Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

Заявниця звернулась до суду 26.01.2016р. з заявою, в якій просить встановити той факт, що [PERSON], 03.04.1937р.н., померла 17.12.2015р. в с. Учебне Білогірського району Автономної Республіки Крим, Україна. В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що [PERSON] є рідною сестрою її померлого чоловіка [PERSON]. 17.12.2015р. [PERSON] померла від онкологічного захворювання. На момент смерті вона перебувала на території АР Крим, яка на теперішній час є тимчасово окупованою. У зв'язку з цим є неможливим складання необхідних документів за місцем смерті [PERSON], щоб на території України провести державну реєстрацію факту смерті та отримати свідоцтво про смерть. Тому вона звернулась до суду з відповідною заявою. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] є її хрещеною матір'ю. Останнім часом вона дуже хворіла на онкологічне захворювання шлунка. У жовтні 2015р. вона разом з [PERSON] їздили в АР Крим відвідати [PERSON]. А у грудні 2015р. вони разом їздили в АР Крим вшанувати пам'ять [PERSON], бо та померла 17.12.2015р. і похована на території Топловського монастиря. Вона особисто бачила могилу і не має ніяких сумнівів щодо того, що [PERSON] померла. Окрім пояснень заявника та свідків судом досліджені письмові докази, зокрема, виписка з медичної карти [PERSON] (а.с.5), медична довідка від 27.11.2015р. (а.с.6), довідка про смерть (а.с.7), медичне свідоцтво про смерть (а.с.8), довідка про поховання (а.с.9), заповіт (а.с.10), лист ВДРАЦС по м. Черкаси (а.с.30), проїзні документи (а.с.31-34). Заслухавши пояснення заявниці та свідка, дослідивши та оцінивши усі наявні у справі докази, суд дійшов наступних висновків. Зокрема, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Випискою з медичної карти від 05.12.2014р. (а.с.5) підтверджується що [PERSON], 03.04.1937р.н., станом на листопад-грудень 2014р. хворіла на рак шлунка з хронічною залізодефіцитною анемією тяжкого ступеня. В цій же довідці зазначено, що [PERSON] є послушницею Топловського жіночого монастиря, який знаходиться в с. Учебне, Білогірського району АР Крим. 26.11.2014р. [PERSON] була проведена хірургічна операція пробна лапаротомія, біопсія метастазу печінки. В листопаді 2015р. стан здоров'я [PERSON] погіршився. 17.12.2015р. [PERSON] померла, перебуваючи на території монастиря. У зв'язку з тим, що вона була послушницею Топловського жіночого монастиря її було захоронено на території цього монастиря. 21.12.2015р. заявниця разом зі [PERSON] їздила до місця поховання [PERSON], щоб вшанувати її пам'ять та провести помінальний обряд 9 днів після смерті. Тож 26.12.2015р. заявниця разом зі [PERSON] виїхали з Криму, що підтверджується відповідними проїзними документами (а.с.31-34). У зв'язку зі смертю [PERSON] відкрилася спадщина на належну їй 1/2 частину квартири за адресою: вул. Г. Сталінграду, 23/11, м. Черкаси, - яку померла заповідала заявниці згідно заповіту від 21.12.2012р. (а.с.10). На теперішній час для прийняття заявницею спадщини після смерті необхідно встановити факт смерті [PERSON], оскільки вона померла на території АР Крим, яка на теперішній час є тимчасово окупованою і документи видані органами та установами АР Крим, створеними в порядку не передбаченому законами України, є недійсними. Тому заявниця звернулась до суду з зазначеною заявою задля можливості в подальшому реалізувати її право на отримання спадщини після смерті [PERSON]. Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 8 ч.1 ст.256 ЦПК передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Як встановлено судом подія смерті [PERSON] відбулася 17.12.2015р. на території с. Учебне Білогірського району АР Крим, тобто частині України, яка відповідно до Закону України від 15.04.2014р. №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є тимчасово окупованою територією. Згідно ст.9 Закону №1207-VII будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Усі письмові документи, що підтверджують факт смерті [PERSON], які має заявник, видані органами та установами, які діють на території АР Крим, але створені відповідно до законів Російської Федерації, що підтверджується відбитками їх печаток (а.с.6-9). За таких обставин зазначені документи є недійсними та не можуть бути підставою для проведення державної реєстрації факту смерті [PERSON], у звязку з чим ВДРАЦС по м. Черкаси Черкаського МУЮ відмовлено у проведені державної реєстрації факту смерті [PERSON] (а.с.30). Разом з тим, згідно ч.4 ст.9 Закону №1207-VII встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. З обставин справи вбачається, що встановлення факту смерті [PERSON] необхідне для захисту майнових прав заявника та забезпечення встановленого в Україні правового порядку регулювання спадкових правовідносин. Враховуючи досліджені у судовому засіданні письмові докази та пояснення свідка у суду не виникає сумнівів щодо того, що [PERSON], 03.04.1937р.н., дійсно померла 17.12.2015р. від онкологічного захворювання шлунка на території с. Учебне Білогірського району Автономної Республіки Крим України, а тому суд дійшов висновку про можливість задоволення вимог заявниці. Згідно ч.7 ст.235 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved