Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

Заявниця звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В своїй заяві [PERSON] вказала, що між її паспортом серії [NUMBER] та договором дарування № П-2-18346 виникли розбіжності у прізвищах, що позбавляє її скористатися своїми правами щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень. Представник заявника [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив задовольнити заяву та встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу, а саме договору дарування № П-2-18346, завіреного нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Грузковою Ю.В. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не подавав. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно паспорту громадянина України заявниця іменується як [PERSON] . Відповідно до договору дарування № П-2-18346, завіреного приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Грузковою Ю.В., встановлено, що [PERSON] подарувала, а [PERSON] та [PERSON] прийняли у дар 18/100 частин квартири [ADDRESS] у рівних частинах кожному. Відповідно до наданого до суду Експертного висновку № 056/665-n, наданого Українським бюро лінгвістичних експертиз, українські записи прізвища [PERSON] (договір дарування, запис [PERSON] ) і [PERSON] (паспорт громадянина України, запис [PERSON] ) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними. Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до п. 6.13 Правил ведення нотаріального діловодства, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 року № 3253/5: у разі допущення помилки у тексті нотаріально оформлюваного документа, який не потребує підпису особи, що звернулася за вчиненням нотаріальної дії (свідоцтва, виданого нотаріусом, копії документа, дубліката документа тощо), внесення дописок чи виправлень до тексту документа здійснюється за заявою такої особи, зареєстрованою у Журналі реєстрації вхідних документів. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України від 01 січня 2012 року, коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Проте, договір дарування потребує підпису осіб, що звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Таким чином, в позасудовому порядку усунути розбіжності в договорі дарування № П-2-18346 неможливо. Досліджені докази вказують на те, що у правовстановлюючому документі, а саме у договіру дарування № П-2-18346 є розбіжності у прізвищі обдарованого, усунення яких є неможливим в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту, що має юридичне значення. Встановлення факту належності вказаного документу заявниці має юридичне значення, оскільки наявність такої розбіжності позбавляє їх можливості скористатися своїми законними правами, а відтак суд вважає заяву заявниці обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved