Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту смерті її доньки, [PERSON] , [INFO] , громадянки України, померлої [INFO] у м. Донецьку Донецької області в Україні внаслідок медіастинальної дифузної крупноклітинної В-клітинної лімфоми, стан після комбінованого лікування. Зазначила, що вказані обставини підтверджуються довідкою про причину смерті №49 від 17 лютого 2020 року. При зверненні заявниці до Центрального районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть належного зразку,їй було відмовлено, оскільки для підтвердження факту смерті були пред`явлені документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. У зв`язку з цим, вінзвернувся до суду в порядку п.8 ч.1 ст.315 ЦПК. Заявниця надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Жовтневим РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області 15 травня 1998 року, [PERSON] народилася [INFO] у місті Маріуполь Донецької області України, зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] , померла [INFO] у м. Донецьк Донецької області в Україні внаслідок медіастинальної дифузної крупноклітинної В-клітинної лімфоми, стан після комбінованого лікування, вказані обставини підтверджуються довідкою про причину смерті №49 від 17 лютого 2020 року, виданою Республіканським онкологічним центром імені професора Г.В. Бондара, м. Донецьк. З матеріалів справи, а саме з повторно виданого свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 18 лютого 2020 року вбачається, що [PERSON] , є донькою [PERSON] . Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р, м. Донецьк входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. За положеннями ч.2, ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. У зв`язку з цим, заявниця звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для проведення належної реєстрації смерті. Однак, листом за № 81/16.2-108 від 18 лютого 2020 року їй було повідомлено, що реєстрацію смерті [PERSON] за пред`явленими документами провести неможливо та рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Враховуючи норми Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявником документів про відмову в реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно положень ч.4 ст.317 ЦПК, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Таке рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Таким чином, оцінивши наявні в матеріалах справи докази та зважаючи на те, що від встановлення факту смерті [PERSON] залежить виникнення особистих та майнових прав його спадкоємців, а також те, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення юридично значущого факту, суд вважає за необхідне задовольнити подану заяву.

Outcome: approved