Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

Заявниця зазначає, що її брат [PERSON], [INFO], являється інвалідом армії II групи безтерміново, перебуває на обліку у комунальному закладі «Рівненський обласний центр психічного здоров'я населення» з приводу психічного розладу. Він не може працювати, не контролює свою поведінку та не усвідомлює її наслідків, не може орієнтуватися в простих життєвих ситуаціях, та потребує постійного стороннього догляду та турботи. Внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу він не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Зважаючи на це заявниця просить суд постановити рішення, яким визнати [PERSON] недієздатним, та призначити її опікуном брата. Заявниця в судовому засіданні підтримала вимоги та просить задоволити заяву. Представник органу опіки і піклування Рівненської райдержадміністрації не заперечує проти задоволення заяви, просить призначити заявницю опікуном її брата. Заслухавши пояснення осіб, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає до часткового задоволення. Згідно із ч. 1 ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Відповідно до ч. 1 ст. 34 ЦК України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла 18 років (повноліття). Суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи або визнати фізичну особу недієздатною в порядку, встановленому ЦПК України (статті 36, 39 ЦК України). Порядок розгляду судом справ про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи визначено гл. 2 розд. ІV ЦПК України (статті 236-241). Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Окрім того, згідно з приписами ст.ст. 41, 58 ЦК України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; опіка встановлюється над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані судом недієздатними. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 7-361/16-17 від 10.01.2017 року), [PERSON], [INFO], страждає на хронічне психічне захворювання. Наявне у нього психічне захворювання істотно впливає на його здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними. Оскільки [PERSON] не може в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому на даний час виникла необхідність в призначенні йому опікуна. Згідно до подання, заявницю пропонується призначити його опікуном, проти чого вона не заперечує. Заявниця має можливість доглядати свого брата і бути його опікуном. Окрім того вона є найближчим родичем, тому і веде господарство та доглядає за ним, тобто здійснює фактичне опікунство, забезпечуючи реалізацію його законних особистих немайнових і майнових прав та інтересів. Аналізуючи зібрані по справі докази суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви, а саме, щодо брата заявниці слід обмежити цивільну дієздатність, враховуючи припси статті 36 ЦК України. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України, і вони покладаються на державу.

Outcome: dismissed