Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з даною заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України та в обґрунтування заявлених вимог вказала про те, що у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» вона знаходиться на обліку в департаменті соціального захисту населення Сумської міської ради як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою від 27.10.2014 року № 5924000614 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Згідно з довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи її місце проживання є зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтву про народження серії [NUMBER] , виданого 18 06.1959 року Куйбишевським райбюро записів актів громадянського стану м. Сталіно, [PERSON] народилась [INFO] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 18.06.1959 року зроблено відповідний запис за № 1657, а її батьками є та записані - батько: [PERSON] , мати: [PERSON] . За змістом витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 13.07.2012 року № 00010762263, до Державного реєстру актів цивільного стану громадян внесено реєстраційний запис, параметрами якого є реєстрація актового запису про шлюб від 06.05.1985 року № 356, який складено відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку. Відомості про дружину: прізвище до державної реєстрації шлюбу: [PERSON] , прізвище після державної реєстрації шлюбу: [PERSON] . Згідно свідоцтву про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 14.02.1986 року Куйбишевським районним відділом записів актів громадянського стану м. Донецька, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, про що в книзі актів про розірвання шлюбу 14.02.1986 року зроблено запис за №81. Після розірвання шлюбу присвоєно прізвища, йому [PERSON] , їй [PERSON] . Згідно свідоцтву про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 27.01.1987 року відділом ЗАГС Куйбишевського РВК м. Донецька, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 27.01.1987 року. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові [PERSON] , дружині [PERSON] . Згідно свідоцтву про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 29.05.2019 року Сумським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, шлюб між чоловіком [PERSON] і дружиною [PERSON] розірвано, про що 29.05.2019 року складено відповідний актовий запис № 27. Після державної реєстрації розірвання шлюбу присвоюється прізвище: йому [PERSON] , їй [PERSON] . Згідно свідоцтву про народження серії [NUMBER] , виданого 04.03.1957 року Куйбишевським райбюро записів актів громадянського стану м. Сталіне, [PERSON] народилась [INFO] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 04.03.1957 року зроблено відповідний запис за № 294, а її батьками є та записані - батько: [PERSON] , мати: [PERSON] . Згідно свідоцтву про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 19.08.1975 року відділом ЗАГС Куйбишевського району м. Донецька, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 19.08.1975 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 19.08.1975 року зроблено запис № 446. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові [PERSON] , дружині [PERSON] . Населений пункт місто Донецьк входить у перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення». Таким чином, м. Донецьк є територією України, яка зараз не контролюється державними органами влади нашої країни. У цей час там здійснює контроль окупаційна адміністрація Російської Федерації, так звана «ДНР - Донецька Народна Республіка». Знаходячись у м. Донецьку, чоловік сестри заявниці - [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] , виданий 14.10.1998 року Куйбишевським РВ ДМУ України в Донецькій області, РНОКПП: [NUMBER] , помер [INFO] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15.01.2021 року так званим «Куйбишевським відділом ЗАГС Донецького міського управління юстиції МЮ ДНР», [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 73 роки, про що 15.01.2021 року було складено відповідний актовий запис № 60, місце смерті зазначено як: «Донецька Народна Республіка, місто Донецьк, Будьонівський район». Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть від 15.01.2021 року № 53, яке оформлено, підписано лікарем патологоанатомом [PERSON] та скріплено печаткою так званої «Центральної міської клінічної лікарні № 1 м. Донецька МОЗ ДНР», [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , місце проживання померлого: [ADDRESS] , місце смерті: м. Донецьк, стаціонар комунальної установи ЦМКЛ № 1 м. Донецьк, причиною смерті зазначено: хвороба, що призвела до смерті: а) дихальна недостатність, б) двостороння субтотальна пневмонія, в) COVID-I9 (лабораторно підтверджено № 5789 від 23.12.2020 р.). За фактом поховання, яке відбулось у м. Донецьку, були отримані послуги на поховання, транспортування та придбана ритуальна атрибутика, але документи, що підтверджують даний факт, у заявниці не зберіглись. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України від 15.04.2014 року № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, тому на підставі зазначеного свідоцтва про смерть у цей час заявниця не має змоги отримати свідоцтво про смерть чоловіка її сестри - [PERSON] на території України, яка контролюється державними органами влади, оскільки документ, який стосується підтвердження факту його смерті, не відповідає законодавству України, а також є виданим непередбаченим органом, а тому є недійсним і не створює правових наслідків. Заявниця просить встановити факт смерті на тимчасово окупованій території України громадянина України [PERSON] , [INFO] , уродженця Курської області, РФ; дата смерті: [INFO] ; місце смерті: місто Донецьк, Україна; вік померлого: 73 роки. До початку судового засідання заявниця надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Заявлені вимоги підтримала. Заінтересована особа - представник Сумського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у судове засідання не з`явився. Суд, дослідивши надані докази вважає, що заява підлягає задоволенню згідно ст. 317 ЦПК України, враховуючи наступні обставини. Судом встановлено, що згідно свідоцтву про народження серії [NUMBER] , виданого 04.03.1957 року Куйбишевським райбюро записів актів громадянського стану м. Сталіне, [PERSON] народилась [INFO] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження [INFO] зроблено відповідний запис за № 294, а її батьками є та записані - батько: [PERSON] , мати: [PERSON] . Згідно свідоцтву про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 19.08.1975 року відділом ЗАГС Куйбишевського району м. Донецька, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 19.08.1975 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 19.08.1975 року зроблено запис № 446. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові [PERSON] , дружині [PERSON] . Знаходячись у м. Донецьку, чоловік сестри заявниці - [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] , виданий 14.10.1998 року Куйбишевським РВ ДМУ України в Донецькій області, РНОКПП: [NUMBER] , помер [INFO] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15.01.2021 року так званим «Куйбишевським відділом ЗАГС Донецького міського управління юстиції МЮ ДНР», [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 73 роки, про що 15.01.2021 року було складено відповідний актовий запис № 60, місце смерті зазначено як: «Донецька Народна Республіка, місто Донецьк, Будьонівський район». Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть від 15.01.2021 року № 53, яке оформлено, підписано лікарем патологоанатомом [PERSON] та скріплено печаткою так званої «Центральної міської клінічної лікарні № 1 м. Донецька МОЗ ДНР», [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , місце проживання померлого: [ADDRESS] , місце смерті: м. Донецьк, стаціонар комунальної установи ЦМКЛ № 1 м. Донецьк, причиною смерті зазначено: хвороба, що призвела до смерті: а) дихальна недостатність, б) двостороння субтотальна пневмонія, в) COVID-I9 (лабораторно підтверджено № 5789 від 23.12.2020 р.). Зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України, визначеною згідно п. 1 ст. З Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Згідно з ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-18. будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Статтею 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону, державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ППК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Крім того, суд вважає за необхідне враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр 5 проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Таким чином, на основі з`ясованих обставин, суд дійшов висновку про те, що заява [PERSON] є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved