Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з дійсною заявою про встановлення факту смерті свого чоловіка , у якій просила встановити факт смерті її чоловіка [PERSON], який помер 04 листопада 2015 року у м.Кіровськ Луганської області. Подану заяву заявниця обґрунтовує тим, що її чоловік помер в м.Кіровськ, який в дійсний час, віднесений до переліку населених пунктів Луганської області, на території який органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження і тому вона позбавлена можливості зареєструвати факт смерті свого чоловіка належним чином та в позасудовому порядку. Також, в поданій заяві заявниці зазначає, що вона зверталася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Попаснянського районного управління юстиції Луганської області з питання реєстрації смерті свого чоловіка, але їй було відмовлено через те, що медична установа, якою було видано лікарське свідоцтво про смерть її чоловіка, знаходиться на території м.Кіровськ, який віднесений до переліку населених пунктів Луганської області, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, що затверджений розпорядженням КМУ від 07.11.2014 року. Заявниця та її представник, у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник зацікавленої особи відділу реєстрації актів цивільного стану (РАЦС) Попаснянського районного управління юстиції - у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд поданої заяви без участі представника, заперечень щодо вимог заявниці з боку зацікавленої особи не надавалось . Вислухавши у судовому засіданні заявницю її представника, свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до листа відділу державної реєстрації актів цивільного стану Попаснянського районного управління юстиції реєстрація смерті за наданими заявником документами є неможливою (а.с.7). Відповідно до ст.62 ЦПК України сторони, треті особи та їхні представники за їх згодою можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи. Допитана в судовому засіданні в якості свідка заявниця пояснила, що вони із чоловіком мають постійне місце проживання за адресою: [INFO]. Однак, з вересня 2015 року вони стали проживати в м.Попасна, як переміщені особи з тимчасово окупованої території, так як на території Луганської області і зокрема в м.Кіровськ розпочалось проведення АТО, а м.Кіровськ , віднесений до переліку населених пунктів Луганської області, на території який органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, тобто м.Кіровськ Луганської області в дійсний час являється окупованою територією. Заявниця пояснила, що на початку листопада 2015 року, вони із чоловіком поїхали до м.Кіровськ з метою перевірки свого постійного житла, а 04 листопада стан здоров»я чоловіка заявниці погіршився, так як він хворів, і чоловік заявниці помер. Заявниця дійсно підтверджує смерть її чоловіка [PERSON], який помер 04 листопада 2015 за адресою: [ADDRESS]. За фактом смерті заявниця отримала лікарське свідоцтво про смерть чоловіка, видане Кіровським територіальним медичним об»єднанням, яке розташоване на тимчасово окупованій території. (а.с. 9) Свідок [PERSON] пояснила у судовому засіданні, що являється сусідкою [PERSON], проживає в м.Кіровськ, у період їх відсутності доглядала за квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] підтвердила, що на початку листопада 2015 року, подружжя [PERSON] приїхали в .Кіровськ, тому що в їх квартирі вибуховою хвилею вибило вікна і треба було проводити скління вікон. Однак 04.11.2015р. [PERSON] В І. став погано себе почувати, його дружина [PERSON] звернулась до лікарні за допомогою, але [PERSON] раптово помер. [PERSON] допомагала заявниці в організації поховання, була присутня на похованні [PERSON], підтверджує факт його смерті. Судом досліджені наступні письмові документи. З копії паспорту заявниці та копії свідоцтва про шлюб (а.с.5,8) вбачається, що у неї зареєстровано шлюб із [PERSON] [INFO]. Довідки на імя [PERSON] та [PERSON] про взяття на облік особи, що переміщується з тимчасово окупованої території (а.с.6,7) , з яких вбачається, що вони мають постійне місце проживання за адресою: [INFO] років СРСР 16,52 і дійсно перемістились до м.Попасна для проживання в звязку із проведенням антитерористичної операції та тим, що м.Кіровськ залишився територією що є тимчасово окупованою. Договір-замовлення від 04 листопада 2015 року, який укладений заявницею із підприємцем [PERSON] на поховання померлого, з якого вбачається, що померлим є [PERSON], [INFO] та, що він помер 04 листопада 2015 року (а.с.10). Відомості про померлу особу, вказані у зазначеному договорі-замовлення на поховання повністю співпадають з особистим даним [PERSON], вказаним у його паспорті громадянина України. З наданого документу також вбачається, що організацією та проведенням поховання померлого [PERSON] займалася саме заявниця [PERSON] і це також свідчить про те, що помер та був похований саме її чоловік. В лікарському свідоцтві про смерть №55 від 05 листопада 2015 р., яке було складене та видане Кіровським територіальним медичним об»єднанням, (а.с.9) зазначено що 04 листопада 2015 року помер [PERSON] [INFO] . З відповіді Попаснянського відділу РАЦС , що надана заявниці (а.с.11) вбачається, що зареєструвати належним чином смерть її чоловіка в дійний час неможливо, тому,що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб зазначено, що медична установа, яка видала лікарське свідоцтво про смерть, знаходиться на тимчасово окупованій території, що є підставою для відмови у державній реєстрації смерті на підставі наявного лікарського свідоцтва про смерть. Згідно із «Переліком населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження», затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085-р- м.Кіровськ, Луганської області знаходиться на території, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні письмові документи як докази у даній справі, суд враховує вимоги міжнародно-правових актів і принципів, адже відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Застосовуючи зазначені міжнародні стандарти до цієї справи, суд приходить до висновку про необхідність врахувати лікарське свідоцтво про смерть, видане медичною установою, що діє на тимчасово окупованій території Луганської області, як доказ, який у сукупності з іншими дослідженими судом доказами підтверджує факт смерті [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved