Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з даною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що вона надала всі документи до управління Пенсійного Фонду України у Тульчинському районі для відповідного оформлення документів для пенсії. Однак їй повідомили, що у її трудовій книжці серії БТ-І №8235704 та чорнобильському посвідченні серії В-І №627626 допущено помилки в написанні прізвища, внаслідок чого маються розбіжності з її паспортом. По цій причині [PERSON] звернулася до суду та просить винести рішення, яким встановити факт того, що трудова книжка серії БТ-І №8235704 та чорнобильське посвідчення серії В-І №627626 належать саме їй. В судове засідання заявниця не з'явилася, надала суду заяву, зідно якої вона відмовляється від частини заявлених нею вимог, а саме, щодо встановлення факту належності їй чорнобильського посвідчення, а в частині встановлення факту належності їй трудової книжки просить розглядати справу за її відсутності, заяву підтримує, на її задоволенні наполягає. Дослідивши матеріали справи, суд встановив: Згідно копії паспорта серії АА №800258 виданого 26.05.2009 року Тульчинським РВ УМВС України в Вінницькій області, заявниця записана як [PERSON] (а.с.4,5). Відповідно до копії трудової книжки серії БТ-І №8235704, заявниця записана як [PERSON] (а.с.9-13). В звязку з неспівпаданням запису в трудовій книжці з паспортом заявниці, вона не має можливості оформити документи на заведення пенсійної справи та отримання пенсії. На підставі ст. 256 п.6 ЦПК України, суд вправі встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1\~ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 61 ЦПК України, відповідно до\~ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши\~\~належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд\~\~ дійшов висновку про обґрунтованість \~вимог\~[PERSON].\~в заявлених нею межах та\~\~про існування правових підстав для\~\~їх задоволення. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачений заявницею підлягає зарахуванню в прибуток держави.

Outcome: approved