Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з вказаною заявою, яку мотивує тим, що з травня 2009р. вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON]. Від цих відносин у них 21.05.2010р. народилась дитина син [PERSON], якого вона зареєструвала у відділі реєстрації актів громадського стану, записавши батька зі своїх слів, оскільки батько дитини не мав можливості зявиться до органів РАЦС і подати заяву про визнання свого батьківства щодо дитини. Наприкінці 2012р. фактичні подружні стосунки з [PERSON] припинились, однак він продовжував приймати участь у виховані сина та визнавав себе його батьком. В квітні 2015р. [PERSON] виїхав до Російської Федерації, де 27.03.2016р. помер. Для оформлення дитині пенсії у звязку з втратою годувальника їй необхідно встановити факт батьківства, спору щодо будь-якого права не існує. Просить встановити факт батьківства та внести до актового запису про народження сина відомості про [PERSON] як батька. В судовому засіданні заявниця підтримали свої вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представники зацікавлених осіб - Хортицького районного у м.Запоріжжя Відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального Управління юстиції у Запорізькій області, Управління Пенсійного фонду України у Хортицькому районі м.Запоріжжя - в судове засідання не прибули, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність представників зацікавлених осіб. Суд, вислухавши пояснення заявниці, свідків, дослідивши матеріали справи, знаходить заяву обґрунтованою та такою, що підлягає повному задоволенню за таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд вправі встановити факт родинних відносин між фізичними особами, якщо встановити цей факт іншими засобами неможливо. Згідно п.1 постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно ст.122 СК України права та обовязки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.122 та 125 цього кодексу. Згідно ст. 125 СК України якщо мати та батько не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини чи за рішенням суду. Згідно ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поданою як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу. Судом встановлено, що 21.05.2010р. у заявниці [PERSON] народився син [PERSON]. Відповідно до копій актового запису та свідоцтва про народження дитини в графі «батько дитини» зазначено [PERSON], запис зроблено на підставі ч.1 ст.135 СК України за заявою матері [PERSON] Згідно з актом, складеним представниками ЖБК «Вогнетривник-3» за участю сусідів, [PERSON] фактично мешкав за адресою: м.Запоріжжя, пр..Юбілений, 26/430 разом з [PERSON] та їх неповнолітнім сином [PERSON], вели спільне господарство, доглядали сина. Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON], 01.10.1986р.н., помер 27.03.2016р. в м.Балахна Нижньогородської обл.. Російської Федерації. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є подругою [PERSON], була знайома з [PERSON] і була свідком початку подружніх відносин між ними. З травня 2009р. Лілія та [PERSON] стали мешкати разом як одна родина в квартирі, що належить [PERSON], через рік у них народився син [PERSON]. [PERSON] відразу визнав себе батьком дитини, забрав дружину та сина з пологового будинку, потім допомагав [PERSON], доглядав за сином, гуляв з ним на вулиці. [PERSON] схожий на батька і обличчям, і характером. Потім [PERSON] та [PERSON] розійшлися, але він продовжував спілкуватися з сином. [PERSON] знає свого батька. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є матірю [PERSON]. В 2009 р. він в м.Запоріжжі познайомився з [PERSON], покохав її і переїхав до неї жити. Жили вони однією родиною без реєстрації шлюбу, в травні 2009р. народився їх син [PERSON]. [PERSON] був дуже радий цьому, він піклувався про дитину, ставився до сина дуже тремтливо, опікувався ним. Вони родиною приїздили до неї у гості в м.Енергодар, вони їздили у м.Запоріжжя на хрестини [PERSON]. Онук дуже схожий на батька. [PERSON] ніколи не заперечував, що це його дитина. В 2012р. вони з [PERSON] розійшлися, [PERSON] дуже хвилювався з цього приводу, але продовжував спілкуватись з сином. В 2015р. він поїхав на заробітки до Росії, а в березні 2016р.помер там. Вона особисто завжди сприймала [PERSON] як свого онука, продовжує спілкуватись з ним та [PERSON] після смерті [PERSON], ніякого спору між ними немає, стосунки нормальні. Свідок [PERSON], сестра [PERSON], в судовому засіданні дала пояснення, аналогічні поясненням свідка [PERSON] Зясувавши повно, всебічно та обєктивно усі обставини справи, надані докази в їх сукупності з точки зору належності, достатності, достовірно та допустимості, суд вважає встановленим та доведеним факт батьківства померлого 27.03.2016р. [PERSON], 01.10.1986р.н., щодо малолітньої дитини [PERSON],21.05.2010р.н. При цьому, суд виходить з того, що з травня 2009р. по вересень 2012р. [PERSON] та [PERSON] проживали однією родиною без реєстрації шлюбу за адресою місця мешкання [PERSON] - м.Запоріжжя, пр..Юбілений, 26/430, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Від цих стосунків у них народився син [PERSON] і [PERSON] визнавав себе біологічним батьком дитини, піклувався про сина, виховував та утримував його, але за життя дитину на своє імя не зареєстрував. Вказані обставини в достатній мірі підтверджуються поясненнями заявниці, свідків, зокрема, матері та сестри [PERSON], а також наданими суду письмовими доказами актом з місця проживання, довідкою з дитячого садка, фотознімками, на яких зображені заявниця, [PERSON], їх син [PERSON], інші родичі, в т.ч. і при виписці [PERSON] з пологовому будинку після народження сина [PERSON]. Доказів, які б спростовували ці обставини, суду не надано. Також судом встановлено, що спору про право не існує, встановлення факту батьківства необхідно заявниці для оформлення дитині пенсії у звязку з втратою годувальника. За таких обставин суд вважає необхідним встановити факт батьківства [PERSON] відносно малолітнього [PERSON], внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини. На підставі вищевикладеного, вказану заяву слід задовольнити повністю.

Outcome: approved