Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

заявниця звернулася до суду із заявою про визнання безвісно відсутнім її чоловіка [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що 05 травня 2001 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], від якого у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Після реєстрації шлюбу вони з чоловіком проживали в [INFO], однак у 2013 році чоловік поїхав на заробітки до Чехії і з того часу не повертався, місце його знаходження невідоме. Він жодного разу не зателефонував, не написав листа, не повідомив іншим способом про місце свого перебування. Вони з донькою всі ці роки також розшукували його, звязуючись із знайомими, які проживають та працюють у Чехії, однак будь-яких відомостей про чоловіка немає до сьогоднішнього дня. Оскільки на даний час доньці вже виповнилося 16 років і перед ними постало питання виготовлення для неї паспорта громадянина України, для чого є необхідною згода обох батьків, тобто встановлення даного факту їй необхідне для реалізації права дитини на освіту, а також, в подальшому, інших прав і обовязків як громадянина, тому просить заяву задовольнити. У судовому засіданні заявник [PERSON] вимоги заяви підтримала повністю, посилаючись на обставини такої, та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи Перечинського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечила. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. З аналізу ст. ст. 246-249 цього Кодексу виникнення справ про визнання громадян безвісно відсутніми зумовлені необхідністю захисту майнових прав громадян, справи про правовий статус яких розглядається судом, захистом інтересів осіб, які мають певні правовідносини з особою, тривала відсутність якої позбавляє їх можливості користуватись своїми правами. У судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] та [PERSON] знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 05 травня 2001 року, що стверджується копією свідоцтва про одруження серії І-ФМ № 026425, виданого виконкомом Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області 05 травня 2001 року (а. с. 5-6). Також встановлено, що від даного шлюбу 20 липня 2001 року народилася [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ФМ № 029999 від 01 серпня 2001 року (а. с. 4). Статтею 247 ЦПК України визначено обов'язкове зазначення для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Ці відомості дозволяють визначити право осіб на звернення до суду в справі цієї категорії, коло заінтересованих осіб, необхідні докази. Так, як вбачається із заяви визнання чоловіка безвісно відсутнім заявнику необхідно для вирішення питань захисту інтересів спільної з [PERSON] дитини доньки [PERSON], для оформлення паспорту громадянина України. Відповідно до ч. 1 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Як вбачається з повідомлення Дубриницької сільської ради Перечинського району №02-11/328 від 28 вересня 2017 року, відомості про місцеперебування [PERSON], [INFO], останнім місцем проживання якого є с.Дубриничі, вул. Українська, № 21 Перечинського району Закарпатської області, відсутні (а. с. 18). Крім цього, факт відсутності відомостей про місце перебування [PERSON] в місці його постійного проживання в [INFO] протягом одного року підтверджується також поясненнями представника сільської ради [PERSON], яка у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] на території сільської ради не зявляється декілька років, з того часу як поїхав на заробітки за кордон, місце його знаходження невідоме. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених у судовому засіданні. Даних про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання обєктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць перше січня наступного року. Оскільки матеріали справи свідчать про те, що останні відомості про [PERSON] були у 2013 році, то початком його безвісної відсутності слід вважати 01 січня 2014 року. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved