Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Заявниця звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті її колишнього чоловіка [PERSON], [INFO] - 03 серпня 2015 року в м. Ялта Автономної Республіки Крим, Україна. В обґрунтування заяви вказує, що від шлюбу з померлим у них є дитина [PERSON], [INFO]. Після смерті чоловіка заявницею було отримане свідоцтво про його смерть, однак воно було видане нелегітимними органами, яке не створює правових наслідків. Звернувшись до Мелітопольського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області для отримання свідоцтва про смерть свого колишнього чоловіка заявниця отримала відмову. У звязку з тим, що заявниця позбавлена можливості зареєструвати смерть батька своєї дитини, неможливістю позасудового вирішення даного питання, вона вимушена звернутися до суду з даною заявою. В судове засідання заявниця не зявилася, від її представника адвоката [PERSON] надійшла заява з проханням розглянути справу за його відсутності, наполягає на задоволенні заяви. Представник заінтересованої особи - Мелітопольського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не зявився, будучи повідомленим належним чином про розгляд судової справи, заперечень на заяву від нього не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Судом встановлено наступне. Згідно копій рішення Алуштинського міського суду АР Крим від 19.11.2012 року та ухвали Алуштинського міського суду АР Крим від 02.04.2013 року, шлюб, зареєстрований 28.04.2001 року між [PERSON] та [PERSON], розірвано. /а.с. 11,12/. Батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про нароження. /а.с. 10/. Як вбачається з копії довідки про смерть № 14, виданої 27.09.2016 року медичним закладом м. Ялти Республіки Крим, Російської Федерації та копії свідоцтва про смерть, актовий запис № 1292 від 12.08.2015 року, виданого Ялтинським городским отделом записи актов гражданского состояния Министерства юстиции Республики Крым, [PERSON], [INFO] помер 03 серпня 2015 року в м. Ялта Республіки Крим, Російської Федерації. /а.с. 13, 14/. Згідно до ч.ч. 1, 6\~ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб. Пунктом 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом (у редакції наказу) встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б)фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Ст. 4 цього ж закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим … реалізації прав і свобод людини і громадянина.\~\~\~Стаття 9 ч.2, 3, 4 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України… Ст.17 ч.1 цього Закону у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. З аналізу вищенаведеного законодавства, суд приходить до висновку, що довідка про смерть № 14, видана 27.09.2016 року медичним закладом м. Ялти Республіки Крим, Російської Федерації та свідоцтво про смерть 03.08.2015 року [PERSON], актовий запис № 1292 від 12.08.2015 року, видане Ялтинським городским отделом записи актов гражданского состояния Министерства юстиции Республики Крым, тобто органами, які створені та діють у порядку, не передбаченому законом, є недійсними і не створюють правових наслідків. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати смерть [PERSON] у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року. /а.с. 15/. Отже, оскільки заявниця не має можливості надати для реєстрації смерті [PERSON] документи, передбачені законодавством України, з метою захисту її, її дитини законних прав та інтересів, необхідно встановити факт смерті [PERSON], [INFO] - 03 серпня 2015 року в м. Ялта Автономної Республіки Крим, Україна. У відповідності до ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved