Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Заявниця, яка діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності [PERSON], звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті батька її чоловіка - [PERSON], [INFO], громадянина України, померлого 01 лютого 2016 року у Київськову районі міста Донецьку в Україні. Зазначила, що вказані обставини підтверджуються: довідкою про причину смерті №111, виданою КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги міста Донецька», де вказано, що останній помер внаслідок хронічної судинно-мозкової недостатності, церебрального атеросклерозу; а також свідоцтвом про смерть зразку, що використовується на території, тимчасово непідконтрольній Україні. У березні 2016 року [PERSON] звернулася до Ордконікідзевського відділу державної РАЦС ММУЮ у Донецькій області для отримання свідоцтва про смерть родича, але їй було відмовлено, оскільки за предявленими заявницею документами, виданими на тимчасово окупованій території, провести це неможливо. У звязку з цим, [PERSON] вимушена звернутися до суду в порядку п.8 ч.1\~ст.256 ЦПК. Заявниця не була присутня у судовому засіданні, у письмовій заяві, наданій суду просила задовольнити вимоги та розглянути справу за її відсутності. Представник Орджонікідзевського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції просив розглянути вказану справу без його участі та вирішити справу на розсуд суду. Додаткова зазначив, про необхідність у рішенні суду вказати дату, причину смерті та вік померлого. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2\~ст.197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до паспорту громадянина України серії СВ 724803, виданого 23 липня 2002 року, [PERSON] народився 27 січня 1935 року у селі Великі Вікнини Збаражського району Тернопільської області. Його адреса реєстрації місто Донецьк, вулиця Куйбишева, 240-12. [PERSON] помер 01 лютого 2016 року у Київськову районі міста Донецьку у віці 81 років, про що Київським відділом запису актів цивільного стану міста Донецьку, на тимчасово окупованій території України, було видано свідоцтво про смерть. У довідці №111 від 01.02.2016 року, виданою КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги міста Донецька», зазначено, що причиною смерті [PERSON], який помер 01 лютого 2016 року, стала хронічна судинно-мозкова недостатність, церебральний атеросклероз. Зі свідоцтва про поховання останнього вбачається, що [PERSON] був похований 02 лютого 2016 року на кладовищі «Щегловка» у місті Донецьку. Факт смерті [PERSON] також підтвердила у письмовій заяві, наданій суду, [PERSON], 14 лютого 1944 року, яка є родичкою померлого. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р, місто Донецьк входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. У звязку з цим, заявниця звернулася до Орджонікідзевського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області для проведення належної реєстрації смерті. Однак, листом №58/4.4-03-24 від 05.03.2016 [PERSON] було повідомлено, що реєстрацію смерті за предявленими документами провести неможливо та рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Враховуючи норми Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявником документів про відмову в реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно положень ч.4 ст.257-1 ЦПК, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною [PERSON] України, підлягає негайному виконанню. Таке рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Таким чином, оцінивши наявні в матеріалах справи докази та зважаючи на те, що від встановлення факту смерті [PERSON] залежить виникнення особистих та майнових прав спадкоємців, а також те, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення юридично значущого факту, суд вважає за необхідне задовольнити подану заяву.

Outcome: approved