Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

Заявниця звернулася до суду в інтересах своїх дітей [PERSON] , [PERSON] , заінтересована особа: Білозерський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про встановлення факту смерті, в якій просила суд встановити факт смерті [PERSON] , який помер [INFO] у м. Феодосія Республіки Крим. В заяві [PERSON] зазначила, що [INFO] помер батько її дітей, її цивільний чоловік, [PERSON] , у м. Феодосія Республіки Крим Російська Федерація, що підтверджується свідоцтвом про його смерть, свідоцтвами про народження [PERSON] та [PERSON] та відповідними витягами з Держреєстру. Факт смерті громадянина України підлягає державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру актів цивільного стану України. На підставі запису про смерть відділ державної реєстрації актів цивільного стану має видати свідоцтво про смерть що в подальшому є підставою для настанні правових наслідків смерті особи, зокрема вступ у спадщину, що залишилася після померлого. Проте у випадку смерті батька дітей заявниці на тимчасово окупованій території, здійснити це неможливо. Звернувшись до Білозерського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану, заявниці було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , оскільки документи, які видані органами окупованої території на території України вважаються недійсними. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно їй для отримання свідоцтва про смерть [PERSON] встановленого законодавством України зразка, та реалізації в подальшому його дітьми як спадкоємцями всіх належних їм прав відповідно до чинного законодавства України. Заявниця в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законодавством порядку, надала суду заяву, якою заявлені вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи представник Білозерського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився. В порядку положень ст. 317 ч. 2 ЦПК України справи про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Вирішуючи дану справу, суд бере до уваги Інформаційний лист 15.04.2016 № 9-1130/0/4-16 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, відповідно до якого, у порядку статті 257-1 ЦПК України мають розглядатись заяви про встановлення факту народження або смерті як на території Автономної Республіки Крим, так і на території населених пунктів Донецької та Луганської областей. Положеннями ст. 317 ЦПК України визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Із свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] вбачається, що заявниця та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а отже [PERSON] має право звернутися до суду із заявоюв інтересах [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON] , який є їх батьком. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] є громадянином України. Згідносвідоцтва про смерть серії [NUMBER] (виданого повторно), 30.12.2014 року Феодосійським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим зареєстровано, що [PERSON] помер [INFO] в м. Феодосія, Республіка Крим, Російська Федерація. Згідно п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-18, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Статтею 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону, державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Як вбачається з матеріалів справи, 12.08.2020 року Білозерським районний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було відмовлено заявниці у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] у заявку з тим, що всі документи, видані органами окупованої території, вважаються такими, що є недійсними. Інформаційним листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990-VІІІ «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України», роз`яснено, що документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України. Разом з тим, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини під час розгляду справ проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, дослідивши надані суду докази в їх сукупності, зважаючи на те, що наявні у заявниці документи про смерть [PERSON] не створюють правових наслідків та не дозволяють безпосередньо вчинити державну реєстрацію його смерті органом РАЦС, а встановлення даного факту необхідно [PERSON] для реєстрації смерті [PERSON] в єдиному державному реєстрі актів цивільного стану громадян України, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно пункту 8 частини першої статті 430 та ч. 4 ст. 317 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved