Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з вказаною заявою мотивуючи тим, що 30.07.2002 року померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина, вона є спадкоємцем першої черги за законом, у встановленому законом порядку прийняла спадщину, оскільки проживала та була зареєстрована разом із спадкодавцем за однією адресою, але приватним нотаріусом [PERSON] їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з тим, що у свідоцтві про народження заявниці прізвище матері вказано [PERSON], належно оформленого свідоцтва про шлюб після смерті матері не залишилося. Заявниця просила суд встановити факт, що [PERSON], яка померла у віці 86 років, та [PERSON] в дійсності є однією і тією ж особою та матірю [PERSON] [INFO]. В судовому засіданні представник заявниці уточнив подану заяву та просив суд встановити факт родинних відносин, а саме: що [PERSON] /[PERSON]/ [PERSON] [INFO], яка померла у віці 86 років, є матірю [PERSON] [INFO]. Заінтересована особа - приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час розгляду справи повідомлена належним чином. Заслухавши пояснення представника заявниці, покази свідків, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заяву необхідно задовольнити з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що 30.07.2002 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, що стверджується копією свідоцтва про її смерть. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 09.09.1994 року № 9573, [PERSON] належала на праві спільної часткової власності 1/6 частина квартири [ADDRESS]. Згідно п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в звязку з втратою годувальника та ін. За ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З матеріалів спадкової справи № 11/2016 після смерті [PERSON], копію якої надано на запит суду приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу [PERSON], слідує, що спадщину після смерті спадкодавця прийняла [PERSON], яка проживала та була зареєстрована разом із спадкодавцем до дня її смерті за адресою: [ADDRESS]; інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не зверталися. Але згідно постанови приватного нотаріуса [PERSON] від 03.06.2016 року № 257/02-31, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої [PERSON], оскільки вона не надала свідоцтво про шлюб своєї матері [PERSON] /до реєстрації шлюбу [PERSON]/, яке б підтверджувало родинні стосунки між нею та померлою. На підтвердження факту родинних відносин заявниця надала копію свідоцтва про її народження, в якому вказано, що [PERSON] народилася 26.01.1938 року, батьки: [PERSON], [PERSON]. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб, 14.08.1962 року зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON], після укладення шлюбу прізвище дружини [PERSON]. Заявницею також надано копію свідоцтва про шлюб № 17 від 22.12.1936 року Жовтневої селищної ради Скопинського району Тульського округу , згідно якого [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22.12.1936 року, прізвище дружини [PERSON], але оригінал цього свідоцтва відсутній. Також в матеріалах справи є копія повідомлення від 23.07.1944 року на імя [PERSON] про те, що її чоловік [PERSON] загинув 11.08.1943 року, копія довідки Білоцерківського відділу соціального забезпечення населення від 16.01.1990 року на імя [PERSON] про те, що вона має право на пільги як дружина загиблого [PERSON]. Свідок [PERSON], яка з дитинства товаришує з дочками заявниці, в суді показала, що добре знає заявницю, її сімю, їй відомо, що [PERSON] це мати [PERSON] Свідок [PERSON] дочка заявниці показала, що бабуся [PERSON] проживала весь час разом з ними до смерті, свідоцтво про її шлюб зі [PERSON] не збереглося, а [PERSON] це дівоче прізвище бабусі. Покази свідків приймаються судом до уваги, оскільки вони є послідовними, не суперечать зібраним по справі доказам. Отже, заявниця має право на спадкування за законом як спадкоємець першої черги, оскільки за ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, встановлення факту родинних відносин необхідне заявниці для оформлення спадщини після смерті матері [PERSON], тобто, цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, оскільки в цьому випадку заявниця реалізує своє право на спадщину. А тому враховуючи все наведене суд вважає за можливе встановити той факт, що померла [PERSON] /[PERSON] / К.В. була матірю [PERSON]

Outcome: approved