Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із вказаною заявою, в якій зазначив, що вона народилася 06.08.1964 року у с. Вилок Виноградівського району Закарпатської області. З того часу проживає в Україні. На момент проголошення незалежності України 24.08.1991 року вона разом з дідом та бабусею проживала у [INFO]. В травні 1980 року вона народила доньку Зіту. У 2005 році вона переїхала на постійне місце проживання у [INFO] за адресою вул. Івана Франка, 26, і проживає в цьому селі до цього часу, однак зареєструвати своє місце проживання не може, бо паспорта не отримувала, підтвердити свою особу не може. На даний час проживає у с. Сидоровичі разом із цивільним чоловіком [PERSON]. 18.09.2017 року [PERSON] звернувся до Іванківського районного сектору управління державної міграційної служби України в Київській області із заявою про оформлення паспорта громадянина України та проведення процедури встановлення особи, проте їй було відмовлено. Без встановлення особи та факту постійного проживання на території України заявниця позбавлена можливості отримати паспорт громадянина України, який є документом, що підтверджує громадянство України та її особу. Заявниця просила встановити наступні юридичні факти: 1)Встановити її особу: [PERSON], [INFO], уродженки [INFO]; 2)Встановити факт, що вона, [PERSON], [INFO], уродженка с.Вилок Закарпатської області, постійно проживає на території України з моменту проголошення незалежності України 24.08.1991 року та по теперішній час. За клопотанням представника заявниці ухвалою суду від 17.11.2017 року заінтересовану особу Іванківський районний сектор управління державної міграційної служби України в Київській області замінено на управління державної міграційної служби України в Київській області. У судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник підтримали заяву про встановлення юридичних фактів, посилаючись на обставини, викладені вище. [PERSON] зазначила, що хоче оформити паспорт, щоб офіційно влаштуватись на роботу, хоче працювати. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з*явився. Про день і час слухання справи повідомлено вчасно, належним чином. Надіслали заяву про розгляд справи за відсутності заінтересованої особи. Суд, вислухавши заявницю, її представника, свідків [PERSON], [PERSON] Й, дослідивши матеріали справи та оцінивши в судовому засіданні надані докази в їх сукупності, вважає за можливе задовольнити вимоги заявниці у повному обсязі, оскільки суд встановив наявність обставин, що обґрунтовують вимоги заявниці про встановлення факту, що вона народилася 06.08.1964 р. і цей факт підтверджується свідоцтвом про її народження, а також, що з моменту народження вона проживала на території України, в т.ч. на час проголошення незалежності України 24.08.1991 р. Відповідно до ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть встановлюватись факти, від яких залежить, виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. Суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану, а саме факту народження. Відповідно до роз'яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право, заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Чинним законодавством не передбаченого іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. У судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] народилася 6 серпня 1964 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК № 362617 від 17.11.2017 року: актовий запис № 34 04.09.1964 року, місце реєстрації виконком Вилоцької селищної ради Виноградівського району Закарпатської області, свідоцтво повторне видано Іванківським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Київській області. Свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердила, що вона [INFO]. Коли їй було 9 років з її сімєю в с. Вилок стала проживати заявниця, яка доводиться їй тіткою. Вона допомагала їх матері доглядати за дітьми. Років 15 тому переїхали жити у с. Сидоровичі. Заявниця проживала з ними. Вони все життя жили на території України, ніколи за її межі не виїжджали. Свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердив, що знає заявницю з дитинства. Знав її батьків. Його мати і батько заявниці були родичами. Жили у Закарпатті. Вона з [PERSON]. За межі України заявниця ніколи не виїжджала. Згідно з довідкою Сидоровицької сільської ради № 449 від 04.08.2017 року заявниця дійсно проживає в [INFO] з 2005 року без реєстрації. 18.09.2017 року заявниця звернулася в Іванківський районний сектор управління державної міграційної служби України в Київській області із заявою про оформлення паспорта громадянина України. До заяви додала: копію відповіді РАГС ГУЮ в Закарпатській області на наявність даних про народження [PERSON], довідку з місця проживання. Зазначила, що документів з фотокарткою вона не має, а її особу можуть підтвердити цивільний чоловік, тітка, племінниця. 22.09.2017 року заявниці листом № Г-77 було відмовлено у оформленні паспорта громадянина України, оскільки встановити особу за наданими нею документами немає можливості, як і через відсутність документів, які підтверджують громадянство України або належність до громадянства України. З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для одержання паспорта громадянина України заявницею є об'єктивні перешкоди: компетентні органи не встановили її особу та у звязку з відсутністю документів, що підтверджують належність до громадянства України. Відповідно до п.п.8.1 п.8 Наказу № 320 МВС України від 13.04.2012 року, особи, які вперше отримують паспорт після досягнення 18-річного віку, проходять процедуру встановлення особи. Відповідно до ч.6 и.35 Порядку оформлення, видачі, обміну пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою КМУ від 25.03.2015 року № 302, заявник для оформлення паспорту подає такі документи: рішення суду про встановлення особи (для осіб, яких не було встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи). Оцінивши надані суду письмові докази, показання свідків, суд приходить до однозначного висновку, що заявниця [PERSON] народилася 06.08.1964 року у с. Вилок Виноградівського району Закарпатської області, її батьки: [PERSON] та [PERSON], і це підтверджується свідоцтвом про її народження серії І-ОК № 362617 від 17.11.2017 року (актовий запис № 34 04.09.1964 року зроблено виконкомом Вилоцької селищної ради Виноградівського району Закарпатської області). Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз'яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК України суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991року. Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215/2001, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991року або 13.11.1991року. П.44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24.08.1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Факт постійного безперервного проживання заявниці на території України підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. Пунктом 4 Стратегії захисту та інтеграції в українське суспільство ромської національної меншини на період до 2020 року, схваленої Указом Президента України від 8 квітня 2013 року № 201/2013 з метою з реалізації Стратегії щодо правового захисту ромів завданням Стратегії є сприяння в отриманні ромами, які на законних підставах перебувають на території України, документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство, свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану. Заявниці встановлення зазначених вище юридичних фактів (її особи та постійного проживання на території України з моменту народження та станом на 24.08.1991 року) необхідно для отримання паспорту громадянина України, можливості документально підтвердити ці факти у позасудовому порядку вона позбавлена. Аналізуючи взаємозв'язок досліджених доказів, суд вважає, що заява є доведеною та обґрунтованою, тому суд задовольняє її. На підставі наведеного,

Outcome: approved