Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою про визнання недієздатною свою доньку, [PERSON], [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що остання з дитинства страждає на хронічну психічну хворобу - аутизм та гіпотеріоз в зв'язку з відсутністю з дня народження щитовидної залози, яке в подальшому вплинуло на її розумовий розвиток та ускладнення психічного захворювання. Зазначає, що доньці в зв'язку з хронічним психічним захворюванням встановлена II група інвалідності з дитинства безстроково. Посилається на те, що [PERSON] неодноразово проходила курс лікування в Київському міському психоневрологічному диспансері та до даного часу знаходиться на диспансерному обліку в психоневрологічному диспансері Подільського району м. Києва, але стан її здоров'я не покращився. Звертає увагу суду на те, що із-за психічного захворювання, яке в даний час має стійкий хронічний характер, [PERSON] не може розуміти наслідків своєї поведінки, не може правильно орієнтуватись та оцінювати прості життєві ситуації, байдужа до всього оточуючого, забуває що з нею сталось в минулому і суть її власного життя, неадекватно реагує на оточуючу обстановку, не може розуміти значення своїх дій і керувати ними, а тому потребує встановлення над нею опіки у зв'язку з чим необхідно визнати її недієздатною. В судовому засіданні заявниця підтримує вимоги з вищевикладених підстав, обґрунтувавши поясненнями просить задовольнити заяву з метою забезпечення захисту особистих немайнових та майнових прав та інтересів хворої доньки. Представник Органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації в судовому засіданні підтримує заяву заявниці, просить суд її задовольнити. Вислухавши пояснення заявниці, представника Органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, думку прокурора, який не заперечує проти задоволення заяви та вважає за доцільне визнати [PERSON] недієздатною, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, заявниця дійсно є матір»ю [PERSON], [INFO], що підтверджується наданим суду Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 02.11.2006 року (повторне) (а.с. 6) та копією паспорта заявниці (а.с. 3). Хвора [PERSON] зареєстрована та проживає разом з батьками за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Як вбачається з матеріалів справи, 15.07.2013 року [PERSON] встановлено другу групу інвалідності (з дитинства) безстроково (а.с. 5). Згідно наданої до суду Довідки Київського міського психоневрологічного диспансеру № 3 від 02.08.2013 року (а.с. 8), [PERSON] знаходиться на «Д» обліку у лікаря-психіатра. Страждає на хронічну нервово-психічну хворобу. Крім того, з метою встановлення дійсного психічного стану [PERSON] судом 22.11.2013 року було призначено відносно неї судово-психіатричну експертизу (а.с. 25-26). Як вбачається з наданого до суду Акту амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи № 176 від 06.03.2014 року (a.с. 36-37): «[PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом: помірна розумова відсталість (МКХ-10, F 71.0), за своїм психічним станом нездатна розуміти значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] потребує встановлення над нею опіки». Частина 1 ст. 39 ЦК України визначає, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Оцінюючи в сукупності надані докази, встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про доведеність того, що [PERSON] дійсно має хронічний, стійкий психічний розлад через який не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв'язку з чим вимоги заявниці є доведеними та такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного, ст. 39 ЦК України,

Outcome: approved