Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Заявниця у вересні 2016 року звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України з 1981 року по теперішній час, в тому числі станом на 13.11.1991 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] вона народилась в с. Федоркове Гороховецького району Володимирської області. З 1981 року вона стала постійно проживати на території м. Торецька (Дзержинська) Донецької області. 30.11.1990 року вона отримала паспорт громадянки СРСР, у зв'язку зі зміною прізвища з «[PERSON]» на «[PERSON]», після реєстрації шлюбу. В 2000 році її було засуджено і після звільнення паспорт свій загубила. На теперішній час виникла необхідність в отриманні паспорта громадянина України, у зв'язку з бажанням адаптуватися у суспільстві, стати повноцінним громадянином України, зареєструватися на постійне місце проживання, влаштуватися на роботу. Заявниця в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю, наполягала на їх задоволенні. Представник заінтересованої особи - Головного управління ДМС України в Донецької області в судовому засіданні не заперечував проти задоволення вимог заявника. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою [PERSON] з 1999 року проживає поряд із заявницею, як сусіди часто спілкувались. Свідок [PERSON] суду пояснила, що заявницю знає як сусідку. По [ADDRESS] заявниця проживає з 2004 року. Вислухавши пояснення всіх учасників судового засідання, показання свідків, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що заявниця народилася [INFO] у с. Федоркове Гороховецького району Володимирської області (а.с.4). Після реєстрації шлюбу із [PERSON], у зв'язку зі зміною прізвища отримала паспорт громадянина СРСР, який в подальшому нею був загублений. В даний час заявниця має намір отримати паспорт громадянки України замість втраченого паспорту громадянина СРСР. З цією метою у судовому порядку необхідно встановити факт постійного проживання заявниці на території України, у томі числі станом на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) Питання громадянства України регулюється Конституцією України, законами України, указами Президента України, міжнародними договорами України. Основними нормативно-правовими актами з питань громадянства України є Закон України «Про громадянство України» та Указ Президента України від 27.03.2001 року № 215 «Питання організації виконання ЗУ «Про громадянство України». Підстави набуття особою громадянства України визначаються індивідуально, залежно від її місця народження, походження, проживання, родинних зв'язків тощо. Відповідно Закону України «Про громадянство України» громадянами України є, зокрема усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України або які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Зокрема, за ч.1 ст. 8 ЗУ «Про громадянство України» на набуття громадянства України за територіальним походженням має право особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України. Відповідно до п. 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215, в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша ст. 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Враховуючи те, що заявник має намір отримати паспорт громадянки України, факт постійного проживання заявниці на території України, у тому числі станом на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) має юридичне значення для заявника та породжує для неї юридичні наслідки, так як встановлення вказаного факту у в судовому порядку надає їй право подати заяву про набуття громадянства України. Факт постійного проживання заявника по справі на території України станом на 13 листопада 1991 року підтверджується актом вуличного комітету, з якого вбачається, що заявниця [PERSON], [INFO] фактично проживала в [ADDRESS] з 1990 року по квітень 1996 року. Довідкою № 272 від 21.10.2016 року підтверджено період роботи заявниці з 15.08.1990 року по 05.04.1996 року в ПАТ «Курдюмівський завод кислототривких виробів». Вказані документи є належним доказом по справі, бо містять підписи та печатки офіційних осіб. Тобто на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) заявниця фактично проживала та працювала на території України . При цьому суд не приймає до уваги показання свідків [PERSON] та [PERSON], оскільки їх показання не стосуються предмета доказування, тому ці докази є неналежними. Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд приходить до висновку, що факт постійного проживання [PERSON] на території України на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи. Таким чином, оскільки встановлення вказаного факту має значення для оформлення заявником у подальшому паспорту громадянина України, враховуючи, що викладені в заяві обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, суд вважає останню такою, що підлягає задоволенню. В той же час вимога про встановлення факту постійного проживання на території України з 1981 року по тепершній час не має юридичного значення для заявниці, тому не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved