Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

Заявниця звернувшись до суду з вищевказаною заявою, вимоги якої уточнювались у процесі розгляду справи, просила встановити факт проживання [PERSON], [INFO], померлого [INFO] року, разом із нею однією сім'єю без шлюбу з 01.03.2013 року по 20.08.2014 року, посилаючись на те, що встановлення даного факту їй необхідне для отримання пенсії. Встановити даний факт у позасудовому порядку неможливо. У судовому засіданні заявниця зі своїм адвокатом заяву підтримали та просили про її задоволення. Представник заінтересованої особи: Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, вважає заяву безпідставною. Заінтересована особа: [PERSON] разом із своїм адвокатом, вважають заяву заявниці безпідставною. Адвокат заінтересованої особи: [PERSON]., вважає заяву заявниці безпідставною. Заінтересована особа: [PERSON], у судове засідання не з'явилась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Заявниця зі своїм адвокатом, представник Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, [PERSON] зі своїм адвокатом, адвокат заінтересованої особи: [PERSON]., не заперечували проти розгляду справи по суті за відсутності [PERSON]. З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169 ЦПК України, суд вважає, що в матеріалах справи, є достатньо даних про права та взаємовідносини учасників процесу, для її розгляду по суті за відсутності [PERSON]. Вислухавши пояснення заявниці, представника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, [PERSON], заслухавши думку адвокатів, показання свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. Дана справа судами розглядалась неодноразово. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 23.04.2015 року, вищевказану заяву заявниці залишено без розгляду з тих підстав, що існує спір про право. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21.05.2015 року, скасовано ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 23.04.2015 року, а справу направлено на новий розгляд з тих підстав, що справа має розглядатись у порядку окремого провадження. На виконання ухвали Апеляційного суду м. Києва від 21.05.2015 року, дана справа розглядається у порядку окремого провадження. Відповідно до наявної у матеріалах справи, копії свідоцтва про укладення шлюбу від 25.03.1995 року, заявниця у цей же день зареєструвала шлюб із [PERSON]. Відповідно до наявної у матеріалах справи, копії свідоцтва про розірвання шлюбу від 30.04.2009 року, шлюб між заявницею і [PERSON], розірвано. Відповідно до наявної у матеріалах справи, копії свідоцтва про народження [PERSON] від 01.09.1973 року, останній народився [INFO] року і його батьками є [PERSON] (заінтересована особа по справі) і [PERSON] (заінтересована особа по справі). Відповідно до наявної у матеріалах справи, копії виданого повторно, свідоцтва про смерть від 07.11.2014 року, [PERSON] помер [INFO] року. [PERSON] загинув у зоні проведення АТО. Відповідно до заяви заявниці про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, заявниця проживає за адресою: [ADDRESS] На запит суду до суду надійшло повідомлення, що за відомостями відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві, заявниця з 22.05.1997 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] тобто на території Деснянського району м. Києва. Допитані в судовому засіданні свідки заявниці: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (заінтересована особа по справі), [PERSON] у своїх показаннях зазначили наступне. Свідок [PERSON] у своїх показаннях зазначила, що в період з 01.03.2013 року по 20.08.2014 року, вона два чи три рази заходила до заявниці та бачила [PERSON]. На думку свідка, останній проживав у заявниці і весною 2014 року, вона бачила, як [PERSON] міняв замки на вхідних дверях квартири заявниці. Свідок [PERSON] у своїх показаннях зазначила, що вона хрестила сина заявниці та [PERSON] і в період з 01.03.2013 року по 20.08.2014 року [PERSON] проживав у заявниці. Свідок [PERSON] у своїх показаннях зазначила, що вона є двоюрідною сестрою [PERSON] і їй відомо, що в період з 01.03.2013 року по 20.08.2014 року заявниця проживала разом із [PERSON]. Свідок [PERSON], який є сином заявниці і [PERSON] та заінтересованою особою по справі, у своїх показаннях зазначив, що йому достовірно невідомо чи перебувала його мати на утриманні [PERSON]. Свідок [PERSON] у своїх показаннях зазначив, що він є двоюріднім братом [PERSON] і в період з 01.03.2013 року по 20.08.2014 року, раз чи два рази на місяць зі своєю родиною, був у гостях у заявниці де бачив [PERSON]. Допитані в судовому засіданні свідки з боку заінтересованої особи: [PERSON] у своїх показаннях зазначили наступне. Свідок [PERSON] у своїх показання зазначив, що він є рідним братом [PERSON] і в період з 01.03.2013 року по 20.08.2014 року, [PERSON] із заявницею не проживав. [PERSON] у село приїжджав на машинах: «Пежо» і «Гранд Вітара». Остання машина належала жінці на ім'я [PERSON], з якою в [PERSON] були стосунки. Свідок [PERSON] у своїх показаннях зазначив, що в період з 01.03.2013 року по 20.08.2014 року, [PERSON] проживав десь на вул. Мілютенка в м. Києві із жінкою на ім'я [PERSON]. Із жінкою на ім'я [PERSON] [PERSON] жив приблизно до 2011 року. В січні 2014 року він особисто забирав [PERSON] на вул. Мілютенка в м. Києві. У період з 01.03.2013 року по 20.08.2014 року він бачився із [PERSON] раз чи два на тиждень. Один раз на два тижні, вони бачились точно. Свідок [PERSON] у своїх показаннях зазначив, що є двоюріднім братом [PERSON] та кумом останнього і заявниці, оскільки хрестив їхнього сина. У період з 01.03.2013 року по 20.08.2014 року, йому [PERSON] говорив, що він наймає кімнату біля станції метро «Лісова». До 01.03.2013 року [PERSON] приходив до нього з жінкою на ім'я [PERSON]. Свідок [PERSON] у своїх показаннях зазначила, що [PERSON] з 02.08.2012 року по день виїзду до зони проведення АТО жив у неї постійно. У них були інтимні стосунки. Після смерті [PERSON], заявниця разом зі своїм сином забирали з її квартири всі речі [PERSON], а саме, одяг. За два місяці до виїзду до зони проведення АТО, [PERSON] не працював і гроші брав у неї. Свідок [PERSON] у своїх показаннях зазначив, що в період з 01.03.2013 року по 20.08.2014 року, [PERSON] проживав на масиві Лісовому. [PERSON] за життя був його другом, інколи в нього ночував і останні півроку перед виїздом [PERSON] до зони проведення АТО, вони бачились декілька разів на тиждень. Свідок [PERSON] у своїх показаннях зазначила, що вона є дочкою свідка [PERSON]. Біля двох чи трьох років, [PERSON] постійно проживав у них з її матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Коли [PERSON] жив разом із ними, він сплачував комунальні послуги та купував продукти. Свідок [PERSON] у своїх показаннях зазначила, що [PERSON] 02.08.2012 року переїхав до її сусідки: свідка [PERSON]. У [PERSON] були ключі від квартири [PERSON] і у останньої [PERSON] проживав постійно до дня виїзду до зони проведення АТО. Відповідно до наявного в матеріалах справи, листа ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві від 05.02.2016 року, у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження по виконанню постанови від 19.06.2014 року про адміністративне правопорушення, постановленої органами ДАІ про стягнення з [PERSON] грошових коштів на користь держави у розмірі 510 грн. і відповідно до даної постанови, місцем проживання боржника, була вказана адреса: [ADDRESS]. Відповідно до наявної у матеріалах справи, довідки виконкому Черняхівської сільської ради від 24.06.2015 року, заінтересована особа: [PERSON] дійсно поховала за власні кошти, сина [PERSON], який помер [INFO] року. Відповідно до наявної у матеріалах справи, копії довідки виконкому Черняхівської сільської ради від 24.06.2015 року, [PERSON], [INFO] року року народження, дійсно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] і мав сімейний склад: 1. Мати: [PERSON], 2. Батько: [PERSON]. Оцінюючи в сукупності всі зібрані по даній справі, вищевикладені докази, суд з урахуванням положень ст. ст. 10 і 60 ЦПК України, вважає, що факт проживання однією сім'єю [PERSON] та заявниці без реєстрації шлюбу в період з 01.03.2013 року по 20.08.2014 року, не знайшов свого підтвердження конкретними правовими доказами. З урахуванням викладеного, суд вважає, що правові підстави для задоволення заяви заявниці, відсутні. За таких обставин, заява задоволенню не підлягає. Відповідно до положень ч. 7 ст. 235 ЦПК України, понесені заявницею судові витрати, не відшкодовуються.

Outcome: dismissed