Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

Заявниця звернувся до суду з даною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Лебединського районного суду від 26.02.2013 року була визнана відумерлою спадщина, яка відкрилася після смерті її матері [PERSON], померлої 25.05.2001 року, що складається з земельної частки (паю) розміром 4,51 умовних кадастрових гектарів, та передана у власність територіальної громади Василівської сільської ради Лебединського району Сумської області. Заявниця вказує, що прийняла спадщину матері в порядку передбаченому діючим на той час законодавством, а саме згідно п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК (в редакції 1963 року), яким передбачалося, що спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Однак, вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину у звязку з наявність вищевказаного рішення суду. Тому [PERSON] просила переглянути його у звязку із нововиявленими обставинами. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися. Представник заявниці вимоги [PERSON] підтримав та просив справу розглянути у його відсутності. Представник Василівської сільської в своїй заяві проти заявлених вимог не заперечив, справу також просив розглянути без його участі. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні було встановлено, що 26.02.2013 року Лебединським районним судом ухвалено рішення у цивільній справі за заявою Василівської сільської ради Лебединського району про визнання відумерлою спадщини [PERSON], померлої 25.05.2001 року, яким заявлені вимоги задоволені у повному обсязі. Спадщину [PERSON], що складається з земельної частки (паю) розміром 4,11 га, визнано відумерлою та передано її у власність територіальної громади Василівської сільської ради Лебединського району Сумської області. Ухвалою суду від 06.06.2014 року вказане рішення суду розяснено щодо розміру земельної ділянки, а саме зазначено, що вона складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,5573 га - рілля\~ кадастровий номер 5922981600:06:001:0163 та площею 0,5535 га - сіножаті\~, кадастровий номер 5922981600:05:001:0332. Під час розгляду зазначеної справи судом була перевірена інформація щодо наявності спадкової справи померлої та встановлено, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася. Разом з цим, з довідки Василівської сільської ради (а.с. 51) вбачається, що на час смерті [PERSON] разом з нею проживала однією сімєю донька [PERSON] З огляду на викладене, вона є такою, що прийняла спадщину матері в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), чинного на час відкриття спадщини, яким визначалося, що спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у звязку з нововиявленими обставинами. Оскільки заявниця є такою, що прийняла спадщину матері та не відмовилася від неї, суд вважає, що оскаржуване рішення підлягає перегляду та скасуванню, так як ця обставина має істотне значення для вирішення справи. Одночасно суд вважає необхідним ухвалити по справі нове рішення, відмовивши Василівській сільській раді у задоволенні вимог про визнання спадщини [PERSON] відумерлою.

Outcome: approved