Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

І. Виклад позиції заявника та зацікавленої особи: 13.10.2020 року заявник звернулася до суду з вказаною заявою, у якій просила встановити факт смерті [PERSON] , громадянина України, який народився [INFO] у м. Севастополь та помер [INFO] в м. Севастополь, АРК. Заява мотивована тим, що заявниця є донькою [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] на тимчасово окупованій території в м. Севастополь, Автономної Республіки Крим. Оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України в м. Севастополь, Автономної Республіки Крим, Херсонський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) відмовив у реєстрації смерті відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». У зв`язку з цим заявник позбавлена можливості зареєструвати у встановленому Законом порядку смерть свого батька. Вказані обставини змусили заявника звернутись до суду. ІІ. Заяви(клопотання) учасників справи. У час призначений до розгляду справи, особи що приймають участь у розгляді справи у судове засідання не з`явились. Про час, місце та дату проведення судового засідання повідомленні належним чином. Заявник в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Представник Херсонського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13 жовтня 2020 року провадження у справі відкрито в порядку окремого провадження та призначено судовий розгляд у справі. Судом, на підставі частини другої ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , про що 30.05.1973 року зроблено актовий запис №2091 та Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області 21.06.2012 року видано повторне свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб №00013869145 від 13.05.2014 року, 12.08.1994 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] укладено шлюб та Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області складено актовий запис №544. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - « [PERSON] », що підтверджує зміну прізвища заявниці. [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер, про що Відділом запису актів цивільного стану Гагарінського району міста Севастополя Управління РАГС міста Севастополя, 18 лютого 2020 року, видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 14.08.2020 р. за вих.. №4104/175-22 відмовлено у державній реєстрації факту смерті [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 18 лютого 2020 року Відділом запису актів цивільного стану Гагарінського району міста Севастополя Управління РАГС міста Севастополя, є недійсним і не створює правових наслідків. V. Оцінка Суду. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно зі ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року №1207-VII, тимчасово окупована територія України, якою є Автономна Республіка Крим, є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Відповідно до ст. 4 вказаного Закону на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 18 лютого 2020 року Відділом запису актів цивільного стану Гагарінського району міста Севастополя Управління РАГС міста Севастополя є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови (зокрема, «Mozer v. theRepublicofMoldovaandRussia») зроблено висновок, що документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватися разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII, внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Відповідно до п.1 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Згідно п. 5 розділу III вищевказаних правил, підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о). Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-УІ від 01 липня 2010 року, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого. Як вбачається з документа про смерть серії [NUMBER] , виданого 18 лютого 2020 року Відділом запису актів цивільного стану Гагарінського району міста Севастополя Управління РАГС міста Севастополя на тимчасово окупованій території [INFO] помер [PERSON] . Оскільки реєстрація факту смерті [PERSON] , в органах реєстрації актів цивільного стану України не проводилась, то є підстави в судовому порядку встановити факт смерті [PERSON] , що помер [INFO] . Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 18 лютого 2020 року Відділом запису актів цивільного стану Гагарінського району міста Севастополя Управління РАГС міста Севастополя не має юридичної сили, через тимчасову окупацію території України проте сприймається судом як доказ в справі. Отже, встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для реєстрації смерті в єдиному державному реєстрі актів цивільного стану громадян України. Наявні у заявника документи не створюють правових наслідків та не дозволяють безпосередньо вчинити державну реєстрацію смерті органом РАЦС. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що заяву про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України слід задовольнити, що дасть можливість отримати заявнику свідоцтво про смерть особи, видане державним органом України. Відповідно до ч.2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. VI. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VII. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, судові витрати не відшкодовуються. VIII. Порядок набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. На підставі викладеного,

Outcome: approved