Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

Заявниця звернулась до суду з заявою встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] в м. Ірміно Луганської області померла її мати [PERSON], [INFO]. Відповідно до Розпорядження КМУ від 07.11.2014 р. № 1085-р, «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», м. Кадіївка віднесено до міста, де тимчасово не діють органи державної влади. Також туди віднесено і місто Ірміно. Відповідно до довідки про причину смерті, виданої державною установою «Стаханівською центральною багатопрофільною лікарнею» Луганської народної республіки, її мати померла [INFO] у віці 79 років. На підставі свідоцтва про смерть, виданого відділом запису актів цивільного стану Стаханівського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської народної республіки, 01.06.2018 р. було видано свідоцтво про смерть. З вказаним свідоцтвом заявниця у місті Первомайську Миколаївської області звернулась до відділу ДРАЦС з метою зареєструвати смерть мати, але 01.08.2018 р. їй було відмовлено в реєстрації, про що було письмово повідомлено. Тому [PERSON] вимушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту смерті її мати [PERSON] на тимчасово окупованій території. В судовому засіданні заявниця заяву підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Від заінтересованої особи на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності їхнього представника, проти задоволення вимог заяви не заперечували. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заявниці підлягають задоволенню. Судом встановлено, що заявниця є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про одруження (а.с. 7-8). Факт смерті [PERSON] в м. Ірміно Луганської Народної Республіки безспірно встановлений, наданою суду копією довідки про причину смерті без номеру від 23.05.2018 року, якою встановлено, що дата смерті 23.05.2018 року та визначена причина смерті: ішемічна хвороба серця. Крім того, в матеріалах справи наявне свідоцтво про смерть, видане відділом запису актів цивільного стану Стаханівського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської народної республіки від 01.06.2018 р. [NUMBER]. Наведені документи відповідно до інформаційного листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо окремих питань застосування Закону України від 04.02.2016 року «Про внесення змін до ЦПК України щодо встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території» беруться до уваги під час розгляду даної справи, проте відповідно до ч. ч. 2, 3ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. За п. 8 ч. 1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. За ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно ч. 2, 3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно з ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону, поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Суд приходить до висновку, що заявниця не має можливості отримати документ встановленої форми про смерть її мати [PERSON] в м. Ірміно Луганської Народної Республіки, оскільки на вказаній території не здійснюють повноваження органи влади України як заклади охорони здоров'я або судово-медичні установи, які б мали можливість встановити факт смерті, так і органи реєстрації актів цивільного стану, які б мали можливість зареєструвати факт смерті та видати належне свідоцтво про смерть. Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону, державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Встановлення факту смерті [PERSON] породжує юридичні наслідки для заявниці. При цьому, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Оскільки [PERSON] померла на території тимчасово непідконтрольній Україні, її смерть не може бути зареєстрована в органах ДРАЦСУ на підставі довідки чи свідоцтва про смерть, виданих органами, які знаходяться на тимчасово непідконтрольній території Україні. Тому вимоги [PERSON] про встановлення факту смерті її матері підлягають задоволенню.

Outcome: approved