Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

Заявниця звернулась до суду з заявою про визнання недієздатним свого батька [PERSON],[INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що останній в зв'язку з своїм захворюванням неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні, батько є інвалідом ІІ-ї групи безстроково та потребує стороннього догляду та нагляду. Починаючи з 13.07.2015 року знаходився на стаціонарному лікуванні в Територіальному медичному об'єднанні «ПСИХІАТРІЯ» в зв'язку з застосуванням щодо нього примусових заходів медичного характеру у вигляд госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом у зв'язку з тяжким невиліковним психічним захворюванням та вчиненням ним суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст.263 КК України. Зазначає, що через свою психічну хворобу, яка носить стійкий та хронічний характер батько перебуває на обліку у психоневрологічному диспансері з 1994 року. У батька психічне захворювання почало розвиватись з 1994 року коли він став дратівливим,почав роздавати свої речі, називав себе онуком Петра 1, поводив себе грубо, конфліктував з рідними, мав неадекватну поведінку, також зловживав спиртними напоями, що негативно впливало на його стан. Посилається на те, що в 2008 році батько також в хворобливому стані напав на свою колишню дружину - її матір та наніс тілесні ушкодження що підтверджується постановою про відмову в порушенні кримінальної справи. 20.01.2015 року батько був затриманий працівниками міліції за зберігання за місцем проживання бойових припасів - ручної осколкової гранати РГД-5 яку тримав в руках та погрожував підірвати. За результатами проведеної йому стаціонарної судово-психіатричної експертизи було встановлено, що він під час вчинення кримінального правопорушення та на час проведення експертизи за своїм психічним станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і тому йому судом були застосовані примусові заходи медичного характеру. Мотивує заяву також тим, що незважаючи на багаторазове стаціонарне лікування хронічна хвороба батька лише прогресує та стан стає безпорадним, поведінка неадекватною. Хвороба на яку страждає батько є невиліковною, однак останній цього не визнає, приводить в квартиру сторонніх людей, розпиває з ними спиртні напої та витрачає всі кошти на придбання спиртного в результаті чого не має потім коштів на продукти харчування, що шкодить його здоров'ю, приймати ліки не бажає що також ускладнює стан його здоров'я. Звертає увагу суду на те, що внаслідок свого психічного захворювання батько не здатний усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, а тому потребує встановлення над ним опіки у зв'язку з чим необхідно визнати його недієздатним, вона бажає лише захистити його інтереси а не переслідує корисні мотиви. В судовому засіданні заявниця підтримує вимоги з вищевикладених підстав, обґрунтувавши поясненнями просить задовольнити заяву з метою забезпечення захисту особистих немайнових та майнових прав та інтересів хворого батька. Представник Органу опіки та піклування Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засіданні не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, до суду надано заяву згідно якої просить суд слухати справу за їх відсутності, у зв'язку з виробничою необхідністю, заяву заявниці підтримують. [PERSON] в судовому засіданні заяву доньки не підтримує, вважає що підстав для визнання його недієздатним не має, в задоволенні заяви просить відмовити. Вислухавши пояснення заявника, думку прокурора, який підтримує заяву та вважає за доцільне визнати [PERSON]. недієздатним, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин та наданих доказів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, заявниця є рідною донькою [PERSON],[INFO], що підтверджується наданими суду Свідоцтвом про народження (а.с.7 ) та копіями паспортів громадян України (а.с. 4,8). Як вбачається з матерілаів справи, [PERSON] з 12.01.2005 року встановлено другу групу інвалідності (загальне захворювання) безстроково, згідно висновку про умови та характер праці - непрацездатний (а.с. 6). Згідно наданої до суду постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 16.05.2008 року ( а.с.10) вбачається , що дійсно підтверджується факт спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень [PERSON] З ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 18.05.2015 року( а.с.68-70) вбачається , що [PERSON] застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом, з зазначенням того, що достовірно було встановлено, що згідно висновку стаціонарної комісійної комплесної судової психолого - психіатричної експертизи № 87 від 21.04.2015 року [PERSON] на час вчинення суспільно-небезпечного діяння, в якому він підозрюється, страждає стійким хронічним розладом - »шизофренія параноїдна форма, безперервно-прогредієнтний тип перебігу. Витражений апатико - дисоціативний дефект», а тому за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, [PERSON] і на даний час страждає стійким хронічним розладом а тому за своїм психічним станом не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, не може правильно сприймати обставини справи, давати свідчення, приймати участь в судовому засіданні. [PERSON] потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом. З наданої суду ухвали Подільського районного суду м. Києва від 21.12.2015 року вбачається, що [PERSON] застосовані примусові заходи медичного характеру згідно ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 18.05.2015 року були змінені з госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку (71-72), що підтверджує пояснення заявниці. Крім того, з метою встановлення дійсного психічного стану [PERSON] судом 19.11.2015 року було призначено відносно нього судово-психіатричну експертизу (а.с. 29-30). Як вбачається з наданого до суду Акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 1067 від 29.12.2015 року (a.с. 39-40): «[PERSON] виявляє ознаки стійкого хронічного психічного розладу - Шизофренія параноїдна безперервного перебігу, з вираженим апатико - дисоціативним дефектом (МКХ-10 F 20.00), за своїм психічним станом [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] потребує встановлення над ним опіки». Частина 1 ст. 39 ЦК України визначає, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Оцінюючи в сукупності надані докази, встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про доведеність того, що [PERSON] дійсно має хронічний, стійкий психічний розлад через який не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв'язку з чим вимоги заявниці є доведеними та такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Будь-яких інших доказів в спростування заяви заявниці та винесення рішення щодо відмови в задоволенні вимог суду не надано. На підставі вищевикладеного, ст. 39 ЦК України,

Outcome: approved