Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

Заявниця звернувшись до суду із даною заявою, посилається на те, що [INFO] помер її чоловік, [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина за законом, на належне спадкодавцю майно, зокрема: земельну ділянку площею 0,4701 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Верхньовербізької сільської ради Коломийського району З метою оформлення права на спадщину звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено, в зв`язку із розбіжністю у зазначенні власника земельної ділянки, а заме по батькові останнього вказано « [PERSON] », що не відповідає іншим правовстановлюючим документам. У зв`язку з наведеним просить встановити факт належності спадкодавцю вказаного правовстановлюючого документа. Заявниця у судове засідання не з`явилася, її представник подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримав, просив заяву задовольнити. Представник заінтересованої особа в судове засідання також не з`явився, подав заяву, в якій заявлені вимоги визнав, не заперечив проти їх задоволення та просив розгляд справи провести без його участі. Врахувавши заяви сторін, проаналізувавши матеріали справи суд вважає заявлені вимоги належно обґрунтованими виходячи із наступного. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пункт 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що 28 квітня 2016 року складено відповідний актовий запис за № 8 (а.с. 5). Померлому належала земельна ділянка площею 0,4701га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, розташована на території Верхньовербізької сільської ради Коломийського району на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІФ № 07-06-2/000138, виданого на підставі рішення виконкому Верхньовербізької сільської Ради народних депутатів № 56 від 22 липня 1997 року (а.с. 9). Заявниця будучи єдиним спадкоємцем за законом на майно померлого, звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову через неможливість встановити факт належності спадкодавцю правовстановлюючого документа на спадкове майно, так як по батькові власника у вказаному документі не відповідає його по батькові у інших правовстановлюючих документах. Так, у Державному акті зазначено по батькові власника земельної ділянки « [PERSON] », в той час як із копії свідоцтва про смерть вбачається, що по батькові спадкодавця « [PERSON] » (а.с. 5, 9). Із копії свідоцтва про одруження, вбачається, що [PERSON] 19 жовтня 1972 року зареєстрував шлюб із [PERSON] (а.с. 7). Також те, що по батькові спадкодавця « [PERSON] », підтверджується довідками старости с. Верхній Вербіж № 37 від 26 січня 2021 року. Таким чином суд вважає, що вищеописана помилка в написанні по батькові спадкодавця у Державному акті виникла внаслідок неуважності працівників органу, що видав документ. Встановлення факту належності правовстановлюючого документа має юридичне значення для заявниці, так як дозволить оформити спадкові права. З огляду на вищенаведені письмові докази та беручи до уваги заяви сторін, суд приходить до висновку, що до виниклих обставин призвела неуважність відповідної посадової особи, яка оформляла Державний акт на право власності на землю серії ІФ № 07-06-2/000138 від 01 серпня 1997 року, а тому виходячи із того, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цих фактів, суд вважає за можливе задовольнити дану заяву. На підставі наведеного та

Outcome: approved