Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з заявою про оголошення фізичної особи померлою. В якій просить оголосити [PERSON] померлим. Вимоги обґрунтовує тим, що у 07.03.1986 р. уклала шлюб з [PERSON], який зареєстрували в селищній Раді с. Кадикчан Сусуманського району Магаданської області. Від шлюбу в них народились діти: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON] [INFO]. 01.01.1994 р. її чоловік поїхав на заробітки до США. Спочатку чоловік телефонував, писав листи, присилав фотографії, а згодом присилав електронні листи. Останнього листа заявниця отримала 05.02.2011 р., після того як повідомила чоловіку про смерть його матері. 29.07.2011 р. надіслала повідомлення про смерть батька чоловіка, однак жодної відповіді не отримала. Пошуки результату не дали. З того часу ніяких відомостей про місце перебування так і не надійшло. Оголошення [PERSON] померлим необхідно заявниці для оформлення спадщини на належну чоловікові земельну ділянку, а також для визначення свого статусу, оскільки по документах заявниця перебуває в шлюбі з [PERSON] Заявниця [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, оголосивши її чоловіка [PERSON] померлим, так як встановлення даного факту необхідне для оформлення спадкових прав. Заінтересована особа - Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду повідомлялась належним чином. Заслухавши пояснення заявниці, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні заявниця з 07 березня 1986 року перебуває у шлюбі з [PERSON], зареєстрованому в селищній Раді с. Кадикчан Сусуманського району Магаданської області, актовий запис №19, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від цього шлюбу мають двох спільних дітей - доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Згідно довідки начальника Деснянського РУ ГУМВС від 21.07.2014 р., виданої заявниці [PERSON], в тому, що вона зверталась до Деснянського РУГУ МВС України з заявою, щодо розшуку чоловіка гр. [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], місцезнаходження якого не відомо з 1994 року. На момент видання довідки, місцезнаходження [PERSON] не встановлено, проводяться заходи по його розшуку. Згідно довідки Деснянського Управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві №13847/125/49-2017 від 18.08.2017 р., вбачається, про те, що на звернення [PERSON] щодо встановлення можливого місця реєстрації або перебування гр. [PERSON], [INFO], місцезнаходження якого невідомо з 2011 року по теперішній час - розглянуто. Проведеними заходами місце реєстрації або перебування гр. [PERSON], [INFO], не встановлено. До теперішнього часу жодних відомостей про місцезнаходження або місце проживання [PERSON], [INFO] не встановлено. Правовідносини з приводу оголошення особи померлою регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв'язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (ч. 2 ст. 46 ЦК України). Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідомо. Рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Виняток встановлений у ч. 2 ст. 46 ЦК України, де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісті у зв'язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій; неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» надано роз'яснення, що судам необхідно відрізняти оголошення фізичної особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. Суд аналізуючи підстави, які обумовили звернення до суду, вважає, що обставин, з якими закон пов`язує оголошення фізичної особи померлою не встановлено. Як вбачається з матеріалів справи, заявник стверджує що [PERSON] з 01.01.1994 р. виїхав на заробітки до США. Останній раз виходив на зв'язок 05.02.2011 р., коли заявниця отримала від нього листа. На підтвердження зазначених обставин, заявницею не надано суду жодних належних та допустимих доказів, зокрема, лише наявна довідка від 21.07.2014 р. про те що, місце знаходження її чоловіка не встановлено та проводяться заходи його розшуку та довідка від 18.08.2017 р. про неможливість встановлення місця реєстрації або перебування [PERSON] Інших належних та допустимих письмових доказів про те, що заявник починаючи з 2011 р. по 2018 р. зверталась із заявами до правоохоронних органів щодо розшуку її чоловіка, до суду надано не було. Також з заявою про оголошення особи безвісновідсутньою заявниця до суду не зверталась, що свідчить про невжиття нею всіх заходів необхідних для оголошення особи померлою. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на відсутність підстав для оголошення [PERSON], [INFO] померлим, оскільки на підставі наданих заявником доказів, заявником не доведено обставини, які вірогідно свідчили би про смерть її чоловіка, обставини, за яких настала смерть, тощо. Відповідно до положень ст.ст.76, 77, 78,80, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: dismissed