Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

\~Заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту народження дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 22.10.2005 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO]. З 2010 року її чоловік став працював в м. Севастополь АР Крим та з того часу вони сім'єю періодично проживали то в м. Севастополь, то у батьків в с. Роздори Синельниківського району. 30 березня 2015 року під час перебування на тимчасово окупованій території в АР Крим у них народилася донька - [PERSON]. У зв'язку з тим, що пологи були дуже складними, вона тривалий час знаходилася разом з дитиною у лікарні м. Севастополь, а після виписки вони виїхали до України на постійне місце проживання. При народженні дитини їй було видано медичне свідоцтво про народження, на підставі якого вона повинна була зареєструвати дитину в органах РАЦС та отримати свідоцтво про народження. Але коли вона звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Синельниківському району реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції їй повідомили, що не можуть зареєструвати дитину, оскільки вона народилась на тимчасово окупованій території, а медична довідка, яку їй видали в лікарні м. Севастополь, фактично не дійсна на території України. Оскільки вона не має можливості надати для реєстрації народження дитини документи, передбачені законодавством України, з метою захисту законних прав та інтересів громадянина України, їй необхідно встановити факт народження дитини - [PERSON] 30 березня 2015 року на тимчасово окупованій території в місті Севастополь Автономної Республіки Крим. У звязку з викладеним просить суд встановити факт народження [PERSON] 30 березня 2015 року на тимчасово окупованій території в місті Севастополь Автономної Республіки Крим. Мати - [PERSON], батько - [PERSON], відповідно до статті 7 Європейської конвенції, про здійснення „прав дітей від 25.01.1996 року, ратифікованої Законом України № 69-V від 03.08.2006 року, допустити негайне виконання рішення суду. В судовому засіданні заявник підтримала заяву та просила суд задовольнити її вимоги. Суду пояснила, що вона разом з чоловіком з 2005 року проживала в [INFO], який там зареєстрований. Вони з чоловіком мають старшу доньку, яка зареєстрована в [INFO]. Менша донька народилася в м. Севастополь. Будинок в якому зареєстрований чоловік не перереєстровано, тому зареєструвати доньку не має можливості. При народженні дитини їй було видано медичне свідоцтво, проте на території України дане свідоцтвом є недійсним. \~\~\~\~ Представник заінтересованої особи, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Синельниківському району реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції, в судове засідання не зявився, надав суду заяву у якій зазначив, що вимоги заявника визнають, просять справу розглянути без участі їх представника. Суд, вислухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 30 березня 2015 року в м. Севастополь [PERSON] народила дитину, що підтверджується дублікатом медичного свідоцтва про народження №005303 від 10.11.2015 року (а.с.9). Орган державної реєстрації актів цивільного стану відмовив в реєстрації народження дитини [PERSON] у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, так як довідка про народження дитини за формою 103/у, яка видана на окупованій території АР Крим є недійсною. Згідно з п.1\~ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. \~\~\~\~Відповідно до ч. 2\~ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.\~\~Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до п.4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності - рішення суду. Пунктом 2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є : медичне свідоцтво про народження (форма №103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545 (z1150-06), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежне від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини піл наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024 (медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 0 9 січня 2013 року N 9. Медичне свідоцтво про народження видане закладом, який підпорядковується Російській Федерації, на яку як на державу-окупанта відповідно до норм і принципів міжнародного права покладено відповідальність за порушення визначених Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина на тимчасове окупованій території, що передбачено ст. 5 ч. 3 Закону України «Пре забезпечення прав і свобод громадян та правових режим на тимчасово окупованій території України». Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасове окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасове окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ст. 10 ч. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї. Відповідно до ст.17 ч.1 цього ж Закону, у разі порушення його положень державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно зі\~ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених\~Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до п. 7 ч. 1\~ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України\~суд розглядає справи про встановлення факту\~\~ народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту\~\~народження. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заявник не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дитини, зокрема медичне свідоцтво про народження, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог [PERSON] щодо встановлення факту народження її дитини, оскільки реєстрація народження дитини не можлива без відповідного рішення суду, а тому заявлені вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Разом з тим суд вважає необгрунтованими вимоги [PERSON] про негайне виконання рішення суду, відповідно до статті 7 Європейської конвенції, про здійснення „прав дітей від 25.01.1996 року, ратифікованої Законом України № 69-V від 03.08.2006 року. У зв'язку з чим заява підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial