Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

Згідно з поданим позовом в останньому заявлено вимогу про зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача на користь [PERSON] на підставі судового наказу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.04.2018 р. на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ј частки від усіх видів доходу до 1/6 частки від усіх видів доходу, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позов обґрунтований тим, що на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.10.2012 р. [PERSON] сплачує аліменти на утримання іншої дитини в розмірі ј частини з усіх видів доходу щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утриманні позивача також перебуває мати пенсіонер, яка має мінімальну пенсію та хворіє на цукровий діабет та гіпертонію, у зв'язку з чим позивач допомагає їй коштами та лікування та їжу, та на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позивача на користь [PERSON] стягуються аліменти на її утримання в розмірі 700,00 грн., у зв'язку з чим позивач вважає, що наявні підстави для застосування вимог ст. 192 СК України. Відповідач заперечувала проти задоволення позову, повідомила, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, не працює у зв'язку з цим, мешкає разом із батьками пенсіонерами, та аліменти, розмір яких явно недостатній з урахуванням цін на дитяче харчування та одяг, витрачає виключно на потреби дитини. Як встановлено судом на підставі свідоцтва про народження, яке видано 05.07.2019 р. Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], на утримання якої позивач сплачує аліменти в розмірі ј частини від доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, що підтверджується судовим наказом Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.04.2018 р. Позивач є платником аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.10.2012 р. ; аліменти на утримання дитини сплачуються в розмірі ј частини усіх видів доходу позивача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.10.2019 р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти в розмірі 700,00 грн. до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років, що підтверджується відповідним рішенням суду. [PERSON], [INFO], є матір'ю позивача, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження; відповідно до довідки КНП «Новомосковський центр первинної медико-санітарної допомоги» [PERSON] перебуває на обліку у сімейного лікаря, хворіє на цукровий діабет, гіпертонічну хворобу, атеросклероз. Позивач працює електриком у Структурному підрозділі «Локомотивне депо Нижньодніпровськ Вузол «Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», дохід за період з січня 2019 р. по червень 2019 р. склав 81 061, 68 грн. Спірні правовідносини між учасниками справи виникли зі зміни розміру аліментів. Дослідив докази, надані у порядку ст.ст. 76 - 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд може зменшити їх розмір лише за наявності зміни матеріального чи сімейного стану платника чи одержувача аліментів, погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, за наявності яких закон пов'язує можливість, а не обов'язок суду, зменшення розміру аліментів, є вичерпним. Обов'язок доказування наявності наведених вище обставин в даній справі покладається на позивача. Відповідно до ст. 76 ЦПК України показами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За ст. 81 (ч.ч. 1, 5, 6 ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, та у разі зміни матеріального або сімейного стану платника аліментів, погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, він має право подати до суду позов про зменшення розміру аліментів. На підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує позов, позивач надав суду свідоцтво про народження доньки Даріни, [INFO], батьком якої є позивач, судові рішення, на підставі яких з [PERSON], стягуються аліменти на утримання дітей та [PERSON] до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років, та довідку з медичної установи про захворювання матері. Втім, витрати позивача на сплату аліментів, розмір яких на переконання позивача у сукупності є занадто великим, не є однозначною підставою для зменшення розміру аліментів. Позивач не надав доказів на підтвердження зміни матеріального стану чи сімейного стану порівняно з тим, які були у нього на час ухвалення рішення судом (30.10.2012 та 27.04.2018) відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, що надало би змогу дійти до висновку про неможливість виконання ним батьківського обов'язку в частині, визначеній судом. Стосовно посилання позивача на те, що на його утриманні перебуває мати, яка важко хворіє та потребує матеріальної допомоги, яку позивач їй надає, то суд не визнає слушними доводи позивача в цій частині для застосування ч. 1 ст. 192 СК України: вочевидь похилий вік та стан здоров'я матері позивача вимагає надання не тільки сторонньої допомоги, але й матеріального утримання, втім, позивача не надав доказів про ті фактичні витрати, які він поніс та несе у зв'язку з обов'язком утримувати батьків та його виконання, тому підстави для задоволення зустрічного позову відсутні. Судові витрати підлягають віднесенню на рахунок позивача, оскільки в задоволенні позову відмовлено та позивач має пільги щодо сплати судового збору (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

Outcome: dismissed