Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

Заявниця звернулась до суду з вищевказаною заявою, посилаючись на те, що вона є донькою [PERSON] , який помер [INFO] у місті Хрустальний Луганської області, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №62 від 01 березня 2019 року. Заявник вказує, що отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті. Відділом ДРАЦС по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 15 серпня 2019 року було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , оскільки заявником для підтвердження факту його смерті пред`явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я від 08 серпня 2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті». У зв`язку з вищевикладеним, заявник вимушена звернутися до суду з відповідною заявою в порядку окремого провадження з метою встановлення факту смерті свого батька, що необхідно їй для отримання свідоцтва про смерть. Заявник в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників процесу. У відповідності до ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини. Заявник є дочкою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про одруження. [INFO] [PERSON] помер в м. Хрустальний Луганської області, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №62 від 01 березня 2019 неналежного зразка. Відповідно до вимог п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Статтею 317 ЦПК України встановлено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. У пункті 18 постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» надано роз`яснення про те, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно зі ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до статті 9 цього Закону, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відділом ДРАЦС по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 15 серпня 2019 року було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , оскільки заявником для підтвердження факту його смерті пред`явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я від 08 серпня 2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», що підтверджується відповідним листом. Тобто орган реєстрації актів цивільного стану обґрунтовано прийшов до висновку про те, що надані заявником документи про смерть [PERSON] , не створюють правових наслідків. Однак, факт смерті [PERSON] , який помер [INFO] , саме на тимчасово окупованій території, знайшов підтвердження в судовому засіданні наданими заявником та дослідженими у судовому засіданні доказами. У пункті 13 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», надано роз`яснення про те, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Отже, оскільки заявник не має можливості надати до Відділу ДРАЦС по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській областідокументи, передбачені законодавством України, які необхідні для отримання свідоцтва про смерть, суд приходить до висновку, що з метою захисту законних прав та інтересів громадянки України [PERSON] необхідно встановити факт смерті [INFO] її батька - [PERSON] в Україні, м. Хрустальний Луганської області. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, і на підставі п.8 ч.1 ст.430 ЦПК України допускає негайне виконання рішення у справі.

Outcome: approved