Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

Заявниця звернулась до суду з вищевказаною заявою, посилаючись на те, що вона є онукою [PERSON], [INFO]. 07 серпня 2016 року згідно довідки помирає її бабуся в віці 75 років. На підставі вищезазначеної довідки їй видають свідоцтво про смерть на окупованій території, де мається актовий запис про таке, що [PERSON], [INFO], місце народження Україна, Луганська область, с. Георгієвка померла 07 серпня 2016 року, про що 11 серпня 2016 року зроблений актовий запис про смерть №703, місце смерті [PERSON] народна республіка, місце реєстрації: Відділ записів актів цивільного стану Лугутинського районного управління юстиції, серія 1-ВВ №016541. Отримавши дані документи та поховавши бабусю вона повернулась в місто Кривий Ріг Дніпропетровської області за місцем свого фактичного проживання на сьогоднішній день звернулась ло зацікавленої особи, щоб отримати свідоцтво про смерть, яке має юридичне значення на території України, щоб в подальшому вона мала змогу оформити спадщину після смерті своєї бабусі. На її письмове звернення відділ РАЦС надає письмову відмову в якій зазначає, що наданий нею медичний документ не відповідає вимогам та формі визначеної наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року №545 і в зв'язку з вищевикладеним провести державну реєстрацію смерті на підставі пред'явленого документа не пред'являється можливим. На сьогоднішній час отримати свідоцтво про смерть в Інгулецькому районному у м. Кривому Розі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, неможливо, тому що факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо оформити і отримати медичний документ, що може бути прийнятий відповідним органом у відповідності до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Зазначене місце смерті є тимчасово окупована територія України визначена постановою ВРУ від 17 березня 2015 року №254-VIII «Про визнання окремих регіонів,міст, селищ і сіл Донецької і Луганської областей тимчасово окупованими територіями». Встановлення факту смерті її бабусі їй необхідно для того, щоб вона змогла отримати свідоцтво про смерть відповідного зразку і реалізувати своє право на спадщину. Просить постановити рішення, яким встановити факт смерті її бабусі [PERSON], [INFO], місце народження Україна, Луганська область, с. Георгіївка, яка померла 07 серпня 2016 року в місті Лутугине, Лутугинського району, Луганської області, Україна. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду заяви повідомлена. Надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, клопотань не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін по справі. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із свідоцтва про народження серії I-ЯК №1579020, виданого 03 вересня 1969 року батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про народження серії IV ЕД №403753 від 21 січня 1989 року батьком заявниці є [PERSON] (а.с.8). 10 березня 2012 року заявниця зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «Чернявська»(а.с.10). З матеріалів справи вбачається, що 07 серпня 2016 року [PERSON] померла у м. Лутугине, Лутугинського району, Луганської Народної Республіки, причиною смерті є інтоксикація, гострий артеріальний бедрений тромбоз, гангрена лівой голені (а.с. 5,7). Відповідно дост.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п. 5 ч. 2ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до вимог п. 8 ч. 1ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст. 256 ЦПК України). Статтею 257-1 ЦПК України встановлено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Пунктом 18 Постанови від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»Пленум Верховного Суду України надав роз'яснення про те, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей», постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» та постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» м. Донецьк визнано тимчасово окупованою територією. Відповідно дост. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституціїта законів України. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Інгулецьким районним у місті [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 14 березня 2016 року було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], оскільки заявником для підтвердження факту його смерті пред'явлено документ, форма якого не відповідає формі визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я від 08 серпня 2006 року №545 (а.с.6). Тобто орган реєстрації обґрунтовано прийшов до висновку про те, що документи, представлені заявником для підтвердження факту смерті [PERSON], яка померла 07 серпня 2016 року на тимчасово окупованій території України, не створюють правових наслідків. Однак, факт смерті [PERSON], саме 07 серпня 2016 року в м. Лутугине, Лутугинського району, Луганської області, Україна знайшов підтвердження в судовому засіданні наданими заявником та дослідженими у судовому засіданні доказами. Згідно п. 13 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Отже, оскільки заявник не має можливості надати до Інгулецького районного у місті [PERSON] відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області документи, передбачені законодавством України та які необхідні їй для отримання свідоцтва про смерть, суд приходить до висновку, що з метою захисту законних прав та інтересів громадянки України [PERSON] необхідно встановити факт смерті її бабусі [PERSON], яка померла 07 серпня 2016 року в м. Лутугине, Лутугинського району, Луганської області, Україна. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про те, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню і на підставі п.8 ст.367 ЦПК України допускає негайне виконання рішення у справі про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved