Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Заявниця звернулась до суду з заявою про визнання безвісно відсутнім [PERSON] в якій вказує, що вона разом з [PERSON] перебувала в шлюбі до [INFO] . Від даного шлюбу у них з є спільна дитина, син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом зі нею і знаходиться на її утриманні. З [PERSON] після розірвання шлюбу вони стосунки не підтримували. За рішенням суду він повинний був платити аліменти на її користь для утримання дитини. Аліменти вона отримувала через пошту, інколи зверталася до [PERSON] з проханням надати дозвіл для вивозу дитини за кордон. До початку літа 2014 року вона мала телефонний зв`язок з [PERSON] і знала де він знаходиться, їй було відомо що колишній чоловік працює на заводі імені « Жовтневої революції» та мешкає в місті Луганськ. Літом 2014 року зв`язок з [PERSON] обірвався. До теперішнього часу у неї не має жодної інформації про його місце знаходження. На колишній роботі чоловік не з`являвся з липня 2014 року, де він знаходиться не відомо. Вважає, що [PERSON] міг загинути в 2014 році під час бойових дій в Луганську, але достовірної інформації про це в неї не має. В 2014 році вона разом з сином мешкала на вулиці Барбашова в с. Станиця Луганська, їх будинок було пошкоджено під час бойових дій, сина поранено. Вона вивезла сина на лікування до Луганську. На теперішній час без дозволу [PERSON] вона не можу вивезти сина [PERSON] на територію України в с. Станицю Луганську Луганської області, син не може виїхати за кордон для відпочинку та лікування. Крім того,вона не може оформити належним чином паспорт громадянина України для дитини, тому що там теж потрібні заява та підпис батька дитини. Просила суд заяву задовольнити. У судовому засіданні заявниця підтримала вимоги, дала пояснення аналогічні викладеним у заяві. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився. Суд, заслухавши заявницю, дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 43 ЦК України\~фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Зазначена норма передбачає перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймала заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутнім, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження. Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43\~ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. Відповідно до ст. 306 ЦПК України\~у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Із пояснень заявниці встановлено, що вона не підтримує зв`язок з колишнім чоловіком [PERSON] з 2014 року році, він проживав в м. Луганськ, який є тимчасово окупованою територією. Де на даний час знаходиться її колишній чоловік їй не відомо. До правоохоронних органів із заявою про встановлення місця перебування [PERSON] вона не зверталась. Статтями 12,81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Матеріали справи свідчать про те, що заявниця не зверталась до поліції із заявою про встановлення факту не проживання відповідача за адресою місця його реєстрації та встановлення його місця знаходження. Належних і допустимих доказів того, що до березня 2014 року за місцем проживання [PERSON] не було даних про його місцеперебування, - заявницею суду не надано. Доказів того, що у місці постійного проживання відповідача відсутні дані про його місце перебування більш, ніж один рік, до часу звернення до суду, - матеріали справи не містять. Також не надано даних про заведення оперативно-розшукової справи категорії «Розшук» та здійснені заходи з метою встановлення місцезнаходження особи. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що сам по собі факт не підтримання зв`язку з [PERSON] протягом тривалого часу та фактична відсутність у заявниці відомостей про його місце перебування не є безумовною підставою для визнання його безвісно відсутнім. Як слідує з матеріалів справи, розшукові заходи відносно [PERSON] не проводилися, тобто компетентними органами не встановлювалося його місце знаходження, у звязку з чим звернення [PERSON] до суду із заявою про визнання її колишнього чоловіка безвісно відсутнім, без звернення із відповідною заявою щодо його розшуку до правоохоронних органів, є передчасним і заява задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed