Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з заявою про визнання недієздатною своєї матері [PERSON], 1941 року народження, мотивуючи свої вимоги тим, що матір страждає на хронічну психічну хворобу, знаходиться на лікуванні в ТМО «ПСИХІАТРІЯ» згідно ухвали Подільського районного суду м. Києва від 23.09.2016 року, у зв'язку з проявами неадекватної поведінки, вдома (здійснює псування комунікацій та будівлі в якій проживає, можливість зруйнування газового стояка та каналізації, постійна погроза нанесення шкоди майну сусідів та їх життю), відчуванням слухових галюцинацій, маячних ідей переслідування, відношення, впливу, агресивними тенденціями по відношенню до неї, агресивними діями по відношенню до оточуючих, відмовою від лікування, а також неможливістю самостійно задовольняти свої життєві потреби, потребою примусового лікування. Зазначає, що із-за психічного захворювання, яке на даний час має стійкий хронічний характер матір не може розуміти значення наслідків своєї поведінки, не може правильно орієнтуватись та оцінювати прості життєві ситуації, самостійно не може себе обслуговувати та задовольняти свої життєві потреби, не може розуміти значення своїх дій та керувати ними а тому потребує встановлення над нею опіки, у зв'язку з чим необхідно визнати її недієздатною. В судовому засіданні заявниця підтримує вимоги з вищевикладених підстав, обґрунтувавши поясненнями просить задовольнити заяву з метою забезпечення захисту особистих немайнових та майнових прав та інтересів хворої матері. Представник Органу опіки та піклування Подільської районної державної адміністрації в м. Києві в судовому засіданні не заперечує проти вимог заявниці з врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин просить вимоги задовольнити. Вислухавши пояснення заявниці, думку представника заінтересованої особи, який не заперечує проти задоволення заяви та вважає за доцільне визнати [PERSON] недієздатною, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, заявниця є рідною донькою [PERSON], 1941 року народження, що підтверджується наданими суду Свідоцтвами про народження (а.с.8,12) та копіями паспортів (а.с.9,13) . Крім того, з метою встановлення дійсного психічного стану [PERSON] судом 30.03.2017 року було призначено відносно неї судово-психіатричну експертизу (а.с. 27-28). Як вбачається з наданого до суду Висновку судово-психіатричного експерта № 310 від 18.05.2017 року (a.с. 31-32): «[PERSON] страждає стійким хронічним психічним захворюванням: Органічне ураження головного мозку з вираженим інтелектуально -мнестичним зниженням та параноїчним синдромом (МКХ-10,F 06.2) і за своїм психічним станом у теперішній час не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом [PERSON] потребує встановлення над нею опіки». Частина 1 ст. 39 ЦК України визначає, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Оцінивши в сукупності надані докази, а також врахувавши встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про доведеність того, що [PERSON] дійсно має хронічний, стійкий психічний розлад здоров'я через який не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв'язку з чим вимоги заявниці є доведеними та такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому заява підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного, ст. 39 ЦК України,

Outcome: approved