Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з вказаною заявою мотивуючи тим, що 15.11.2015 року померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина, вона є спадкоємцем першої черги за законом, у встановлений строк прийняла спадщину звернувшись до приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус попередив її, що не зможе видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки в свідоцтві про народження заявниці її прізвище та прізвище батьків вказано [PERSON] замість [PERSON], імя заявниці вказано [PERSON] замість [PERSON]. Заявниця просила суд встановити факт родинних відносин, а саме: що [PERSON] [INFO] є дочкою [PERSON], яка померла 15.11.2015 року. В судовому засіданні заявниця та її представник подану заяву повністю підтримали. Представник заінтересованої особи Білоцерківської міської ради Київської області в судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надіслано клопотання щодо розгляду даної справи без участі представника заінтересованої особи. Заслухавши пояснення заявниці, її представника, покази свідків, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заяву необхідно задовольнити з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що 15.11.2015 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, що стверджується копією свідоцтва про її смерть. Згідно п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в звязку з втратою годувальника та ін. За ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З матеріалів спадкової справи № 11/2016 після смерті [PERSON], копію якої надано на запит суду приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу [PERSON], слідує, що спадщину після смерті спадкодавця прийняла [PERSON], подавши заяву 17.03.2016 року про прийняття спадщини; інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не зверталися. А згідно довідки Комунального підприємства Білоцерківської міської ради ЖЕК № 1 від 16.03.2016 року № 1443, [PERSON] дійсно була зареєстрована [INFO] з 15.07.2004 року по день смерті одна. Отже, спадщину після смерті [PERSON] прийняла тільки [PERSON], але для оформлення спадкових прав їй необхідно встановити факт родинних стосунків між нею та спадкодавцем, оскільки в свідоцтві про її народження прізвище батьків вказано [PERSON], її імя вказано [PERSON] замість повного імені [PERSON]. На підтвердження факту родинних відносин заявниця надала копію свідоцтва про її народження, в якому вказано, що [PERSON] народилася 25.08.1948 року, батьки: [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з копії довідки управління РАГС ГУ юстиції Мінюсту України в Автономній республіці Крим від 12.12.2003 року № 243, 05.11.1983 року зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON], після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON]. Свідки [PERSON] родичка заявниці та [PERSON] сусідка батьків заявниці, в суді показали, що добре знали батьків заявниці, їм відомо, що [PERSON] це дочка [PERSON], у заявниці є ще рідна сестра, яка спадщиною не цікавиться, проживає в Криму. Покази свідків приймаються судом до уваги, оскільки вони є послідовними, не суперечать зібраним по справі доказам. Отже, заявниця має право на спадкування за законом як спадкоємець першої черги, оскільки за ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, встановлення факту родинних відносин необхідне заявниці для оформлення спадщини після смерті матері [PERSON], тобто, цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, оскільки в цьому випадку заявниця реалізує своє право на спадщину. А тому враховуючи все наведене суд вважає за можливе встановити той факт, що [PERSON] є дочкою померлої 15.11.2015 року [PERSON]

Outcome: approved