overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з вказаною заявою, в якій вказала, що згідно свідоцтва про народження, паспорту, виданого в 1999 році, її прізвище вказано як [PERSON]. Проте, у свідоцтві про право власності на приватизовану в 1995 році квартиру помилково зазначено її прізвище як [PERSON], оскільки у отриманому нею в 1979 році паспорті її прізвище помилково було записано теж як [PERSON]. Заявниця просила суд встановити у судовому порядку факт того, що свідоцтво про право власності на житло, а саме - квартиру [ADDRESS] від 28 серпня 1995 року, зареєстроване органом приватизації при Білозерському виконкомі та записане у реєстрову книгу за № 163, видане на ім'я «[PERSON]» та договір купівлі-продажу від 23 липня 1996 року приміщень №6 та № 7 у квартирі [ADDRESS], посвідчений державним нотаріусом Білозерської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 2-681 належить їй - [PERSON]. Заявниця надала суду заяву, якою заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольниити. Представник Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області надав суду заяву, якою просив розглядати справу без їх участі, проти задоволення заяви не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного: Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], паспорту серії [NUMBER] прізвище заявниці [PERSON] [PERSON]. Відповідно до умов договору купівлі-продажу від 23.07.1996 року, зареєстрованого в Херсонському БТІ за реєстровим номером 293 та свідоцтва про право власності на житло від 28.08.1995 року, зареєстрованого в Херсонському БТІ за реєстровим номером 401, прізвище заявниці казано як [PERSON] [PERSON]. Згідно довідки Білозерського РС УМВС України в Херсонській області №14/885 від 29.07.2014 року, [PERSON] обміняла паспорт старого зразка, який був виданий 29.11.1979 року на паспорт нового зразка, який отримала 22.12.1999 року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявником, було надано достатньо доказів того, що заявниця та [PERSON], якій видано свідоцтво на право власності на житло від 28.08.19965 року та яка уклала договір від 23.07.1996 року є одна й та сама особа, а помилка в написанні її прізвища виникла при зміні паспорту, отже заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з вказаною заявою, в якій зазначила, що 03.06.2015 року у м. Донецьку померла [PERSON], [INFO], після смерті якої спадкоємцем за заповітом всього належного їй майна є вона [PERSON] Після відкриття спадщини, вона звернулася до нотаріуса для подачі заяви для прийняття спадщини., але їй було в цьому відмовлено, оскільки довідка про місце реєстрації та склад сімї померлої є недійсною згідно ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року. В іншій спосіб вона не може довести факт реєстрації та складу сімї померлої [PERSON] Просить встановити факт, що померла 03.06.2015 року [PERSON] була зареєстрована та проживала на момент смерті за адресою : м. Донецьк, вул. Акмолінська, 11; встановити факт, що померла [PERSON] є єдиним членом сімї, тому що усі найближчі родичі померли раніше.. Представник заявника надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, наполягає на заявлених вимогах. Дослідивши матеріали по справі, суд знаходить, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 03 червня 2015 року померла [PERSON] у місті Донецьку Донецької області. (а.с. 6). Згідно заповіту, посвідченого 17 березня 2014 року державним нотаріусом Сьомої донецької державної нотаріальної контори, [PERSON], яка проживає за адресою : [INFO], на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження : все належне їй майно, а також і належні їй жилий будинок з земельною ділянкою, розташовані за адресою : м. Донецьк, вулиця Акмолінська, б. 11 заповіла [PERSON] (а.с. 13). З представленої довідки № 245 від 09.11.2015 року вбачається, що [PERSON], [INFO], на час смерті 03.06.2015 року проживала одна за адресою : м. Донецьк, вул. Акмолінська, б. 11, але у відповідності до ч.3,4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року вона є недійсною та не створює правових наслідків.(а.с. 14). Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав\~фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з представлених заявницею документів, а саме : копії свідоцтва про народження рос. «[PERSON]З.», копії свідоцтва про шлюб [PERSON], кпії свідоцтв про смерть [PERSON], [PERSON], вбачається, що на час смерті [PERSON] була єдиним членом сімї. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту реєстрації та складу сімї [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з вказаною заявою, в якій зазначила, що 13.01.1959 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], [INFO], про що було видано свідоцтво про реєстрацію шлюбу. 26.05.2016 року її чоловік [PERSON] помер, про що було видано свідоцтво про смерть.5 В липні 2016 року вона звернулася до УПФУ в м. Дзержинську для оформлення пенсії у звязку з втратою годувальника. При оформленні документів в УПФУ в м. Дзержинську Донецької області було встановлено, що в свідоцтві про шлюб є помилка при написанні дати народження її чоловіка, а саме 22.09.1937, замість 22.08.1937. Факт того, що її чоловік народився саме 22.08.1937 рокупідтверджується копією його паспорту. Просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме : визначити дати народження [PERSON], яка зазначена в свідоцтві про реєстрацію шлюбу серії ІІІ ЯР № 036301 від 13.01.1959 року як 22 серпня 1937 року. Представник заявниці надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали по справі, суд знаходить, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. \~Відповідно до п. 5 ч. 2\~\~ст. 234 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення. ПостановоюПленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~( Із змінами, внесеними згідно з\~Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25 травня 1998 року) у п. 12 , зазначено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6\~ст.273 ЦПК\~факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище,\~\~ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Як вбачається зкопії свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії ІІІ ЯР № 036301 від 13.01.1959 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, дата народження [PERSON] зазначена як 22.09.1937 року, хоча в його паспорті дата народження зазначена 22 серпня 1937 року. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з вказаною заявою, в якій просила встановити факт того, що вона проживала разом з [PERSON] однією сім'єю не менш як п'ять років до моменту відкриття спадщини. Заявниця в судовому засіданні підтримала свою заяву та просила її задовольнити. В останнє судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи належним чином повідомлений, в порядку ст. ст. 74, 76 ЦПК України, що пітверджується поштовим повідомленням про вручення рекомендованого поштового повідомлення. Заслухавши пояснення заявниці, її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, матеріали інвентарної справи № 6763 на домоволодіння [ADDRESS], матеріали спадкової справи №158/2016 на майно померлого [INFO] [PERSON], суд вважає, що заява обгрунтована і підлягає задоволенню, оскільки, відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно свідоцтва про смерть (а.с.7) [PERSON] вбачається, що останній помер [INFO] у віці 76 років. Померлий проживав в будинку [ADDRESS], що підтверджується записом у копії паспорту громадянина (а.с.6). Вказаний вище будинок належав померлому на підставі свідоцтва про право приватної власності від 12.01.1973 року (арк. інв. спр. 14). Розташований цей будинок на земельній ділянці площею 0,08 га. Ця земельна ділянка за заявою [PERSON] (а.с.9) від 06.03.1973 року була передана [PERSON] відповідно наказу директора радгоспу «Комишанський» № 31 від 22.03.1973 року. Зазначений факт підтверджує ствердження заявниці про її проживання з [PERSON] як дружини та чоловіка протягом понад 50 років в будинку [ADDRESS]. Це також підтвердили в судовому засіданні допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] З дослідженою судом спадкової справи № 158/2016 після померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що [PERSON] звернулася з заявою про прийняття спадщини та є єдиною спадкоємицею. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що факт проживання однією сім'єю заявниці [PERSON] та померлого [INFO] [PERSON] в період з 1973 року і на день смерті останнього знайшов своє підтвердження. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з вказаною заявою, в якій просила надати їй право на шлюб з [PERSON] посилаючись на те, що вона не досягла шлюбного віку, в теперішній час вагітна від останнього і це відповідає її інтересам. В судовому засіданні заявниця заяву підтримала пояснила, що вагітна від [PERSON] і бажає укласти з ним шлюб, але не може цього зробити, оскільки не досягла шлюбного віку просила заяву задовольнити. [PERSON] в судовому засіданні вважав заяву такою, що підлягає задоволенню, пояснив, що хоче укласти шлюб з [PERSON] і є батьком її дитини. Відділ РАЦСу реєстраційної служби Скадовського РУЮ у Херсонській області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника відділу. Представник Служби у справах дітей Скадовської РДА Херсонської області не заперечувала проти задоволення заяви. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявниці, заінтересованих осіб, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO], що вбачається з паспорту серія [NUMBER] виданого Голопристанським РС УДМС України в Херсонській області від 23.08.2014 року і на час розгляду справи останній виповнилося 16 років. З актового запису про народження Відділу реєстрації актів цивільного стану Скадовського райуправління юстиції Херсонської області № 18 від 10.09.2004 року вбачається, що батьками заявниці [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. З актового запису про смерть Виконавчого комітету Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області № 35 від 09.08.2007 року вбачається, що [PERSON] померла [INFO]. З рішення Скадовського районного суду Херсонської області по справі № 2-779/08 від 16.10.2008 року вбачається, що з актового запису № 18 від 10.09.2004 року про народження [PERSON], [INFO] виключені відомості про особу як батька - [PERSON]. З довідки Комунального закладу «Скадовська центральна районна лікарня» № 2020/2 від 12.09.2014 року вбачається, що заявниця [PERSON] вагітна. Відповідно до ст. 22 СК України, шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Відповідно до ст. 23 СК України, право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Враховуючи, що надання [PERSON] права на шлюб з [PERSON] відповідає її інтересам, вона є вагітною і останній визнає своє батьківство, суд вбачає підстави для задоволення заяви. На підставі викладеного, ст.ст. 22, 23 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з вказаною заявою в якій просила розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON]. В обґрунтування заяви посилалася на те, що 13.10.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ладижинського міського управління юстиції Вінницької області зареєстрований шлюб між нею та [PERSON], про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 180 та видано свідоцтво про шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище вона не змінювала, а залишила дошлюбне - [PERSON]. На момент реєстрації шлюбу її чоловік відбував покарання у вигляді позбавлення волі в Ладижинській виправній колонії УДПС України у Вінницькій області (№39). З моменту реєстрації шлюбу вони як подружжя не проживали, оскільки її чоловік і досі відбуває покарання у вигляді позбавлення волі. Від даного шлюбу вони дітей не мають. На теперішній почуття кохання до чоловіка вона втратила, спільні інтереси у них відсутні, шлюб носить лише формальний характер, оскільки вони не підтримують ніяких подружніх відносин, сумісного господарства не ведуть. Вважала, що збереження родини не можливе, а існування шлюбу є недоцільним. В судове засідання заявниця не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність в якій зазначила, що підтримує заявлені нею вимоги. Заінтересована особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, оскільки відбуває покарання у вигляді позбавлення волі у Ладижинській виправній колонії, проте надіслав на адресу суду заяву в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення вимог [PERSON] щодо розірвання шлюбу. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно зі ст.104 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.234 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі. Судом встановлено, що 13.10.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ладижинського міського управління юстиції Вінницької області зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 180 та видано свідоцтво про шлюб, копія якого долучена до матеріалів справи. Після реєстрації шлюбу заявниця прізвище не змінювала, а залишивши дошлюбне - [PERSON]. На момент реєстрації шлюбу [PERSON] відбував покарання у вигляді позбавлення волі в Ладижинській виправній колонії УДПС України у Вінницькій області (№39). З моменту реєстрації шлюбу сторони як подружжя не проживали, оскільки [PERSON] і досі відбуває покарання у вигляді позбавлення волі. Вказані факти підтверджуються довідкою № 115 від 21.05.2014 року, що видана Ладижинською виправною колонією УДПС України у Вінницькій області (№39). Як вбачається з матеріалів заяви від даного шлюбу сторони дітей не мають. На теперішній почуття кохання між ними втрачено, спільні інтереси у відсутні, шлюб носить лише формальний характер, оскільки вони не підтримують ніяких подружніх відносин, сумісного господарства не ведуть.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з вказаною заявою в якій просила розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] В обґрунтування заяви посилалася на те, що 17.09.2013 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Арбузинського районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 48. Спільне життя з відповідачем не склалося з причин різних характерів та поглядів на життя, суцільного непорозуміння, втрати почуття любові та поваги один до одного. Протягом років перебування у шлюбі їх відносини лише погіршувалися. Спільного майна та дітей з відповідачем не мають. Вважала, сім'ю з відповідачем зберегти не можливо, оскільки особисті відносини та нормальне спілкування між нею та [PERSON] вже тривалий час відсутні, спільне господарство не велося та не ведеться, разом не проживають. Також збереження сім'ї не можливе у зв'язку з тим, що [PERSON] засуджений до позбавлення волі строком на 14 років Вироком апеляційного суду Херсонської області від 21.03.2005 року та відбуває покарання в Арбузинській виправній колонії. В судове засідання заявниця не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність в якій зазначила, що підтримує заявлені нею вимоги. Заінтересована особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, оскільки відбуває покарання у вигляді позбавлення волі у Арбузинській виправній колонії, проте надіслав на адресу суду заяву в якій зазначив, що визнає вимоги [PERSON] та не має заперечень. Просив слухати справу у його відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно зі ст.104 Сімейного Кодексу України,шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.234 ЦПК України,у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі. Судом встановлено, що 17.09.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Арбузинського районного управління юстиції у Миколаївській області зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 48 та видано свідоцтво про шлюб, копія якого долучена до матеріалів справи. На момент реєстрації шлюбу [PERSON] відбував покарання у вигляді позбавлення волі в Арбузинській виправній колонії УДПС України в Миколаївській області (№83), що підтверджується довідкою № 83/2/3-201 від 11.06.2015 року, яка видана вказаним закладом. З моменту реєстрації шлюбу сторони як подружжя не проживали, оскільки [PERSON] і досі відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, що підтверджуються вищезазначеною довідкою. Як вбачається з матеріалів заяви від даного шлюбу сторони дітей не мають. На теперішній почуття кохання між ними втрачено, спільні інтереси у відсутні, шлюб носить лише формальний характер, оскільки вони не підтримують ніяких подружніх відносин, сумісного господарства не ведуть, не проживають разом і ніколи не проживали.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з вказаною заявою, в якій просить визнати [PERSON] [INFO] недієздатним та призначити її опікуном [PERSON] Представник заявниця [PERSON] в судовому засіданні уточнив заявлені вимоги та просив визнати [PERSON] [INFO] недієздатним та встановити над ним опіку. Заявниця [PERSON]. в судовому засіданні підтримали уточненні заявлені вимоги, просили їх задовольнити та пояснила, що з 13.08.2008 року її чоловік [PERSON] є інвалідом першої групи, у звязку з перенесеним інсультом, в останні роки стан його здоровя значно погіршився, він не в змозі працювати, не усвідомлює наслідків своєї поведінки, не може орієнтуватися в простих життєвих ситуаціях, потребує постійного нагляду та турботи. Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області [PERSON] в судовому засіданні підтримала уточненні заявлені вимоги, мотивуючи це тим, що згідно висновку судово-психіатричного експерта № 317 від 18.05.2015 року [PERSON], [INFO], не може розуміти значення своїх дій і керувати ними. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що заявлену вимогу слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 317 від 18.05.2015 року [PERSON], [INFO], виявляє ознаки деменції внаслідок ураження головного мозку (дисциркуляторна енцефалопатія змішаного ґенезу-судинного (ішемічний інсульт, гіпертонічна хвороба церебральний атеросклероз) та токсичного (внаслідок вживання алкоголю), в силу чого він не може розуміти значення своїх дій і керувати ними. Таким чином, суд вважає, що на підставі зібраних у справі доказів, слід задовольнити уточненні заявлені вимоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з вказаною заявою, в якій просить визнати недієздатним [PERSON], [INFO] посилаючись на те, що він інвалід дитинства, з 23.12.2015 року - інвалід 2 групи довічно, перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: легка розумова відсталість з тенденцією до помірної. Також заявниця зазначає, що внаслідок психічного розладу [PERSON] неодноразово лікувався в закладах охорони здоров'я, за період навчання в Таращанському навчально-реабілітаційному центрі ні освіти, ні навичок професії не здобув, не здатний повністю усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, і в зв'язку з цим потребує стороннього догляду і нагляду. Крім того, [PERSON] сім'ї не має. Тому заявниця просить визнати його недієздатним, встановити над ним піклування, виконання функцій піклування покласти на керівника спеціалізованого закладу, куди буде влаштований підопічний [PERSON] після обмеження його дієздатності. В судовому засіданні заявниця заяву підтримала в повному обсязі та просить суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні не заперечує щодо задоволення даної заяви. [PERSON] в судове засідання не викликався. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], інвалід з дитинства, з 23.12.2015 року - інвалід 2 групи довічно, перебуває на диспансерному обліку в лікаря психіатра з діагнозом: легка розумова відсталість з тенденцією до помірної. Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи від 08.06.2016 року №163-ц, [PERSON]страждає на хронічний психічний розлад - легку розумову відсталість - олігофренію в ступеню вираженої дебільності, тому він за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Суд, заслухавши пояснення заявниці, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Відповідно до ст. 39 ч.1 ЦК України, суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ст.55 ЦК України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом свого здоров'я, не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. У силу ст.58 ЦК України опіка встановлюється над фізичними особами, які визнані недієздатними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатності [PERSON] і часткового задоволення заяви, оскільки у суду відсутні відомості в який заклад в майбутньому буде розміщений [PERSON].

Outcome: partial