Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з заявою про визнання її сина [PERSON] - недієздатним. Заявник посилається на те, що її син є дитиною-інвалідом (помірна розумова відсталість з відсутністю мови), потребує стороннього догляду. Заявник зазначає, що для того щоб вона мала змогу захищати права хворого сина, отримання належної пенсії, його необхідно визнати недієздатним, оскільки останній не усвідомлює свої дії та не може керувати ними. В судове засідання заявник не зявилася, надавши на адресу суду заяву про розгляд цивільної справи без її участі у звязку з поважною причиною, вимоги вказані в заяві підтримала в повному обсязі, прохала визнати її сина недієздатним. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву, в якій прохав розглянути справу без їхньої участі. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи недієздатною. Статтею 39 Цивільного кодексу України встановлено, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. На підставі ч. 3 ст. 296 ЦПК України, заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сімї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Судом встановлено, що заявник є матірю [PERSON], [INFO] (а. с. 6). Згідно виписки з історії хвороби № 11621/06 від 01 грудня 2006 року, [PERSON] є інвалідом першої групи з дитинства, у звязку із розумовою відсталістю з відсутністю мови. (а. с. 7). Згідно медичного висновку про дитину-інваліда віком до шістнадцяти років від 21 жовтня 2002 року, [PERSON], [INFO] є інвалідом першої групи, інвалідність з дитинства з помірною розумовою відсталістю з відсутністю мови. [PERSON] непрацездатний, потребує постійного стороннього нагляду та догляду (а. с. 9). Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною комісією серії 12 ААА № 642474 від 26 травня 2017 року, виданої Комунальним закладом «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи «Дніпропетровської обласної ради», [PERSON], [INFO], є інвалідом І А групи, діагноз: помірна розумова відсталість з відсутністю мови. Виражена затримка психо-мовного розвитку. (а. с. 15). На підставі ч. 1 ст. 298 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоровя фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. 18 липня 2017 року ухвалою суду по даній справі було призначено судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському міжобласному центру судово-психіатричних експертиз м. Дніпро. (а. с. 23). Як доказ, до матеріалів цивільної справи доданий висновок судово-психіатричного експерта КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня «ДОР» № 28 від 20 лютого 2018 року, зазначено, що [PERSON] страждає хронічним стійким психічним розладом у формі глибокої розумової відсталості та не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. (а. с. 36-38). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про визнання [PERSON] недієздатним. На підставі викладеного та

Outcome: approved