Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

Заявниця, [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ), звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із заявою про встановлення факту постійного проживання спільно з померлою [INFO] матір`ю [PERSON] однією сім`єю. [PERSON] разом зі своїм чоловіком та дітьми спільно проживали, без реєстрації, з її померлою матір`ю [PERSON] в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Заповіту від імені померлої [PERSON] не було складено та посвідчено. 02 березня 2020 року заявниця звернулася до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Васіловки В.О. із заявою вх. №31 про видачу Свідоцтво про право на спадщину за законом, на 2/3 (дві треті) частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку для будівництва житлового будинку загальною площею 0,15 га. та земельну ділянку для особистого підсобного господарства загальною площею 0,35 га., що знаходяться в [ADDRESS] . Однак, 02.03.2020 р. приватний нотаріус Васіловка В.О. винесла постанову за № 81/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Так, приватним нотаріусом було роз`яснено заявниці, що у випадку, якщо спадкоємець фактично постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, проте у його паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про вставлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Зазначене стало підставою звернення до суду із даною заявою. У судове засідання заявниця та її адвокат не з`явились, однак, представник заявниці подав суду клопотання про розгляд справи без їх участі, в якій зазначив, що заявлені вимоги підтримують та просять їх задовольнити повністю. Заінтересована особа Середнянська селищна рада Ужгородського району Закарпатської області подала суду клопотання про розгляд справи без участі представника селищної ради. При цьому, в клопотанні зазначили, що обставини, викладені позивачем у заяві, відповідають дійсності, проти задоволення заяви не заперечують. У зв`язку з наведеним справа розглянута судом за відсутності заявниці, її представника та заінтересованої особи та без фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши всі обставини справи, оцінивши подані докази, суд дійшов до наступних висновків. Статтею 293 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються судами у порядку окремого провадження. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено інший порядок їх встановлення. Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 1\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються у судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Як зазначено в заяві, встановлення факту постійного проживання [PERSON] та [PERSON] , на день смерті останньої заявнику необхідно для оформлення права на спадщину. Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до діючого законодавства юридичний факт встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є донькою покійної [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 29.09.1965 року, запис № 68 Середнянської сільради Ужгородського району, та копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , з якого вбачається, що до укладення шлюбу позивачка мала прізвище « [PERSON] ». [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до довідки Середнянської селищної ради від 19.02.2020 року № 608, покійна [PERSON] на день смерті постійно проживала та була зареєстрована у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею у вказаному будинку не був зареєстрований ніхто. Однак, відповідно до вказаної довідки, разом з покійною без реєстрації проживали також: дочка [PERSON] , 1965 року народження, зять [PERSON] ,1964 року народження, онук [PERSON] , 1988 року народження, та онучка [PERSON] , 1996 року народження. Згідно довідки Середнянської селищної ради від 19.02.2020 року № 606 заповіт від імені [PERSON] , яка померла [INFO] , не складався і не посвідчувався. Про відмову від прийняття спадщини за покійною [PERSON] не заявляла. 02 березня 2020 року [PERSON] , звернулася до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Васіловки В.О. із заявою вх. № 31 про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/3 (дві треті) частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку для будівництва житлового будинку загальною площею 0,15 га. та земельну ділянку для особистого підсобного господарства загальною площею 0,35 га., що знаходяться в [ADDRESS] . Однак, у вчиненні вказаної нотаріальної дії заявниці було відмовлено у зв`язку з відсутністю відмітки реєстрації місця її проживання разом із спадкодавцем, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою про вставлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. За таких обставин суд прийшов до переконання, що подана заява обгрунтована, заявницею [PERSON] доведено факт спільного проживання зі своєю матір`ю [PERSON] в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , на момент її смерті, даний факт повністю підтверджений заінтересованою особою - Середнянською селищною радою, ніким не оспорений, а тому, суд вважає його встановленим, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved