Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

заявниця звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з заявою про визнання [PERSON] , [INFO] , безвісно відсутнім. Заява обґрунтована тим, що заявниця перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який був розірваний на підставі рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 18.12.2018 р. Також з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Заявниця посилається на те, що з 2014 року [PERSON] працював у відділі по боротьбі з незаконним оборотом наркотичними речовинами Голосіївського УП ГУ НП у м.Києві, і після смерті своїх колег під час проведення обшуку, він став побоюватись за своє життя. В жовтні 2015 р. [PERSON] звільнився з органів поліції та деякий час займався підприємницькою діяльністю. В червні 2016 р. [PERSON] повідомив про погрози його життю і останній раз зателефонував 07.07.2016 р. Заявниця зазначає, що останній раз бачила [PERSON] в листопаді 2016 р., коли під час зустрічі передала йому кошти від реалізованого автомобіля, після чого вона його більше не бачила. На момент звернення до суду у заявниці виникла необхідність змінити місце реєстрації дитини, однак це не можливо зробити без згоди батька, місцезнаходження якого не відоме. З огляду на викладене заявниця просить визнати [PERSON] , [INFO] , безвісно відсутнім. Представник заявниці в ході судового розгляду підтримав подану заяву, просив її задовольнити, з обставин, викладених в заяві, зазначаючи на те, що з 2016 р. в місці останнього проживання [PERSON] відсутні відомості про його місцезнаходження і будь-які заходи по його розшуку не дали результатів. Вислухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який був розірваний на підставі заочного рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 18.12.2018 р. На підставі виконавчого листа № 752/14924/18, виданим Голосіївським районним судом м.Києва 27.11.2018 р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] . Звертаючись до суду заявниця посилається на те, що з листопада 2016 р. будь-які відомості про місце перебування [PERSON] їй не відомі. На підтвердження відсутності [PERSON] з листопада 2016 р. заявницею надані: довіреність від від 09.07.2016 р., видана [PERSON] на її ім`я, заочне рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 18.12.2018 р., розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, проведений Голосіївським районним відділом державної виконавчої служби, відомості є Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про припинення державної реєстрації підприємницької діяльності [PERSON] 09.09.2016 р. Згідно інформації, наданої Голосіївським УП ГУ НП у м.Києві на запит суду, [PERSON] як безвісно зниклим не значиться, а перебуває у державному розшуку, як особа, що переховується від органів досудового розслідування за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365, ч.2 ст.384 КК України у кримінальному провадженні № 42017020000000085 від 10.03.2017 р. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Частиною 1 статті 43 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Відповідно до імперативних положень ч.5 та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. У постанові Верховного Суду від 07 травня 2018 року у справі №225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Також, належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц, провадження №61-4241св18 (ЄДРСРУ №72641734). Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України, у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. З аналізу вказаних норм, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. В даному випадку суду необхідно з`ясувати місце постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймала заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутнім, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження. Останнім місцем реєстрації [PERSON] був гуртожиток по [ADDRESS] . Представником заявника в ході розгляду справи не надано відомостей щодо організації, яка здійснює обслуговування даного будинку, або ж у кого даний будинок перебуває на балансі, що унеможливлює отримання судом інформації про наявність відомостей щодо проживання [PERSON] з місця його останнього перебування. Звертаючись до суду заявниця посилається на те, що визнання [PERSON] безвісно відсутнім їй необхідно для зміни реєстрації дитини, що не можливо зробити без згоди батька. Однак, [PERSON] не надано суду будь-яких доказів, які б підтверджували, що їй було відмовлено у зміні місця реєстрації неповнолітньої дитини без згоди батька. З заявою про зникнення особи - [PERSON] , заявниця звернулась лише після звернення до суду з заявою про визнання особи безвісно відсутньою. Інші особи також не звертались з такими заявами до органів поліції. При вирішенні питання щодо наявності підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутнім суд враховує надану Голосіївським УП ГУ НП у м.Києві інформацію про перебування останнього у державному розшуку в зв`язку із вчиненням тяжкого злочину. Той факт, що [PERSON] знаходиться у розшуку в зв`язку із вчиненням злочину не виключає його відсутність в місці постійного проживання у зв`язку з переховуванням та унеможливлює встановлення юридичного складу, який необхідний для визнання особи безвісно відсутньою. Враховуючи викладене, суд не вбачає законних підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутнім, а отже заява не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed