Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що їй на праві особистої приватної власності належить земельна ділянка площею 8,565 га згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, серія ЯА №290622, про що в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю зареєстровано за № 010552000053 (копія додається). При її зверненні до державного реєстратора прав на нерухоме майно Центру надання адміністративних послуг при Іванівській райдержадміністрації Одеської області з метою проведення державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку було виявлено, що при заповненні Державного акту на право приватної власності на землю у написанні її по батькові було допущено помилку, замість правильно зазначеного у паспорті громадянина України по батькові « [PERSON] », у Державному акті на право власності на земельну ділянку неправильно зазначено « [PERSON] ». Державним реєстратором прав на нерухоме майно [PERSON] прийнято рішення за №54224304 від 24.09.2020 року про відмову заявниці у державній реєстрації права власності на вказану земельну ділянку. Рішення мотивовано тим, що документи поданні для проведення державної реєстрації прав не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують в поданих документах виявлено помилку, а саме - по батькові суб`єкта у державному акті на право власності на земельну ділянку не відповідає паспорту громадянина України. Згідно Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, яка затверджена Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.00 №43 та втратила чинність 23.08.2013 року, не було передбачено порядку внесення змін у Державний акт. Отже, виправити помилку в самому державному акті, який був виданий раніше, в іншому порядку окрім судового, неможливо. За таких обставин вона змушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності Державного акту на право приватної власності на землю. Заявниця на заявлених вимогах наполягала, просила справу слухати у її відсутність, про що надала заяву. Представник зацікавленої особи у судове засідання не з`явився, проте надали телефонограмою заяву про те що підтримує заявлені вимоги та просять справу розглядати у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши зазначені факти та обставини, які дають підстави для задоволення заявлених вимог, вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~ Судом в якості доказів наданих заявником на підтвердження зазначених ним обставин досліджено матеріали та встановлено наступне. На підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №290622, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010552000053, виданого від 15 червня 2005 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 8,565 га у межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Бузинівської сільської ради, Іванівського району, Одеської області, цільове призначення - ведення фермерського господарства. При її зверненні до державного реєстратора прав на нерухоме майно Центру надання адміністративних послуг при Іванівській райдержадміністрації Одеської області з метою проведення державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку було виявлено, що при заповненні Державного акту на право приватної власності на землю у написанні її по батькові було допущено помилку, замість правильно зазначеного у паспорті громадянина України по батькові « [PERSON] », у Державному акті на право власності на земельну ділянку неправильно зазначено « [PERSON] ». Державним реєстратором прав на нерухоме майно [PERSON] прийнято рішення за №54224304 від 24.09.2020 року про відмову заявниці у державній реєстрації права власності на вказану земельну ділянку. Судом вбачається, що організація, яка видала правовстановлюючий документ - державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, не має можливості внести до нього відповідні виправлення, оскільки згідно із п.2.9 «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі» - виправлення та внесення змін до вказаних документів не допускаються. Відповідно ч.2 п.5 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявника значення. У відповідності до вимог ст. 315 ЦПК України, суди розглядають справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали документи не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Той факт, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії Я А №290622 від 15.06.2005 року виданий на ім`я [PERSON] фактично належить [PERSON] вона підтверджує наступними доказами: копією паспорту та коду, копією свідоцтва про народження, копією свідоцтва про укладення шлюбу. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідне їй для проведення державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку. За таких обставин суд вважає за необхідне ухвалити рішення, яким задовольнити заявлені вимоги. На підставі викладеного, та

Outcome: approved