Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом та уточнивши заявлені позовні вимоги (а.с. 110-111), Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») просить: виселити [PERSON], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], які зареєстровані та проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Шевченка, буд.183. В обґрунтування заявлених позових вимог позивач послався на таке. 27 березня 2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклади кредитний договір №DO0FGK0000000007, відповідно до якого банк зобовязався надати відповідачу [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 12361,90 Доларів США строком до 27.03.2018 року, а [PERSON] зобовязалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, позивач та [PERSON] 27.03.2008 року уклали договір іпотеки №DO0FGK0000000007, згідно з п. 35,3 якого [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 66,20 житловою площею 39,00 кв.м., який розташований за адресою: Донецька обл., м. Костянтинівка, вул. Шевченка, буд. 183. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. [PERSON] не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 526,527,530 ЦК України [PERSON] зобовязання за вказаним договором не виконала. Судовим рішенням від 08.02.2013 р. було звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок загальною площею 66,20 кв.м., житловою площею 39,00 кв.м, який розташований за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Шевченка, буд.183 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до\~ст.40 Закону України «Про іпотеку»\~та\~ст.109 ЖК України\~звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Таким чином, відповідач [PERSON] та її неповнолітні діти, а також відповідач [PERSON] підлягають виселенню з житлового приміщення, розташованого за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Шевченка, 183. Крім того, відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. В статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Таким чином, реєстрація фіксує офіційне місце проживання особи. За цією адресою особа має право проживати, на неї надсилаються усі офіційні документи, відповідно до даних про реєстрацію нараховуються усі комунальні послуги і таке іншу. Наявність осіб, зареєстрованих у житловому будинку, на який звертається стягнення, негативно відобразиться на його ціні, а також буде перешкоджати реалізації цього предмета іпотеки. Також, договором іпотеки, укладеним між позивачем та [PERSON], передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмета іпотеки, позивач вважає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно-правового договору та статті 629 ЦК України. Представник позивача [PERSON] у судовому засідання позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON], діюча у власних інтересах та в інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» визнала у повному обсязі, пояснивши, що дозволу позивача на реєстрацію у спірному житловому приміщенні малолітніх дітей та відповідача [PERSON] вона не отримувала. Просила під час дії Закону № 1669-УП від 02 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», не висиляти її та її малолітніх дітей із спірного житлового приміщення до закінчення проведення АТО. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» визнав у повному обсязі, просив під час дії Закону № 1669-УП від 02 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», не висиляти його із спірного житлового приміщення до закінчення проведення АТО. Представник третьої особи Служби у справах дітей Костянтинівської міської ради, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи (а.с.118), у судове засідання не зявився, причини своєї неявки не повідомив. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 27 березня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений Кредитний договір № DO0FGK0000000007 (далі Кредитний договір), на підставі якого відповідачеві наданий кредит у розмірі 12361,90 доларів США, зокрема, на придбання нерухомості, зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 27.13.2018 р. (а.с. 5-9). В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, 27 березня 2008 року між позивачем та [PERSON] укладений Договір іпотеки № DO0FGK0000000007 (далі Договір іпотеки), за яким відповідач надала в іпотеку нерухоме майно, зокрема, жилий будинок з надвірними будівлями номер сто вісімдесят три, розташований по вул. Шевченка у м. Костянтинівка, який належить відповідачу на праві власності (а.с.10-13). Відповідно до п.20.12 Договору іпотеки [PERSON] зобовязалась не надавати документи у відповідні держоргани з метою реєстрації будь-яких осіб у Предметі іпотеки без письмової годи на це Іпотекодержателя. Рішенням Костянтинівського міськрайсуду Донецької області від 08.02.2013 р., яке набрало законної сили 19.02.2013 року, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» за Кредитним договором № DO0FGK0000000007 від 27.03.2008 р. в сумі 113521 грн. 87 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки № DO0FGK0000000007 від 27.03.2008 р., зокрема, на будинок № 183, розташований у м. Костянтинівка по вул. Шевченка, шляхом продажу будинку Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, \~з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу (а.с.14). З довідки КП «Служба єдиного замовника» від 07.03.2016 року № 790 (а.с.77), копії домової книги для реєстрації громадян у житловому будинку № 183 по вул. Шевченка у м. Костянтинівка Донецької області (а.с. 121-122) вбачається, що у будинку № 183 по вул. Шевченка у м. Костянтинівка зареєстровані: [PERSON] з 30 травня 2008 року; малолітній [PERSON], [INFO], з 30 травня 2008 року; [PERSON] з 30 травня 2008 року; малолітній [PERSON], [INFO], з 22 липня 2008 року. Згідно із частиною третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно із договором про задоволення вимог іпотеко держателя. Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку». Так, за змістом частин першої, другої статті 39 цього Закону в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення при виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх ме6шканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення. За змістом частини третьої статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту банку, повернення якого забезпечено іпотекою відповідного житлового приміщення. Відповідно до частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотеко держателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Зі змісту зазначених норм вбачається, що вимога письмового попередження про добровільне звільнення житлового приміщення стосується лише такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки, як позасудове врегулювання на підставі договору, і не застосовується в порядку звернення стягнення за рішенням суду. Задоволення позову про виселення мешканці з переданого в іпотеку житлового приміщення не залежить від дотримання іпотекодержателем частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до частини другої статті 39 цього Закону таке рішення може бути прийнято судом (за заявою іпотекодержателя) одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки. Отже, враховуючи встановлені у судовому засіданні фактичні обставини, зокрема, придбання житлового будинку за рахунок кредитних коштів та передання його в іпотеку, наявність чинного судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для виселення відповідачів [PERSON], [PERSON] та малолітніх: [PERSON], [PERSON] з житлового будинку № 183 по вул. Шевченка у м. Костянтинівка Донецької області без надання їм іншого постійного жилого приміщення. При цьому, суд вважає, що у даному випадку права малолітніх [PERSON], [PERSON] щодо користування спірним житловим приміщенням не порушуються з огляду на те, що реєстрація малолітнього [PERSON] у спірному житловому приміщенні була проведена 30 травня 2008 року, реєстрація малолітнього [PERSON] у спірному житловому приміщенні була проведена 22.07.2008 року (а.с.121-122), тобто після передання відповідачем [PERSON] житлового будинку в іпотеку та без дозволу іпотекодержателя. Разом з тим, статтею 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669-VII від 02.09.2014 р. встановлені заходи щодо збереження майна, що знаходиться в іпотеці та передбачено, що протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України, зупиняється дія статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі обєкти),\~Закону України\~«Про іпотеку». Зазначеним Законом визначено, що період проведення антитерористичної операції час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 13.04.2014 р., Указом Президента України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної\~ загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 р. №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції визначена розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275-р від 02.12.2015 р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Місто Костянтинівка Донецької області згідно з Додатком до цього Розпорядження віднесено до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Отже, враховуючи приписи ст. 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669-VII від 02.09.2014 р., а також норми ст. 217 ЦПК України, суд вважає, що дане рішення не підлягає виконанню на час дії Закону України № 1669-УП від 02 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів [PERSON], [PERSON] в рівних частках судовий збір на користь позивача у розмірі 609,00 грн., тобто по 304,50 грн. з кожного.

Outcome: approved