Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті її чоловіка [PERSON], [INFO], громадянина України, померлого 17 лютого 2016 року у місті Зугрес Донецької області в Україні. Зазначила, що вказані обставини підтверджуються: довідкою, що видається для поховання за №52 від 18 лютого 2016 року, де вказана причина смерті [PERSON] шок, геморагічний панкреонекроз, а також свідоцтвом про смерть зразку, що використовується на території, тимчасово непідконтрольній Україні. У лютому 2016 року вона звернулася до Жовтневого відділу державної РАЦС ММУЮ у Донецькій області для отримання свідоцтва про смерть чоловіка належного зразку, у чому їй було відмовлено, оскільки за предявленими документами, виданими на тимчасово окупованій території, провести це неможливо. У звязку з цим, [PERSON] була вимушена звернутися до суду в порядку п.8 ч.1 ст.256 ЦПК, оскільки від цього факту безпосередньо залежить виникнення особистих та майнових прав заявниці. Заявниця не була присутня у судовому засіданні, у письмовій заяві, наданій суду просила задовольнити вимоги та розглянути справу за її відсутності. Представник Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції просив розглянути вказану справу за його відсутності та вирішити справу на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до паспорту громадянина України серії ВС190789, виданим Харцизьким МВ УМВС України в Донецькій області 03 березня 2000 року, [PERSON] народився 02 березня 1955 у с. Фащівка Антрацитівського району Луганської області. З 29 травня 1976 року він перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] (дошлюбне прізвище Єгорова) [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЕД №311951, виданого Фащівською селищною радою Антрацитівського району Луганської (колишня назва Ворошиловградської) області 29 травня 1976 року, актовий запис №11, а також відмітками у паспортах подружжя. Згідно довідок УСЗН Жовтневого району Маріупольської міської ради №14111026066 та №14111026063 від 06 липня 2015 року [PERSON] та [PERSON] знаходяться на обліку як особи, переміщені з тимчасово окупованої території України та проживають за адресою: [INFO]. [PERSON], [INFO], громадянин України, помер 17 лютого 2016 року у місті Зугрес Донецької області Відповідно до довідки, що видається для поховання за №52 від 18 лютого 2016, складеною за формою 106/0, виданою бюро судово-медичної експертизи, причиною смерті [PERSON] є шок, геморагічний панкреонекроз. Вказані обставини підтверджуються також свідоцтвом про смерть, виданим відділом РАЦС міста Харцизька 22 лютого 2016 року. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р, місто Харцизьк входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. У звязку з цим, заявниця звернулася до Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області для проведення належної реєстрації смерті. Однак, листом №101/4.2-06-113 від 29.02.2016 року щодо розяснення порядку реєстрації актів цивільного стану, [PERSON] було повідомлено, що реєстрацію смерті її чоловіка за предявленими документами провести неможливо та рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Враховуючи норми Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявником документів про відмову в реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно положень ч.4 ст.257-1 ЦПК, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Таке рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Таким чином, оцінивши наявні в матеріалах справи докази та зважаючи на те, що від встановлення факту смерті [PERSON] залежить виникнення особистих та майнових прав [PERSON], а також те, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення юридично значущого факту, суд вважає за необхідне задовольнити подану заяву.

Outcome: approved