Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Заявниця звернулась до суду із позовом, який в подальшому був уточнений в якому просила встановити факт її проживання із спадкодавцем - [PERSON] однією сім`єю з 1990 року по день його смерті, тобто по [INFO] та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 0,12 га розташовану на території Красносільської сільської ради (за межами населеного пункту), кадастровий номер 5122782600:01:001:0754, цільове призначення для ведення садівництва У обґрунтування вимог зазначила, що [INFO] помер [PERSON] з яким вона проживала однією сім`єю, як чоловік та жінка з 1990 року. Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 0,12 га розташовану на території Красносільської сільської ради. Вона із спадкодавцем проживала разом, як чоловік та жінка з 1990 року по день його смерті, однак шлюб не реєстрували, оскільки дітей не було та це питання не виникало, але вели спільне господарство, мали спільний бюджет, піклувались один про одного. Після смерті [PERSON] , вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину та рекомендовано звернутись до суду із вказаним позовом. У судовому засіданні [PERSON] , позов підтримала та просила його задовольнити. Представник Красносільської сільської ради Одеського р-ну Одеської області у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутність. У судовому засіданні була допитані свідки [PERSON] , яка показала суду, що заявник дійсно проживав однією сім`єю зі [PERSON] більш ніж п`ять років до відкриття спадщини. Вислухавши учасника судового розгляду, свідка, розглянувши позовну заяву та спадкову справу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] у віці 53 років. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,12 га, кадастровий номер 5122782600:01:001:0754, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Відповідно до копії спадкової справи, будь які спадкоємці, окрім [PERSON] до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] - не звертались. Згідно довідки про склад сім`ї, [PERSON] постійно проживав із [PERSON] з 28.11.2003 року до дня смерті за адресою: [ADDRESS] . Зазначене також підтверджується актом, складений комісією у складі секретаря Чорноморської селищної ради [PERSON]; депутатом будинку №32 [PERSON] та сусідів [PERSON] , [PERSON] . Положеннями ст. 315 ЦПК України визначено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені судом. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч.2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. За правилами ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п.21 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. За змістом ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду знайшов підтвердження, факт того, що заявниця була пов`язана спільним побутом та проживала однією сім`єю зі спадкодавцем - [PERSON] з 1990 року по день його смерті, тобто по [INFO] , у зв`язку з чим позовні вимоги в частині визнання права власності із урахуванням відсутності будь яких інших спадкоємців, також підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved