overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Заявниця просила визнати безвісно відсутнім [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що з 1993 р. не має ніяких відомостей про чоловіка. Згідно довідки Лисичанського МВ ГУМВС України в Луганській області до теперішнього часу його місцезнаходження не відомо. Визнання безвісно відсутнім [PERSON], з метою вирішення питання щодо оформлення проїзних документів для виїзду в Російську Федерацію. Заявниця в судове засідання не з'явилася, підтримала вимоги, справу просила слухати в її відсутності, про що надала суду відповідну заяву. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, справу просив слухати у його відсутність, про що надав суду письмову заяву. Судом досліджені наступні докази: копія заяви; копія свідоцтва про шлюб, копія свідоцтва про народження, копія довідки Лисичанського МВ ГУМВС України в Луганській області. Суд, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Для визнання особи безвісно відсутньою необхідно прийняття заходів щодо встановлення її місцеперебування і які не дали позитивних результатів. У судовому засіданні встановлено, що заявниця перебувала разом з [PERSON], 1968 р.н. у шлюбі зареєстрованим у відділі реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 1161 від [INFO] Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, доньку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. З 1993 р. немає ніяких відомостей про чоловіка. Згідно довідки Лисичанського МВ ГУМВС України в Луганській області до теперішнього часу його місцезнаходження не відомо. Останнє відоме місце перебування [ADDRESS]. Оскільки більш ніж протягом року в останньому відомому місці знаходження [PERSON], немає відомостей про місце його перебування, суд доходить висновку про необхідність визнати його безвісно відсутніми. На підставі викладеного, ст. ст. 10, 11, 212-215, 246-249 ЦПК України, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Заявниця просила визнати безвісно відсутнім [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що з 2005 р. не має ніяких відомостей про чоловіка. Згідно з інформацією знайомих він помер. Документів, які посвідчують особу при ньому не знайдено (бо вони були пошкоджені при пожежі). Визнання безвісно відсутнім необхідно для вирішення питання для оформлення пенсії та реєстрації місця проживання. Заявник у судовому засіданні заяву підтримала, дала пояснення, аналогічні викладеному у заяві. Представник зацікавленої особи вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом досліджені наступні докази: копія заяви; відповідь на запит до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби лисичанського міського управління юстиції у Луганській області; відповідь на запит до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Первомайського міського управління юстиції у Луганській області; копія паспорта; копія ідентифікаційного коду; копія довідки голови вуличного комітету; копія облікової картки. Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Для визнання особи безвісно відсутньою необхідно прийняття заходів щодо встановлення її місцеперебування і які не дали позитивних результатів. У судовому засіданні встановлено, що заявниця перебувала разом з [PERSON], [INFO] у шлюбі, вели спільне господарство та проживали разом за адресою: [ADDRESS]. Після пожежі у 2005 р. заявниця з дітьми переїхала до м. Лисичанська, де проживала без реєстрації. З 2005 р. вона не має ніяких відомостей про чоловіка. Оскільки більш ніж протягом року в останньому відомому місці постійного проживання [PERSON], немає відомостей про місце її перебування, суд доходить висновку про необхідність визнати його безвісно відсутніми. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

Заявниця просила визнати безвісно відсутнім [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що з 21.07.2014 р. не має ніяких відомостей про сина. Визнання безвісно відсутнім [PERSON] заявниці необхідно для призначення на користь його неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] соціальної пенсії у звязку із втратою годувальника та для зняття [PERSON] з реєстраційного обліку місця проживання для подальшого призначення житлової субсидії й нарахування комунальних тарифів з урахуванням фактичної кількості мешканців. Заявниця в судове засідання не зявилась, підтримала вимоги, справу просила слухати за її відсутності, про що надала відповідну письмову заяву. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надав. Судом досліджені наступні докази: копія свідоцтва про шлюб; копія свідоцтва про народження; скрін-шот сторінки з інформацією щодо розшуку; копії Витягів з ЄДР. Суд, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 21 липня 2014 р. син заявниці [PERSON] [INFO], виїхав разом з бабусею [PERSON] на належному йому автомобілі марки МІТSUВІSНІ, модель РАJEROWG, номерний знак 11НЕ1586, чорного кольору з м. Лисичанська до м. Харкова. По маршруту свого слідування автомобіль був зупинений військовослужбовцем батальйону «Айдар», після чого [PERSON] була відправлена іншим автомобілем до лікарні м. Рубіжне, а [PERSON] був незаконно позбавлений волі та до цього часу його доля не відома. З огляду на це та на підставі заяви від 21.07.2014 р. до Старобільського РВ ГУМВС України в Луганській області порушено кримінальне провадження за №12014130580000802. Згідно інформації щодо розшуку [PERSON], [INFO], перебуває у розшуку, як безвісно зниклий. Таким чином з липня 2014 р. немає ніяких відомостей про сина заявниці та до теперішнього часу його місцезнаходження не відомо. Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Для визнання особи безвісно відсутньою необхідно прийняття заходів щодо встановлення її місцеперебування і які не дали позитивних результатів. Оскільки більш двох років в останньому відомому місці знаходження [PERSON], немає відомостей про місце його перебування, суд доходить висновку про необхідність визнати його безвісно відсутнім. На підставі викладеного та ст. 43 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

Заявниця просила визнати безвісно відсутнім [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що з вересня 2013 р. не має ніяких відомостей про колишнього чоловіка. Визнання безвісно відсутнім [PERSON] заявниці необхідно для виїзду разом з малолітнім сином [PERSON], [INFO], за межі України, на постійне проживання до Росії. Заявниця та її представник в судове засідання не з'явились, підтримали вимоги, справу просили слухати за їх відсутності, про що представник заявниці надав відповідну письмову заяву. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явилась, справу просила розглядати за її відсутності, не заперечувала проти задоволення вимог, про що надала суду письмову заяву. Судом досліджені наступні докази: копія виконавчого листа від 21.08.2013 р.; копія свідоцтва про шлюб; копія свідоцтва про укладення шлюбу; копії свідоцтв про народження; копія рішення Лисичанського міського суду від 21.08.2013 р.; довідка про склад сімї та/або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб; копія домової книги; копія договору купівлі-продажу квартири з господарськими будівлями та спорудами; копія Витягу з Державного реєстру правочинів; довідка Лисичанського ВП ГУНП в Луганській області. Суд, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що заявниця перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з [INFO], який 21 серпня 2013 р. було розірвано. Від спільного подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] З вересня 2013 р. немає ніяких відомостей про колишнього чоловіка та до теперішнього часу його місцезнаходження не відомо. Останнє відоме місце перебування [ADDRESS]. Згідно довідки Лисичанського ВП ГУНП в Луганській області перебуває у розшуку, як особа яка скоїла злочин передбачений ч.1 ст. 164 КК України. Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Для визнання особи безвісно відсутньою необхідно прийняття заходів щодо встановлення її місцеперебування і які не дали позитивних результатів. Оскільки більш ніж протягом року в останньому відомому місці знаходження [PERSON], немає відомостей про місце його перебування, суд доходить висновку про необхідність визнати його безвісно відсутнім. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

Заявниця просила визнати безвісно відсутнім [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що з листопада 2013 р. не має ніяких відомостей про чоловіка. Визнання безвісно відсутнім [PERSON] заявниці необхідно для виїзду разом з малолітнім сином [PERSON], [INFO], за межі України для відпочинку та оздоровлення. Представник заявниці в судове засідання не з'явився, підтримав вимоги, справу просив розглядати за його відсутності, про що надав письмову заяву. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явилась, справу просила розглядати за її відсутності, не заперечувала проти задоволення вимог, про що надала суду письмову заяву. Судом досліджені наступні докази: копія довідки голови ЖБК «Молодіжний»; копія свідоцтва про шлюб; копія свідоцтва про народження; копії розрахункових книжок; копія квитанцій; довідка КП ЛЖЕК №5; довідка голови ЖБК «Молодіжний»; акт від 06.09.2016 р.; письмові пояснення свідків. Суд, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що заявниця перебуває разом з [PERSON], [INFO], у шлюбі зареєстрованим у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Стаханівського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 255 від [INFO] Від спільного подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] З листопада 2013 р. немає ніяких відомостей про чоловіка та до теперішнього часу його місцезнаходження не відомо. Останнє відоме місце перебування [ADDRESS]. Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Для визнання особи безвісно відсутньою необхідно прийняття заходів щодо встановлення її місцеперебування і які не дали позитивних результатів. Оскільки більш ніж протягом року в останньому відомому місці знаходження [PERSON], немає відомостей про місце його перебування, суд доходить висновку про необхідність визнати його безвісно відсутніми. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Заявниця просила визнати безвісно відсутнім [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що з січня 2013 р. не має ніяких відомостей про сина. Згідно довідки Лисичанського ВП ГУНП України в Луганській області перебуває у розшуку, як безвісно відсутня особа з 2016 р. Визнання безвісно відсутнім [PERSON] необхідно для анулювання оплати за комунальні послуги. Заявниця в судове засідання не зявилася, підтримала вимоги, справу просила слухати в її відсутності, про що надала суду відповідну заяву. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявилась, справу просила розглядати за її відсутності, не заперечувала проти задоволення вимог, про що надала суду письмову заяву. Судом досліджені наступні докази: копії свідоцтв про народження; копія довідки МСЕК; копія домової книги; копія свідоцтва про право власності на житло; довідка Лисичанського ВП ГУНП України в Луганській області; довідка КП ЛЖЕК №3. Суд, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що заявниця має двох синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], який є інвалідом дитинства першої групи. До січня 2005 р. заявниця з синами проживали однією сімєю за адресою: [ADDRESS]. З 2005 р. по 2013 р. [PERSON] проживав у м. Сєвєродонецьку зі своєю цивільною дружиною. З заявницею він спілкувався лише по телефону, в гості приїжджав рідко. З 2013 р. немає ніяких відомостей про сина. Згідно довідки Лисичанського ВП ГУНП України в Луганській області перебуває у розшуку, як безвісно відсутня особа з 2016 р. Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Для визнання особи безвісно відсутньою необхідно прийняття заходів щодо встановлення її місцеперебування і які не дали позитивних результатів. Оскільки більш ніж протягом року в останньому відомому місці знаходження [PERSON], немає відомостей про місце його перебування, суд доходить висновку про необхідність визнати його безвісно відсутніми. На підставі викладеного та ст. 43 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Заявниця просила визнати безвісно відсутнім [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що у жовтні 2012 р. [PERSON] виїхав в невідому напрямку. З жовтня 2012 р. місце проживання та місцеперебування його невідомо. Визнання безвісно відсутнім [PERSON], необхідно для оформлення документів для виїзду дитини за кордон. Заявниця у судове засідання не з'явилась, просила розглянуту справу за її відсутності та заяву задовольнити, про що надала до суду письмову заяву. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідом в, клопотання про відкладення розгляду справи не надав. Судом досліджені наступні докази: копія свідоцтва про шлюб; копія свідоцтва про народження; копія заяви про безвісно зниклого громадянина. Суд, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Для визнання особи безвісно відсутньою необхідно прийняття заходів щодо встановлення її місцеперебування і які не дали позитивних результатів. У судовому засіданні встановлено, що заявниця перебуває разом з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, вели спільне житло та проживали разом за адресою: [ADDRESS]. Від спільного подружнього життя в них народилась донька, [PERSON], [INFO] Наприкінці жовтня 2012 р. [PERSON] припинив з заявницею шлюбні відносини та виїхав в невідомому напрямку. 01.07.2014 р. заявниця звернулась до Лисичанського МВ ГУМВС України у Луганській області із заявою про його розшук. Оскільки більш ніж протягом року в останньому відомому місці постійного проживання [PERSON], немає відомостей про місце його перебування, суд доходить висновку про необхідність визнати його безвісно відсутніми. На підставі викладеного та ст. 43 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

Заявниця просила визнати безвісно відсутньою [PERSON], [INFO]., посилаючись на те, що наприкінці 2009 р. не має ніяких відомостей про доньку. Згідно довідки Лисичанського МВ ГУМВС України в Луганській області до теперішнього її місцезнаходження не відомо. Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримала, дала пояснення, аналогічні викладеному у заяві. Представник заінтересованої особи проти задоволення заяви не заперечувала. Судом досліджені наступні докази: довідка з паспортної служби; копія свідоцтва про народження; довідка Лисичанського МВ ГУМВС України в Луганській області; відповідь на запит; довідка КП ЛЖК; копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 СК України; копія рішень Лисичанської міської ради виконавчого комітету. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Для визнання особи безвісно відсутньою необхідно прийняття заходів щодо встановлення її місцеперебування і які не дали позитивних результатів. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO]., є донькою загінці, зареєстрована за однією адресою з нею. З 2009 р. про [PERSON] немає ніяких відомостей за місцем її реєстрації, згідно довідки Лисичанського МВ ГУМВС України в Луганській області до теперішнього часу її місцезнаходження не відомо. Оскільки більш ніж протягом року в останньому відомому місці знаходження немає відомостей про місце перебування [PERSON], суд вважає необхідним задовольнити заяву. На підставі викладеного та ст. 43 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

Заявниця просила оголосити померлим рідного брата [PERSON], [INFO], який у травні 1995 року погнав на пасовище домашню худобу та додому не повернувся, з того часу жодних відомостей про місце його перебування немає. Вона зверталася до правоохоронних органів із заявою про його розшук. Первомайським МВ ГУМВС здійснювався розшук брата. У жовтні 1996 року працівники міліції м.Кадіївка (Стаханова) надавали її матері фотокартку загиблого чоловіка, у якій мати впізнала [PERSON] Їй повідомили, що він похований на цвинтарі у м.Стаханові під номером, однак жодних документів сімя не має. У звязку з тим, що м.Кадіївка є тимчасово окупованою територією, отримати документи щодо розшуку та поховання брата немає можливості. Оголошення [PERSON] померлим необхідно їй для реалізації права спадкування після смерті батька [PERSON], померлого 27.11.2014. У судовому засіданні заявниця підтримала заяву, підтвердила викладене у ній, просила її задовольнити, доповнивши, що брат після розлучення з дружиною вживав спиртні напої, міг по декілька днів не приходити додому, тому звернулися до міліції лише через два місяці. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, у письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти задоволення заяви. Суд, заслухавши пояснення заявниці, показання свідків, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], який постійно проживав за адресою: [INFO], у травні 1995 року пішов випасати домашню худобу та додому не повернувся. З того часу жодних відомостей про місце його перебування немає. Зазначене підтверджується показами свідків [PERSON], [PERSON], які у судовому засіданні пояснили, що є сусідами сімї [PERSON], добре знали [PERSON]. У 1995 році [PERSON] пішов з дому та зник. Родичі намагались його знайти, звертались до правоохоронних органів. Працівники ОВС опитували сусідів з цього приводу. Через деякий час стало відомо від сусідів, що загинув та похований під номером. Інших відомостей про місце його знаходження немає. Актом обстеження матеріально-побутових умов від 01.02.2017 підтверджується, що за місцем постійного проживання [PERSON] немає відомостей про місце його перебування з 1995 року (а.с.16). Відповідно до ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці його постійного проживання немає відомостей про місце його перебування протягом трьох років. Таким чином, є передбачені законом підстави для оголошення [PERSON] померлим. На підставі викладеного та ст. 46 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Заявниця просила призначити її опікуном над її сестрою [PERSON] , [INFO] посилаючись на те, що рішенням Краснолуцького міського суду Луганської області від 19 вересня 1995 року [PERSON] було визнано недієздатною. Рішенням Краснолуцької міської ради Луганської області від 1995 року її матір, [PERSON], було призначено опікуном над недієздатною донькою [PERSON]. 08.01.2016 року мати померла, а її недієздатна сестра проживає разом із нею , вона доглядає і піклується про неї. В судове засідання заявник та представник заінтересованої особи не з,явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. У поданій заяві [PERSON] підтримала свої вимоги. Тополівська сільська рада Троїцького району Луганської області проти задоволення вимог заявниці не заперечує. Дослідивши письмові матеріли, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] є сестрою [PERSON]. [PERSON] є інвалідом з дитинства 1-ї групи, що підтверджується даними свідоцтва про народження [PERSON], даними свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] і довідкою МСЕК серії 2-18 АЖ № 190108. ( а.с., а.с. 9,10, 15). Рішенням Краснолуцького міського суду Луганської області від 19 вересня 1995 року [PERSON] , [INFO] визнано недієздатною ( а.с., а.с.12-13). Рішенням Краснолуцької міської ради Луганської області від 1995 року [PERSON] призначено опікуном над недієздатною донькою [PERSON] ( а.с. 14). 08 січня 2016 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії Ш-ЕД № 477563, виданого 10.0.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Троїцького районного управління юстиції у Луганській області ( а.с. 11). [PERSON] мешкає разом із заявницею за адресою: вул. Будівельна, 9/1, с. Тополі Троїцького району Луганської області , що підтверджується даними довідки про склад сім,ї або зареєстрованих у житловому приміщенні будинку осіб за № 139 від 10.02.2016 року , даними Акту обстеження матеріально-побутових умов від 10.02.2016 року за № 141 ( а.с., а.с. 17,19). Згідно побутової характеристики від 18.02.2016 року , [PERSON] в даний час перебуває на пенсії , до пенсії працювала педагогом , доброзичлива , серед односільчан користується авторитетом та повагою, до адміністративної відповідальності не притягувалась ( а.с.18). З подання № 58 від 24.02.2016 року слідує, що Тополівська сільська рада Троїцького району Луганської області клопоче про призначення [PERSON] опікуном над недієздатною [PERSON], [INFO] ( а.с. 24). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки і піклування. Відповідно до ч.1 ст. 241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. За таких обставин суд вважає, що заява підлягає задоволенню. На підставі ст. 60 ЦК України,

Outcome: approved