Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON], який помер [INFO] року в с.Новоандріївка Сімферопольського району АР Крим, Україна. При цьому, заявниця зазначає, що встановлення даного факту їй потрібно для одержання спадщини за заповітом. Однак, отримати лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] заявниця не має змоги, оскільки лікарня знаходиться на території АР Крим, яка є тимчасово окупованою територією України. З метою реалізації свого права на спадщину після смерті [PERSON] заявниця просить суд встановити даний факт його смерті. В судове засідання заявниця та її представник - адвокат [PERSON] не з'явилися, однак, від представника надійшла заяви про розгляд справи за їх відсутності та наполягання на заявлених вимогах. Представник заінтересованої особи у судове засіданні не з'явився, просить слухати справу у його відсутність та прийняти рішення на розсуд суду. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що заява обґрунтована і підлягає повному задоволенню за таких обставин. Відповідно до п. 8 ч. 1ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Як встановлено судом згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого Мелітопольським РВ УМВС України в Запорізькій області 14.10.1998 року, [PERSON] народився [INFO] в с.Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області, де проживав [ADDRESS] /а.с.5/. Відповідно до заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Запорізької області 14.05.2010, [PERSON] на випадок своєї смерті заповів все своє майно [PERSON] /а.с.6/. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №12013080140000675 від 29.12.2012 вбачається, що заявниця [PERSON] звернулася 09.11.2011 до Мелітопольського РВ ГУМВС України в Запорізькій області із заявою про те, що 05.11.2011 [PERSON], [INFO], який мешкав в [ADDRESS], пішов з дому і не повернувся. За даним фактом було заведено ОРС «розшук» №60081124 від 28.11.2011 та розпочато досудове розслідування за ст.115 ч.1 КК України, як умисне вбивство. За результатами проведення досудового розслідування від Новоандріївської районної лікарні Сімферопольського району була отримана інформація про знаходження у них на лікуванні невстановленого чоловіка на ім'я [PERSON], який помер [INFO] у них в лікарні, та надіслано фотокартки померлого. За отриманими з лікарні фотокартками трупа невідомого чоловіка було проведено впізнання трупа сином [PERSON], який за фотокартками впізнав свого батька [PERSON], про що складено протокол пред'явлення трупа для впізнання від 05.02.2014. В подальшому постановлю слідчого Захарова О.І. від 28.02.2014 дане кримінальне провадження було закрите у зв'язку із встановленням відсутності події злочину, передбаченого ст.115 ч.1 КК України. Згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті. Заявниця не може отримати лікарське свідоцтво про смерть [PERSON], оскільки лікарня, де помер [PERSON], знаходиться на території АР Крим, яка є тимчасово окупованою територією. Так, згідно з п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-У11 будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до п. 8 ч. 1ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Встановлення даного факту необхідно заявниці для одержання спадщини після смерті [PERSON] На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заявниця не має можливості надати медичні документи встановленого зразка, необхідні для проведення державної реєстрації смерті, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви, оскільки факт смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території АР Крим знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, але реєстрація смерті якого неможлива через відсутність у заявниці документів, виданих уповноваженими органами України, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved