Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факт її належності та належності її батька до національності «поляк». Свої вимоги обґрунтовує тим, що заявниця [PERSON], народилася [INFO] в с. Жеребки Чуднівського району Житомирської області. 19 січня 1963 року між заявницею та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (серія [NUMBER]), при цьому після реєстрації одруження заявниці було присвоєно прізвище [PERSON], про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження 19 січня 1963 року зроблено відповідний запис №439. При цьому, під час видачі вказаного документу помилково було зазначено національність заявниці як «українка», без достатніх на те підстав. Відповідно до свідоцтва про народження виданого повторно 15 квітня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чуднівського районного управління юстиції у Житомирській області заявниця - [PERSON] народилася [INFO], про що 26 червня 1950 року складено відповідний акт №816, батьками є [PERSON] та [PERSON]. Батько заявниці, [PERSON], був уродженим поляком, сповідував римо-католицьку віру і проживав на території України, дотримуючись традицій цієї національності. Заявниця також виховувалась відповідно до польських традицій, сповідує римо-католицьку віру, підтримує стосунки зі своїми родичами - поляками, які проживають на території Польщі, святкує польські свята та вважає себе полячкою. Родичі заявниці також за національністю є поляками. Так, рідний брат [PERSON] є поляком, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданого 26 травня 1953р. в якому останній зазначений батьком [PERSON] та свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданого 04 травня 1941р., в якому зазначений батьком [PERSON]. Племінниця заявниці - [PERSON] є полячкою, що підтверджується військовим квитком [NUMBER] виданого 09 лютого 1973 року. Племінник заявниці - [PERSON] також є поляком, що підтверджено свідоцтвом про народження виданого 18 червня 1993 року відділом записів актів громадянського стану виконкомом Житомирської міської ради та довідкою Корольовським районним відділом УМВС в Житомирській області №2134 від 23 лютого 2010 року про те, що в графі заяви Ф-1 про видачу паспорта гр. СРСР серії [NUMBER] виданого 26.02.1976р. Корольовським районним відділом УМВС в Житомирській області на його ім'я зазначено національність - поляк. На даний час в жодному іншому документі, окрім свідоцтва про народження, які видавались заявниці, не вказано національності, даних про їх існування немає, єдиним належним документом, який дійсно підтверджує народження в сім'ї польських римо-католиків та приналежність до польської національності є архівна довідка № М/1099 від 10.04.2015 року, отриманою на запит в Державному архіві Житомирської області. З вказаної довідки вбачається, що у метричній книзі реєстрації народжень по римо-католицькій парафії містечка Краснопіль Житомирського повіту за 1892 рік зазначено, що батько заявниці - [PERSON] народився [INFO] в с.Степок; дата хрещення: 30 серпня 1892 року, запис реєстрації №94. Батько: міщанин [PERSON], мати: [PERSON], уроджена Борковська. З метою встановлення приналежності батька заявниці - [PERSON] та діда [PERSON] до польської національності, остання звернулася до Українського бюро лінгвістичних експертиз, при цьому надавши архівну довідку № М/1099 від 10.04.2015 року та додатки до неї. Як вбачається з експертного висновку №056/705 від 15 жовтня 2015 року встановлення міжмовних відповідностей та внутрішньомовних і міжмовних варіантів прізвищ та імен, пов'язаних з польською національною традицією, має низку специфічних особливостей. У практиці лінгвістичних експертиз спостерігаються непоодинокі випадки відхилень при написанні українською й російською мовами польських прізвищ та імен, до складу яких входять звуки, яким відповідають українські літери І, И, Е, Є, а також відтворення чи ігнорування в перекладі власної назви палаталізації окремих приголосних, асиміляційних явищ, подвоєння приголосних і т. ін. (див. Никонов В.А. Поляки // Системы личных имен у народов мира. М.: Наука, 1989. - С. 255). У багатьох випадках відтворення польської власної назви може відбуватися через посередництво російської або якоїсь іншої мови, як з опорою на фонетичну форму імені, так і з опорою на його графічну форму. Відомі непоодинокі випадки розбіжностей у написанні власних назв, зумовлені використанням у документальних записах їх варіантних та субнормативних форм. Зокрема, польське прізвище [PERSON], транслітероване російськими літерами, набуває вигляду [PERSON], а внаслідок фонетичної адаптації до української мовної практики - форми [PERSON]. Сучасна ідентифікація таких записів ґрунтується на їх співвіднесенні з мовними нормами, які діяли в минулому, і тими, які діють сьогодні в країнах, де видано відповідні документи. З урахуванням зазначеного, записи прізвища [PERSON] / [PERSON] (свідоцтво про народження [PERSON], запис батько [PERSON]), [PERSON] / [PERSON] (архівна довідка, запис російською мовою [PERSON]; архівна довідка, запис реєстрації народжень, запис російською мовою батько [PERSON]) і рос. [PERSON] / [PERSON] (метрична книга краснопільської римо-католицької парафіяльної церкви, записи російською мовою /старий правопис/ [PERSON], [PERSON]) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними. Аналіз документальних записів особового імені [PERSON] (прототип - [PERSON]) та орфографічні й фонетичні особливості прізвища, відображені в його транскрибованій формі ([PERSON], [PERSON], прототип - [PERSON]) дають підстави стверджувати, що вони мають польське походження, а їх носіями є представники польської етнокультурної традиції. У зв'язку з вищевикладеним та тим, що близькі родичі заявниці були поляками, заявниця вважає, що має право на відновлення національності своїх предків та на внесення змін до правовстановлюючих документів із зазначенням національності «поляк», відновивши свою дійсну національність, як це передбачено Законом України «Про національні меншини». Також зазначає, що встановлення факту національності за заявницею та її родичами необхідно останній для звернення до Консульства Польської республіки для отримання «Карти поляка», тобто породжує правові наслідки. Так, відповідно до ст.2 Закону Республіки Польща «Про Карту Поляка», який був прийнятий сеймом 7 вересня 2007 року, Карту Поляка може отримати: особа, яка декларує власну приналежність до Польського Народу та відповідає наступним вимогам: - знає польську мову хоча б на початковому рівні та вважає її своєю рідною мовою; -знає та культивує польські традиції та звичаї; - в присутності консула Республіки Польща або уповноваженою ним особи складе письмову декларацію про свою приналежність до Польського Народу; - надасть докази, що хоча б один з батьків (мати або тато), дід або бабця, або ж прадід та прабабця (обидва) були польської національності або ж мали польське громадянство. На підставі викладеного просила заяву задовольнити. Представник заявниці в судове засідання не з'явився, подав через канцелярію суду заяву про слухання справи у його відсутність. Представник заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чуднівського районного управління юстиції у Житомирській області в судове засідання не з'явився, на адресу суду направив лист, в якому при ухваленні рішення покладався на розсуд суду та просив справу розглядати без його участі. Суд, врахувавши заяву представника заявниці, заяву заінтересованої особи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного. Статтею 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) є донькою [PERSON], даний факт підтверджується повторним свідоцтвом про народження від 15 квітня 2015 року. Найближчі родичі заявниці мають національність «поляк», а саме: брат [PERSON], племінниця [PERSON] та племінник [PERSON]. Заявниця продовжує шанувати традиції своєї сім'ї, сповідує римо-католицьке віросповідання. Як пояснив в судовому засіданні представник заявниці, в сім'ї заявниці з дитинства дотримувались польських традицій, сповідували римо-католицьке віросповідання, були охрещені в костелі, святкували всі католицькі свята, вивчали польську мову. Батько заявниці - [PERSON] народився [INFO] в с.Степок, у сім'ї міщанина [PERSON] та [PERSON], уродженки Борковської, про що у метричній реєстрації народжень по римо-католицькій парафії містечка Краснопіль Житомирського повіту зроблено відповідний запис. Наявність польського коріння як у заявниці так і її батька також підтверджує експертний висновок №056/705 від 15 жовтня 2015 року відповідно до якого записи прізвища [PERSON] / [PERSON] (свідоцтво про народження [PERSON], запис батько [PERSON]), [PERSON] / [PERSON] (архівна довідка, запис російською мовою [PERSON]; архівна довідка, запис реєстрації народжень, запис російською мовою батько [PERSON]) і рос. [PERSON] / [PERSON] (метрична книга краснопільської римо-католицької парафіяльної церкви, записи російською мовою /старий правопис/ [PERSON], [PERSON]) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними. Аналіз документальних записів особового імені [PERSON] (прототип - [PERSON]) та орфографічні й фонетичні особливості прізвища, відображені в його транскрибованій формі ([PERSON], [PERSON], прототип - [PERSON]) дають підстави стверджувати, що вони мають польське походження, а їх носіями є представники польської етнокультурної традиції. Заявниця у своїй заяві просила встановити факт своєї приналежності та її батька до національності «полька» та «поляк» відповідно, на що слід зазначити наступне. Встановлення вказаного факту дасть можливість відновити заявниці національність, встановити національну приналежність та підтвердити польське походження. Згідно з ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст.ст. 256, 258 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п.п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №86/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.7 Правил, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність і має право на збереження своєї національної культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Стаття 1 та 3 Закону України «Про національні меншини в Україні» від 26.06.1992 року гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної свідомості і самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян країни, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Згідно зі ст. 35 Конституції України, кожен має право на свободу світогляду та віросповідання. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Згідно з ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно з ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно з ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявниця довела ті обставини, на які посилалася як на підставу своїх вимог. За таких обставин, в судовому засіданні достовірно встановлено юридичний факт належності заявниці до національності «полька», а її батька до національності «поляк» Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: approved