Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 17.08.2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив розірвати шлюб укладений між сторонами та зареєстрований 03.10.1997 року Суворовським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Херсона, актовий запис №441. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03.10.1997 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від вказаного шлюбу мають дітей. Протягом останніх кількох років сімейні стосунки між сторонами погіршились, виникли труднощі у спілкуванні один з одним через несумісність характерів та різні погляди на життя. Спільне життя не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини припинені. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, з огляду на що є недоцільним. На підставі зазначеного, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Спору щодо визначення місця проживання дітей немає, діти після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачем. ІІ. Виклад позиції відповідача. 10.11.2020 року представником відповідача по справі подано відзив на позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому він просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Позовні вимоги вважає необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Твердження позивача про те, що спір, щодо місця проживання дітей відсутній, не відповідає дійсності, оскільки позивач та відповідач разом з дітьми проживають за адресою: [ADDRESS] . Позивач не працює, самостійного доходу не має, а відповідач навпаки, утримує за свій рахунок позивача та дітей, а тому вважає, що при розірванні шлюбу діти повинні проживати з відповідачем, а не з позивачем. Спростувати або підтвердити обставину окремого проживання позивача та відповідача у житловому будинку по [ADDRESS] , а також наявність чи відсутність самостійного доходу, можуть сторони у справі. ІІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06.10.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи по суті призначено на 19.10.2020 року. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала на адресу суду заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідач не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем його проживання, відому суду електронну адресу, направлення СМС-повісток, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. Представником відповідача подано заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з необхідністю обов`язкової участі відповідача для надання особистих пояснень. Розгляд справи відкладено на 19.11.2020 року. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Заслухавши у судовому засіданні пояснення позивача та відповідача, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем та відповідачем докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Судом встановлено, що 03 жовтня 1997 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] укладено шлюб, про що Суворовським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Херсона 03.10.1997 року складено відповідний актовий запис №441 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Прізвище чоловіка після одруження - « [PERSON] »; прізвище дружини після одруження - « [PERSON] ». Від вказаного шлюбу сторони мають малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданого 17 грудня 2009 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №1266 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданого 20 жовтня 2011 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №886. З пояснень позивача в судовому засіданні вбачається, що сторони на час розгляду справи проживають разом з дітьми за адресою: [ADDRESS] . Стосунки між подружжям останнім часом погіршилися, постійні сварки, які чують діти, почуття любові відсутнє, стосунків з відповідачем не бажає. Діти після розірвання шлюбу залишаються проживати з позивачем. Нову сім`ю позивач не створила, будь-які обставини, які б перешкоджали розгляду питання про розірвання шлюбу відсутні. Примирення не бажає, вважає що шлюб існує формально, а тому підлягає розірванню. Також повідомила, що відповідач утримує дітей, на час розгляду справи спільне господарство сторонами ведеться. Відповідач позов не визнав. Зазначив, що проживає разом з сім`єю по [ADDRESS] , утримує дітей, він не розуміє чому позивач вирішила розлучитися, причини позивач не повідомляє, почуття любові до своєї дружини не втратив, бажає зберегти сім`ю, інших стосунків не має. На теперішній час сторони проживають разом. Будь-яких майнових претензій у сторін один до одного в ході розгляду справи не заявлено. Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу Судом не встановлено. V. Оцінка Суду. Відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно із частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною другою статті 112 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що спільне подружнє життя у сторін останнім часом погіршилося, позивач бажає припинити шлюбні стосунки і поновлювати їх не бажає, примирення і збереження сім`ї вважає неможливим. Відповідач заперечуючи проти розірвання шлюбу, зазначав, що не розуміє причини такого рішення дружини і не може їх з`ясувати. Разом з тим, суд зауважує, що налагодження стосунків у сім`ї між чоловіком та жінкою залежить виключно від волевиявлення учасників шлюбу та оскільки позивач наполягає на його розірванні, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право за статтею 113 СК України після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як встановлено судом подружжя при реєстрації шлюбу свої прізвища не змінювали. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя, Суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам позивача, який примирення не бажає і наполягає на його розірванні. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. VІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VIІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Позивачем не заявлено вимогу про стягнення судових витрат з відповідача.

Outcome: approved