Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті її чоловіка [PERSON], [INFO], громадянина України, померлого 27 листопада 2015 року у місті Донецьку в Україні. В обґрунтування зазначила, що вказані обставини підтверджуються: лікарським свідоцтвом про смерть №1611 від 27 листопада 2015 року, виданим КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги міста Донецька», а також довідкою №1611, де зазначено, що смерть [PERSON] настала через хронічно судинно-мозкову недостатність третього ступеню, внаслідок інфаркту головного мозку. При зверненні заявниці до Жовтневого відділу державної РАЦС ММУЮ у Донецькій області для отримання свідоцтва про смерть чоловіка, їй було відмовлено, оскільки за предявленими документами, виданими на тимчасово окупованій території, провести це неможливо. У звязку з цим, [PERSON] була вимушена звернутися до суду в порядку п.8 ч.1 ст.256 ЦПК, оскільки від цього факту безпосередньо залежить виникнення особистих та майнових прав заявниці. Заявниця не була присутня у судовому засіданні, у письмовій заяві, наданій суду просила задовольнити вимоги та розглянути справу за її відсутності. Представник Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції просив розглянути вказану справу за його відсутності та вирішити справу на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до паспорту громадянина України серії ВА204188, виданого Київським РВ УМВС України в Донецькій області 29 листопада 1995 року, [PERSON] народився 18 липня 1950 року у с.Карпівка Краснолиманського району Донецької області. З 28 листопада 1975 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі зі [PERSON] (дошлюбне прізвище Кострикіна) [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО №046887, повторно виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції міста Донецька 21 липня 2006 року, актовий запис №861, а також відмітками у паспортах подружжя. [PERSON] помер 27 листопада 2015 року у Київському районі міста Донецьку в Україні. Цей факт підтверджується: лікарським свідоцтвом про смерть №1611 від 27 листопада 2015 року, виданим КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги міста Донецька», а також довідкою №1611, де зазначено, що смерть [PERSON] настала через хронічно судинно-мозкову недостатність третього ступеню, внаслідок інфаркту головного мозку. З причини смерті [PERSON] був знятий з реєстрації з місця проживання [INFO] у місці Донецьку, про що ТОВ «ЖЕК №1» видано довідку від 12 квітня 2016 року. Про факт смерті [PERSON] також зазначила [PERSON] (паспорт Серії ВА№497825), надавши суду відповідну письмову заяву. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р, місто Донецьк входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. У звязку з цим, заявниця звернулася до Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області для проведення належної реєстрації смерті. Однак, листом №204/4.2-06-116 від 13.04.2016 [PERSON] було повідомлено, що реєстрацію смерті її чоловіка за предявленими документами провести неможливо та рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Враховуючи норми Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявником документів про відмову в реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно положень ч.4 ст.257-1 ЦПК, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Таке рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Таким чином, оцінивши наявні в матеріалах справи докази та зважаючи на те, що від встановлення факту смерті [PERSON] залежить виникнення особистих та майнових прав [PERSON], а також те, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення юридично значущого факту, суд вважає за необхідне задовольнити подану заяву.

Outcome: approved