Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~Звернувшись до суду з цим позовом, позивач зазначив, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 16.10.2006 року №3933 є комунальною власністю територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.05.2018 року у справі №202/3426/17 було задоволено позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS] . 23.07.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г. проведена державна реєстрація цієї квартири за набувачами. 31.07.2018 року на підставі договору купівлі-продажу приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Златовою Н.А. проведена державна реєстрація спірної квартири за відповідачем [PERSON] , реєстровий номер 5814, номер запису про право власності 27274598. \~ \~ \~ \~Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17.04.2019 року задоволено апеляційну скаргу прокуратури Дніпропетровської області, скасоване заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.05.2018 року, у задоволенні позову відмовлено. \~ \~ \~ \~Посилаючись на положення статей 387, 388 ЦК України, позивач просив витребувати вказану квартиру із незаконного володіння відповідача та скасувати державну реєстрацію права власності, проведену приватними нотаріусами Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г. і [PERSON] від 23.07.2018 року і 31.07.2018 року відповідно. \~ \~ \~ \~На підтвердження позовних вимог позивач також указав, що спірна квартира до вибуття із комунальної власності на підставі заочного рішення суду приватизована відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не була, волевиявлення Дніпровської міської ради на вибуття цієї квартири із комунальної власності територіальної громади відсутнє. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, указуючи, що вона є добросовісним набувачем, право власності на спірну квартиру набула за відплатним договором, тому вважає, що спірна квартира не може бути в неї витребувана. Просила відмовити у задоволенні позову. \~ \~ \~ \~Представник відповідача, адвокат Цівань Н.В., підтримала позицію відповідача. \~ \~ \~ \~Третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Батова Л.Г. направила на адресу суду заяву з проханням розглядати справу без її участі (а.с. 57). Третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Златова Н.А. в судове засідання не з`явилась, направила на адресу суду заяву, в котрій зазначила, що під час укладання договору купівлі - продажу між [PERSON] та [PERSON] від 31.07.2018 року вона діяла відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та в неї не було підстав для відмови у вчиненні цих дій (а.с. 63,64). \~ \~ \~ \~Представник третьої особи Департаменту адміністративних послух та дозвільних процедур в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений (а.с.155). \~ \~ \~ \~З`ясувавши всі обставини і перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Дніпровської міської ради з таких підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.05.2018 року визнано право власності за набувальною давністю за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . 23.07.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г. проведена державна реєстрація цієї квартири за вказаними особами. 31.07.2018 року на підставі договору купівлі-продажу приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Златовою Н.А. проведена державна реєстрація спірної квартири за відповідачем [PERSON] , відповідачем у справі, реєстровий номер 5814, номер запису про право власності 27274598 (а.с.12-17,30). \~ \~ \~ \~Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17.04.2019 року задоволено апеляційну скаргу прокуратури Дніпропетровської області, скасоване рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.05.2018 року про визнання за [PERSON] права власності за набувальною давністю на вказану квартиру, у задоволенні позову відмовлено (а.с.18,19). Скасовуючи рішення суду першої інстанції, Дніпровський апеляційний суд встановив, що спірна квартира приватизована не була, є об`єктом права комунальної власності, що унеможливлює визнання за позивачами (Малиніними) права власності за набувальною давністю, оскільки володіння майном не є добросовісним. \~ \~ \~ \~Відповідно до рішення виконкому Дніпропетровської міської ради від 16.10.2006 року житловий будинок за адресою: [ADDRESS] є комунальною власністю територіальної громади м. Дніпра (а.с. 20,21). \~ \~ \~ \~Частиною першою статті 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. \~ \~ \~ \~Власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном (ч.1 ст. 317ЦК). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 41 Конституції України, ч.1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. 387 ЦК України власник майна має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. \~ \~ \~ \~Частиною першою статті 388 цього Кодексу визначено вичерпний перелік підстав, за яких власник може витребувати майно, придбане за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), зокрема, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі, іншим шляхом. В пункті 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК. Отже, встановивши, що спірна квартира вибула із комунальної власності територіальної громади в особі Дніпровської міської ради поза волею останньої, оскільки приватизована відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не була, суд вважає, що наявні правові підстави для витребування цієї квартири у відповідача [PERSON] , навіть попри те, що вона є добросовісним набувачем. У постанові від 16.06.2020 року у справі №3/266/15-ц Велика Палата Верховного Суду відзначила, що власник з дотриманням вимог статей 387, 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Тому не є ефективним способом захисту права власника для мети витребування ним його майна з чужого незаконного володіння оспорювання не тільки рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, але й договорів, інших правочинів щодо спірного майна та документів, що посвідчують відповідне право. З огляду на встановлене, суд задовольняє позовні вимоги Дніпровської міської ради в частині витребування квартири [ADDRESS] у відповідача [PERSON] . Суд вважає, що позовні вимоги в частині скасування державної реєстрації права власності, проведеної приватними нотаріусами Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г. і [PERSON] від 23.07.2018 року і 31.07.2018 року відповідно не підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Відповідно до пункту першого частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Статтею 27 цього Закону встановлено, що однією з підстав державної реєстрації є судове рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. У постанові від 30.06.2020 року у справі №19/028-10/13 Велика Палата Верховного Суду відзначила, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майном, а функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Рішення суду про витребування з незаконного володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем. На підставі такого рішення суду для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем, не потрібно окремо скасовувати запис про державну реєстрацію права власності за відповідачем (п.10.28). \~ \~ \~ \~Тож, правових підстав для задоволення позову в цій частині немає. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.. 141 ЦПК України, суд, задовольняючи позовні вимоги частково, стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 10\~280 грн. 80 коп.

Outcome: partial