Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

Згідно з поданим позовом 23.10.2020 року о 13:55 годині під час руху на окружній автодорозі м. Львова (виїзд з вулиці Городоцької), відповідач [PERSON] , керуючи вантажним автомобілем «MAN», реєстраційний номер [NUMBER] , не вибрав безпечної дистанції, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «OPEL», реєстраційний номер [NUMBER] , що рухався в попутному напрямку під керуванням позивача. Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу була застрахована на підставі полісу №АР/4887616 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ «СК «Перша». Відповідно до вказаного полісу франшиза, на яку зменшується страхове відшкодування, становить 2\~600,00 грн. Позивач зазначає, що відповідач суму франшизи добровільно не відшкодовує, тому вона вимушена звернутися до суду. Крім того, позивач зазнала моральної шкоди, яка полягає у психічних переживаннях, які вона перенесла під час дорожньо-транспортної пригоди, порушення звичного стану життя у зв`язку з відсутністю автомобіля, який перебував на ремонті, а також незручностей, які позивач переносить у зв`язку з вирішенням вказаного спору у судовому порядку. Предмет позову становить вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 2\~600,00 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 5\~000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також понесені судові витрати. Позивач не скористалася правом брати участь в судових засіданнях, в окремо поданій заяві (а.с.19) просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач не скористався правом брати участь у судових засіданнях. У відзиві на позовну заяву (а.с.22-25) відповідач зазначив, що в частині стягнення з нього 2\~600,00 грн. франшизи за страховим полісом № АР/7986992 позов визнає, та визнає факт дорожньо-транспортної пригоди за участю позивача та відповідача. Відповідач вказує, що з вимогою про стягнення з нього матеріальної шкоди у заявленому розмірі позивач до нього не зверталася, реквізити для здійснення їй відшкодування відповідачу були невідомі, тому не мав змоги його здійснити у позасудовому порядку, про зміст заявлених вимог дізнався з позову, у якому також зазначені дані стосовно позивача, тому 25.03.2021 р. відповідачем було здійснено адресний поштовий переказ на суму 2\~600,00 грн., який отримано позивачем 27.03.2021 р., про що надані відповідні докази. Щодо стягнення заявленої суми моральної шкоди відповідач заперечує у повному обсязі, виходячи з наступного. 23.10.2020 р. через невдале виконання маневру автомобілям позивача та відповідача було завдано подряпини, оцінивши незначну шкоду транспортним засобам, відсутність шкоди здоров`ю, вони з позивачем дійшли згоди скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, а відшкодування матеріальних збитків здійснити за рахунок страхової виплати. Після складення документів кожен з них продовжив поїздку; вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн. не ж обґрунтованими і доведеними. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Як вказує відповідач, розмір морального збитку позивачем визначений у два рази вищим, ніж сам розмір матеріального збитку, що заявлений нею до відшкодування, що порушує принцип спіпмірності масштабу незручностей та його матеріального визначення. Судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, встановлено, 23.10.2020 р. з вини відповідача [PERSON] , який кервав автомобілем «MAN»,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~ та за участі транспортного засобу позивача «OPEL»,\~р/н\~ [NUMBER] мала місце дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пошкоджено транспортний засіб позивача, що підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (іменується Європротоколом від 23.10.2020 р.), копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.2). Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «MAN» р/н [NUMBER] була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ «СК «Перша» (поліс №АР/4887616) (а.с. 3). Правовідносини виникли між учасниками справи із відшкодування шкоди,\~завданої внаслідок\~дорожньо-транспортної\~пригоди. Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, виходячи з наступного. За ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 11.07.2004 №1961-IV. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст. 3), який визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 закону №1961-IV). Згідно зі ст. 6 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. При цьому, метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). За змістом статей 9, 22-28, 35 Закону настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. У статті 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. У відповідності до п 12.1. ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Тобто, франшиза в будь-якому виді є елементом договору страхування, який впливає на суму виплати страхового відшкодування в сторону її зменшення та її наявність у договорі обумовлена згодою сторін. Встановлюючи розмір франшизи страхувальник фактично погоджується, що у разі настання страхового випадку визначена шкода не буде покриватися сумою франшизи. Вирішуючи питання щодо обов`язку відшкодувати суму франшизи суд виходить з того, що у відповідності до п. 36.6 ст. 36 Закону, саме страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Водночас, суд бере до уваги, що франшиза у розмірі 2600 грн., передбачена в договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АР/4887616), була виплачена відповідачем на користь позивача після відкриття судом провадження у даній справі (шляхом поштового переказу коштів (а.с. 25, 29-30)), у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача франшизи в розмірі 2600,00 грн., підлягає залишенню без задоволенню. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача заподіяної моральної шкоди у розмірі 5\~000,00 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4). У п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 зазначено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. З урахуванням положень наведених норм чинного законодавства, суд вважає доведеними обставини завдання позивачу моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнала у зв`язку із пошкодженням її майна в результаті дорожньо-транспортної пригоди,тому, завдана моральна шкода має бути стягнута з відповідача. Щодо розміру відшкодування моральної шкоди, то, на переконання суду, враховуючи встановлені судом фактичні обставини, враховуючи вимоги розумності та справедливості, на користь позивача з відповідача на відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню 2\~000,00 грн. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ч. 2 ст. 133, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України.

Outcome: partial