Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Заявниця свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , який проживав за адресою: [ADDRESS] , зазначає, що у цей час відсутня можливість отримати свідоцтво про його смерть на території України, яка контролюється державними органами влади, оскільки документ, який стосується підтвердження факту смерті не відповідає законодавству України, виданий органом, не передбаченим законодавством України, а тому є недійсним і не створює правових наслідків. Посилаючись на зазначені обставини, просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , в м. Донецьк 8 [INFO] . Встановлення даного факту необхідно їй для отримання свідоцтва про смерть та реалізації своїх прав. В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені, заявник просила слухати справу у її відсутність. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 18 лютого 2020 року заяву залишено без руху. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 18 лютого 2020 року справу призначено до судового розгляду на 18 лютого 2020 року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є чоловіком [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 6). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Тобто в порядку ст. 317 ЦПК України мають розглядатися заяви про встановлення факту смерті на території Автономної Республіки Крим, на території населених пунктів Донецької та Луганської області, визначених у розпорядженні Кабінету Міністрів України № 1085-р від 07 листопада 2014 року. Відповідно до вказаного розпорядження, м. Донецьк є населеним пунктом, що розташований на тимчасово окупованій території України. Як вбачається з копії лікарського свідоцтва про смерть №4790 та довідки про причини смерті [PERSON] помер [INFO] у [ADDRESS] , причина смерті: атеросклеротична хвороба серця (а.с.9-10). Даючи оцінку допустимості наданих суду доказів, а саме документів, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується положенням ч. 2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правових режимів на тимчасово окупованих територіях України», будь-який акт, виданий органами, передбаченими частиною 2 вказаної статті, є недійсним та не створює правових наслідків. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у даній справі - встановлення факту смерті на окупованій території України, суд бере до уваги практику Європейського суду України з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права (справи проти Туреччини, Молдови та Росії). Тобто документи, видані органами чи установами (зокрема лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як виняток можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку ст. 317 ЦПК України. Враховуючи все вищевикладене, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає необхідним встановити факт смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Донецьк, який помер [INFO] в місті Донецьк.

Outcome: approved