Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

Заявниця звернулася в суд з означеною заявою, покликаючись на те, що у Свідоцтві про право власності на житловий будинок [ADDRESS], виданому Львівським МБТІ 26.03.1990 року, вона вказана як «[PERSON]», однак в інших документах вказана як «[PERSON]». Дана обставина перешкоджає їй розпоряджатися на власний розсуд належним їй майном. Заявниця до початку судового засідання подала заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об'ємі, просить позов задовольнити. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з»явився, хоча судом був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Клопотань про розгляд справи у відсутності їх представника, заперечень проти позову чи ін., не подав. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі заявниці та представника третьої особи, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Оглянувши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що заявниці на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS]. Однак не може на власний розсуд не може розпоряджатися даним майном, оскільки у Свідоцтві на право особистої власності на жилий будинок, виданому Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації 26.03.1990 року, на підставі рішення виконкому Буської районної ради народних депутатів від 22.03.1990 року № 61, допущено помилку в написанні імені заявниці, а саме остання зазначена як [PERSON]. Згідно з ст. 234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У силу п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5, для встановлення факту необхідна наявність певних умов, серед яких: встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. У Свідоцтві про народження Серії [NUMBER], повторно виданому Кізлівською сільською радою 10.12.1977 р., актовий запис № 2 від 26.01.1930 року; паспорті серії [NUMBER], виданому Буським РВ УМВС Украхни у Львівській області 20.03.2001 року; картці платників податку, виданій 15.08.2016 року Буською об»єднаною державною податковою інспекцією, заявниця вказана як «[PERSON]». Дані розбіжності у правовстановлюючих документах, а саме у Свідоцтві про право власності на будинок, перешкоджає заявниці розпоряджатися на власний розсуд належним їй майном. Суд надає віри показам [PERSON]., вважає доведеним даний факт. Інших обставин, які б спростовували твердження заявниці, викладені в позовній заяві, не знаходить.

Outcome: approved