Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Заявниця звернулася 20.01.2016 року в суд в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту прийняття спадщини. В обґрунтування своєї заяви [PERSON] зазначила, що 14.11.1995 року в м. Миколаєві Миколаївської області померла її бабуся [PERSON], утриманкою якої вона була за її життя, що встановлено набравшим законної сили судовим рішенням Новоодеського районного суду від 11.09.2015 року по справі №482/1511/15-ц. Посилаючись на те, що після смерті бабусі [PERSON], вона, як неповнолітня утриманка, прийняла у спадщину від неї коштовні золоті сережки, каблучку, на підставі ст.ст.529, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, просила суд винести рішення, яким встановити юридичний факт того, що вона прийняла спадщину після смерті бабусі [PERSON], яка померла 14.11.1995 року. Зазначила, що встановлення даного юридичного факту їй необхідно для подальшого оформлення своїх спадкових прав, в тому числі на земельну ділянку №69 по вул. Південній в СТ «Соснове» Новоодеського району Миколаївської області, що належала її бабусі [PERSON] В судовому засіданні заявниця та її представник повністю підтримали заявлені вимоги, просили суд цю заяву задовольнити. Представник зацікавленої особи Баловненської сільської ради в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового розгляду даної справи, про що свідчать картка зворотного поштового повідомлення про вручення судового виклику. На адресу суду від представника заінтересованої особи не надходило ніяких клопотань про відкладення судового розгляду справи, про розгляд справи у відсутність представника заінтересованої особи, не повідомляв представник і про причини своєї неявки. Неявка представника заінтересованої особи за викликом суду в судове засідання визнана судом без поважних причин, а дана справа, у відповідності з вимогами ст.169 ЦПК України, розглянута у відсутність представника заінтересованої особи, враховуючи наявність у ній достатніх даних про права та взаємовідносини сторін. Вислухавши пояснення заявниці, її представника, покази допитаних в суді свідків, дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. Цей висновок суду ґрунтується на наступному: Як вбачається з матеріалів справи заявниця, в дівоцтві Акименко, народилася 21.05.1980 року в м. Миколаєві Миколаївської області. 05.07.1997 року, заявниця зареєструвала шлюб з [PERSON] і після одруження взяла прізвище чоловіка [PERSON]. Як встановлено судовим рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 11 вересня 2015 року по справі №482/1511/15-ц, яке набрало законної сили і, відповідно до вимог ст.61 ЦПК України, має для суду преюдиціальне значення, заявниця [PERSON], в дівоцтві [PERSON], станом на 14 листопада 1995 року, тобто на момент смерті її бабусі [PERSON], була непрацездатною особою і знаходилась на утриманні бабусі [PERSON] не менше одного року до дня її смерті. З пояснень заявниці, її представника, показами допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] підтверджується факт того, що після смерті бабусі [PERSON], заявниця будучи неповнолітньою утриманкою, прийняла у спадщину від своєї бабусі [PERSON] золоті сережки, золоту каблучку. На момент смерті [PERSON], станом на 14.11.1995 року, виниклі правовідносини щодо спадкування майна померлого власника, регулювались положеннями ЦК України в редакції 1963 року. Досліджені в судовому засіданні фактичні обставини справи свідчать про те, що [PERSON] не залишила заповіту на випадок своєї смерті, тому після її смерті спадкування здійснювалося за законом. Відповідно до ст.529 ЦК України в редакції 1963 року, спадкоємцями першої черги по закону були: чоловік померлої [PERSON] та її дочка [PERSON] -дівоче прізвище [PERSON]. Мати заявниці - [PERSON], померла 17 травня 2004 року, а її дідусь - [PERSON] помер 27 липня 2008 року. З досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи, вбачається, що заявниця, як неповнолітня утриманка померлої [PERSON], відповідно до вимог ст.539 ЦК України в редакції 1963 року, являлась також спадкоємицею першої черги, яка прийняла спадщину після смерті своєї бабусі [PERSON]. Відповідно до вимог ст.ст.548-549 ЦК України в редакції 1963 року, спадкоємець для прийняття спадщини, повинен був її прийняти після відкриття спадщини, а діями, що свідчать про прийняття цієї спадщини спадкоємцем, повинні бути або подача спадкоємцем заяви до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини про прийняття спадщини, або фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном. Той, факт, що неповнолітня заявниця, отримала у спадок після смерті бабусі [PERSON] належні їй при житті золоті сережки, золоту каблучку від дідуся [PERSON], що знайшло своє підтвердження в показах допитаних в суді свідків [PERSON], [PERSON], свідчить про те, що заявниця, відповідно до вимог ст.ст.548-549 ЦК України в редакції 1963 року, прийняла спадщину після смерті своєї бабусі [PERSON]. Встановлення даного юридичного факту прийняття спадщини заявницею після смерті бабусі [PERSON], має для заявниці суттєве юридичне значення, а саме: необхідне їй для вирішення питання про оформлення спадкових прав на належну спадкодавцю [PERSON] земельну ділянку, площею 0,04 га, що розташована по вул. Південній, 69 в Садівничому товаристві «Соснове» Новоодеського району Миколаївської області, що розташоване на території Баловненської сільської ради і, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії МК №4696, виданого Баловненською сільською радою 08.02.1995 року на підставі рішення виконкому Баловненської сільради №88 від 16.12.1994 року. Згідно зі ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про, в тому числі про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За таких обставин, враховуючи доведеність в судовому засіданні юридичного факту прийняття заявницею спадщини після смерті [PERSON], суд приходить до висновку, що на підставі ст.256 ЦПК України, заява заявниці про встановлення факту постійного проживання заявниці у визначеному місці підлягає задоволенню. У відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України, сплачений заявницею судовий збір по справі, їй не компенсується.

Outcome: approved