали випадки їх спільного приїзду із смт.Ладан в с.Журавка до матері позивачки ([PERSON]М.). В судовому засіданні допитані свідки заявлені стороною відповідача, а саме: [PERSON] пояснив, що у січні 2016 року він як працівник поліції проводив перевірку щодо спору про поділ майна між ними ([PERSON] та [PERSON]В.), а інші свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що рідко бачили в смт.Ладан позивачку разом з відповідачем і вважають, що після розлучення у 2001 році [PERSON] та В.В. однією сімєю не проживали. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, суд приходить до висновку\~ частково задовольнити позовні вимоги [PERSON], з таких підстав. Судом установлено, що сторони у даній справі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 30 січня 1993 року по 23 березня 2001 року та мають від цього шлюбу дочку [PERSON], [INFO] (а.с.2-4), що позивачка [PERSON] є інвалідом 1 групи (а.с.7). З пояснень сторін, свідків та досліджених в судовому засіданні копій документів підтверджується, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в смт. Ладан по вул. Удайській,4, придбаний відповідно до договору купівлі-продажу за реєстровим №1122 від 28.12.2000 року на імя [PERSON], тобто, в період зареєстрованого шлюбу подружжя. А інше спірне майно - два автомобілі: 1)марки ЗАЗ 1102, 1994 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], 2)марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 1993 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], придбані відповідачем [PERSON] поза межами шлюбу і зареєстровані на його імя відповідно 06.06.2006 року та 17.08.2013 року. Вищенаведене підтверджується копіями договору купівлі-продажу будинку, свідоцтв про реєстрацію цих транспортних засобів та відповідними реєстраційними довідками (а.с. 5-6, 12-13, 50, 62-64). За таких обставин, вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про визнання житлового будинку в смт.Ладан по вул.Удайській,4 спільною сумісною власністю та визнання за нею права власності на його ? частину, суд керується вищевикладеними фактичним обставинами та діючими на час набуття спірного будинку нормами матеріального права -\~ст. ст. 22, 29 Кодексу про шлюб та сімю України (в ред.1970р.)\~ про набуття права власності\~ і приходить до висновку задовольнити вимоги позивачки в цій частині, а саме, визнати цей будинок спільним сумісним майном подружжя та визнати за [PERSON] право власності на ? частину будинку як такого, що був придбаний без визначення часток у спільну сумісну власність подружжям у період шлюбу незалежно від ступені участі кожного із них у надбанні цього майна і незалежно від того, що правова реєстрація цієї садиби здійснена лише на одного із них відповідача [PERSON]. В задоволенні решти позовних вимог [PERSON], суд вважає необхідним відмовити, з слідуючих підстав. Позивачка просить суд встановити факт проживання однією сім»єю\~з відповідачем, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з 23 березня 2001 року по червень 2015 року та визнати за нею право на ? частину транспортних засобів: автомобіля марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 1993 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]; автомобіля марки ЗАЗ 1102, 1994 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], посилаючись на положення ст. 74 Сімейного кодексу України про те, якщо жінка та чоловік проживають однією сім»єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності. Проте Сімейний кодекс України не має зворотної сили і регулює відносини, які виникли після 01.01.2004 року (дата набрання чинності цим Кодексом), а тому дія ст.74 СК України не поширюється на правовідносини між сторонами з 23.03.2001року по 01.01.2004року. Тому, вирішуючи спірні правовідносини сторін з 01.01.2004 року за правилами ст.74 СК України, суд вважає, що стороною позивача не підтверджено беззаперечними доказами факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім»єю\~без реєстрації шлюбу по червень 2015 року, оскільки, згідно визначених у ст.ст. 3, 74 СК України поняття «сім»я» та відповідно до установлених судом фактично складених відносин між позивачкою та відповідачем у період з 01.01.2004р. по червень 2015р. - не складали єдину сімю і суд не вважає їх такими, що спільно проживали та були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підтвердження такого висновку суду, свідчать фактично установлені обставини у даній справі, а саме, згідно паспортних даних (а.с.2-зворот) позивачка [PERSON] зареєстрована [INFO], а місцем реєстрації відповідача є вул.Удайська,4 смт.Ладан (а.с.51-52). Інших доказів, зокрема, пояснень свідків, довідки органу місцевого самоврядування на підтвердження місця та часу спільного проживання сторін однією сімєю за певною адресою - не надано. Суд також бере до уваги, що в судовому рішенні про розлучення від 31 січня 2001 року зазначено, що сімейні стосунки сторони припинили (а.с.49). Згідно положень ст.61ч.3 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі.... не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Отже судом установлено, що на час придбання відповідачем спірних 2-х автомобілів (06.06.2006 року та 17.08.2013 року), позивачка не перебувала з ним у шлюбі, а тому на\~ ці правовідносини не поширюються положення [PERSON] 8 Сімейного Кодексу України при визначенні майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності чоловіка та жінки (ч.2ст.74 СК України). Як стверджує позивачка, її співмешкання із відповідачем виникло з 23.03.2001 року, тобто, під час дії Кодексу про шлюб та сімю УРСР, а тому, вирішуючи спір суд виходить із доведеності кожної сторони в придбанні зазначеного майна та керується відповідними нормами Цивільного Кодексу України.\~\~ Однако, позивачка [PERSON] не зазначила в позовній заяві та не довела в судовому засіданні жодним доказом про вкладення її особистих чи спільних з [PERSON] коштів у придбання спірних автомобілів марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 1993 року випуску, д.н.з.СВ 5734 ВВ та марки ЗАЗ 1102, 1994 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. \~\~ \~\~\~\~\~\~\~ \~ В силу ст. 60 ЦПК України обов»язок доказування і подання доказів покладається на сторони і доказуванню підлягають обставини, які заперечуються іншою стороною по справі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ За таких обставин, проаналізувавши всі надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги щодо\~ встановлення факту проживання факт проживання однією сім»єю [PERSON] та [PERSON] як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з 23 березня 2001 року по червень 2015 року - задоволенню не підлягають, унаслідок чого не підлягають задоволенню і позовні вимоги щодо визнання за позивачкою права власності на ? частину спільно нажитого майна у вигляді 2-х вищеназваних автомобілів. При цьому, суд не вважає заслуговуючими на увагу доводи сторони позивача і надані фотографії про спільний відпочинок (а.с34-43,60-61), листування з родичами (а.с.44), переписку в інтернет з депутатом облради про облаштування дороги (а.с.26-33), оскільки, ці дані не спростовують доводів сторони відповідача та не свідчать про те, що після розлучення у 2001 році бувше подружжя [PERSON] та [PERSON] складали єдину сімю, спільно проживали та були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Вирішуючи таким чином позовні вимоги, суд, за правилами ст. 88 ЦПК України вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави 801 грн. 15 коп. судового збору виходячи із 1% оціночної вартості будинку (а.с.100), оскільки позивачка як інвалід 1гр. звільняється від сплати такого при зверненні до суду, а також слід стягнути з відповідача на користь позивача 2546 грн. 54 коп. витрат за надання правової допомоги, згідно заяви, розрахунку та квитанції (а.с.101-103).\~

Outcome: partial