Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі ч. 1 ст. 218 ЦПК України, суд - В И Р І Ш И В: Позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус [PERSON] про визнання права власності на спільне майно, розподіл спільного майна подружжя, визнання договору дарування будинковолодіння недійсним задовольнити частково. Виділити [PERSON] із спільного рухомого майна подружжя: диван та крісло вартістю 3000 грн., спальний гарнітур вартістю 2500 грн., стіл-тумбу під телевізор вартістю 150 грн., комп'ютерний стіл вартістю 350 грн., телевізор марки «Самсунг» вартістю 2500 грн., а всього майна на загальну суму 8500 грн. Виділити [PERSON] із спільного рухомого майна подружжя: два ліжка, загальною вартістю 600 грн., стіл-тумбу (розкладний) вартістю 200 грн., диван та крісло вартістю 3000 грн., трюмо вартістю 250 грн., кухонний гарнітур вартістю 400 грн., кухонний стіл з чотирма табуретка вартістю 250 грн., шафу вартістю 200 грн., газову плиту вартістю 100 грн., газовий котел вартістю 2500 грн., доріжку-килимову - 2шт. вартістю 200 грн., два килими загальною вартістю 200 грн., супутникову антену вартістю 600 грн., а всього майна на загальну суму 8500 грн. Визнати будинковолодіння, що розташоване по [ADDRESS], яке складається з житлового будинку з верандою, сараю та гаража спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON]. Визнати недійсним договір дарування житлового будинку, розташованого по [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON] 15 грудня 2012 року та посвідчений приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу [PERSON], що зареєстрований в реєстрі за № 2868 в частині дарування ? частини вищезазначеного будинку. Визнати за [PERSON] право власності на ? частину будинковолодіння, що розташований по [ADDRESS]. ? частину будинковолодіння, що розташоване по [ADDRESS] залишити у власності [PERSON] відповідно до договору дарування житлового будинку від 15 грудня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу [PERSON], що зареєстрований в реєстрі за № 2868. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати за проведення будівельно-технічної експертизи в сумі 3500 грн. та 464 грн. в повернення судового збору а всього 3964 грн. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Хмельницької області протягом десяти днів з дня його проголошення через Шепетівський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Суддя: Справа № 688/5467/13-ц 2/688/81/14 Р І Ш Е Н Н Я ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 26 червня 2014 року Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючої - судді Мазур Н.В. секретаря - Ярощук Я.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Шепетівка справу за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус [PERSON] про визнання права власності на спільне майно, розподіл спільного майна подружжя, визнання договору дарування будинковолодіння недійсним, суд, - в с т а н о в и в : Позивач [PERSON] звернулася до суду до [PERSON] про визнання права власності на спільне майно та розподіл спільного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона з 29 жовтня 1988 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Однак на даний час припинили спільне сумісне проживання. За час спільного проживання у домоволодінні відповідача, яке розташоване по [ADDRESS], вони провели за її особисті кошти та спільні кошти ряд поліпшень та ремонтних робіт, які істотно збільшити вартість даного будинковолодіння, яке належало відповідачу на підставі договору дарування від 17.12.1981 року, посвідченого державним нотаріусом Шепетівської державної нотаріальної контори. Крім того, разом придбали рухоме майно на загальну суму 19000 грн., а саме: два дивани та два крісла вартістю 6000 грн., спальний гарнітур вартістю 2500 грн., стіл-тумбу під телевізор вартістю 150 грн., комп'ютерний стіл вартістю 350 грн., телевізор марки «Самсунг» вартістю 2500 грн., два ліжка, загальною вартістю 600 грн., стіл-тумбу (розкладний) вартістю 200 грн., трюмо вартістю 250 грн., кухонний гарнітур вартістю 400 грн., кухонний стіл з чотирма табуретка вартістю 250 грн., шафу вартістю 200 грн., газову плиту вартістю 100 грн., газовий котел вартістю 2500 грн., дві килимових доріжки вартістю 200 грн., два килими загальною вартістю 200 грн., супутникову антену вартістю 600 грн. та причіп ШЗК вартістю 2000 грн. Згоди на добровільний розподіл майна вона та відповідач не досягли, а тому просить виділити їй з рухомого майна: диван та крісло вартістю 3000 грн., стіл-тумбу під телевізор вартістю 150 грн., розкладний стіл-тумбу вартістю 200 грн., кухонний стіл з чотирма табуретками вартістю 250 грн., ліжко вартістю 300 грн., комп'ютерний стіл вартістю 350 грн., телевізор марки «Самсунг» вартістю 2500 грн., супутникову антену вартістю 600 грн., один килим вартістю 100 грн. та причіп ШЗК вартістю 2000 грн., а всього майна на загальну суму 9450 грн. Частину вартості майна в сумі 50 грн. просить компенсувати їй грішми. Крім того, просить визнати будинковолодіння, розташоване по [ADDRESS] спільним майном подружжя, визнати за нею право власності на ? частину даного будинковолодіння та виділити в натурі в даному будинковолодіння дві кімнати. В процесі розгляду справи, позивач збільшила позовні вимоги та зазначила, що 26.12.2013 року під час попереднього судового засідання довідалася, що відповідачем 15.12.2012 року спірне будинковолодіння було подароване дочці від першого шлюбу - [PERSON], а тому просила визнати договір дарування житлового будинку по [ADDRESS] від 15.12.2012 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу [PERSON], що зареєстрований в реєстрі № 2868 - недійсним. В подальшому позивач [PERSON] просила позовні вимоги в частині виділення будинковолодіння в натурі залишити без розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю та підтвердили обставини на які посилаються у позовній заяві, просили визнати спільним майном подружжя будинковолодіння, розташоване по [ADDRESS], визнати за [PERSON] право власності на ? даного будинковолодіння та виділити рухоме майно на загальну суму 1950 грн., а частину вартості рухомого майна - 50 грн. зобов'язати відповідача компенсувати їй грішми. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, не заперечували, що спірне будинковолодіння за час спільного проживання ними було відремонтоване і його вартість змінилася, згідний сплатити позивачу вартість її частки, а також згідний на розподіл спільного рухомого майна, але зазначив, що [PERSON] причіп ШЗК вартістю 2000 грн. забрала і на даний час він перебуває у її сина в м.Хмельницькому. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день слухання справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи у її відсутності за участю її представника [PERSON] Представник [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позов про визнання недійсним договору дарування житлового будинку по [ADDRESS] від 15.12.2012 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу [PERSON], що зареєстрований в реєстрі № 2868 не визнав. Третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог - приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не з'явився, у заяві просив розгляд справи провести у його відсутності. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй варті соті внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст.63 СК України). Згідно ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 цього Кодексу). Відповідно до положень ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Судом встановлено, що з 29 жовтня 1988 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу сторонами придбано наступне рухому майно: два дивани та два крісла, спальний гарнітур, стіл-тумбу під телевізор, комп'ютерний стіл, телевізор марки «Самсунг», два ліжка, стіл-тумбу (розкладний), трюмо, кухонний гарнітур, кухонний стіл з чотирма табуретка, шафу, газову плиту, газовий котел, дві килимових доріжки, два килими, супутникову антену та причіп ШЗК, всього на загальну суму 19000 грн. Будинковолодіння, що розташоване по [ADDRESS], належало на праві власності відповідачеві [PERSON] відповідно до договору дарування від 17.12.1981 року, що стверджується копією договору дарування. Відповідач [PERSON] подарував спірний житловий будинок [PERSON], що стверджується договором дарування від 15.12.2012 року. Однак, як зазначила позивач, що не заперечував відповідач та що підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] за час шлюбу сторони внаслідок особистих трудових та грошових затрат відремонтували спірний будинок значно збільшилась його вартість. Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи № 04/14 від 17.02.2014 року дійсна ринкова вартість будинковолодіння [ADDRESS] становить 73 788 грн. Вартість ремонтних робіт та поліпшень, проведених в даному будинковолодінні становить - 61701 грн. За таких обставин, суд визнає спірне будинковолодіння, яке належало одному із подружжя - [PERSON], спільною сумісною власністю подружжя, оскільки його цінність істотно збільшилась внаслідок трудових та грошових затрат обох сторін і тому позивач має право на ? частину даного будинковолодіння. Однак, відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи № 14/14 від 2.05.2014 року, розподіл будинковолодіння [ADDRESS] між співвласниками на дві рівні частини з облаштуванням двох квартири та окремих виходів не вбачається можливим. В судовому засіданні відповідач давав згоду на компенсацію позивачу її частки в грошовому виразі, однак остання згоди на присудження грошової компенсації не надала. Відповідно до роз»ясень, даних в п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 статті 71 СК України щодо обов»язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Оскільки спірне будинковолодіння є неподільною річчю, згода позивача на отримання грошової компенсації за належну їй частку відсутня, грошова компенсація відповідачем на депозитний рахунок суду не внесена, тому суд визнає за позивачем право на його 1/2 частину. Судом також встановлено, що спірне будинковолодіння, яке являється спільним майном подружжя 15.12.2012 року без згоди позивача було відчужене відповідачем на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу [PERSON], що зареєстрований в реєстрі № 2868 на користь [PERSON] Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.1-3, 5,6 ст.203 ЦК України. У ч.1, 3 ст.203 ЦК України зазначено, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. З пояснень позивача та матеріалів, наданих приватним нотаріусом [PERSON] вбачається, що [PERSON] як дружина відповідача, і яка має право на ? частину спірного будинковолодіння не давала своєї згоди на укладення договору дарування. За таких обставин, суд вважає, що договір дарування в частині дарування ? спірного будинковолодіння слід визнати недійсним. Вирішуючи питання про розподіл спільного рухомого майна подружжя, суд знаходить, що сторонами за час спільного проживання придбано майна на загальну суму 19000 грн. Відповідно до ч.1 п.1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають і з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Доказів того, що право позивача на причіп ШЗК вартістю 2000 грн. порушено останньою суду не надано. Як зазначив відповідач [PERSON] даний причіп значиться зареєстрованим за ним, однак, перебуває у сина позивача від першого шлюбу, який і ним користується. Таким чином, суд вважає, що до складу спільного сумісного рухомого майна, що підлягає розподілу входить: два дивани та два крісла вартістю 6000 грн., спальний гарнітур вартістю 2500 грн., стіл-тумбу під телевізор вартістю 150 грн., комп'ютерний стіл вартістю 350 грн., телевізор марки «Самсунг» вартістю 2500 грн., два ліжка, загальною вартістю 600 грн., стіл-тумбу (розкладний) вартістю 200 грн., трюмо вартістю 250 грн., кухонний гарнітур вартістю 400 грн., кухонний стіл з чотирма табуретка вартістю 250 грн., шафу вартістю 200 грн., газову плиту вартістю 100 грн., газовий котел вартістю 2500 грн., дві килимових доріжки вартістю 200 грн., два килими загальною вартістю 200 грн., супутникову антену вартістю 600 грн., загальною вартістю 17000 грн. Отже, частка позивача в рухомому майні становить - 8500 грн. і їй може бути виділено майно: диван та крісло вартістю 3000 грн., спальний гарнітур вартістю 2500 грн., стіл-тумбу під телевізор вартістю 150 грн., комп'ютерний стіл вартістю 350 грн., телевізор марки «Самсунг» вартістю 2500 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд знаходить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, а саме: витрати за проведення будівельно-технічної експертизи в сумі 3500 грн. та 464 грн. в повернення судового збору а всього 3964 грн. Крім того, суд знаходить за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 81 грн. 84 коп. судового збору, оскільки вартість частини майна, що підлягає виділенню позивачу становить 32638 грн.

Outcome: partial