Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме: встановити факт належності їй правовстановлюючого документа - Державного акту на право приватної власності на землю серія ЯЖ №573577 від 05 травня 2009 року на земельну ділянку площею 0,2433 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд кадастровий номер 2623288201:01:004:0023, що знаходиться в с. Ценява, Коломийського району, Івано-Франківської області. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 30 червня 2006 року згідно договору купівлі-продажу придбала житловий будинок та земельну ділянку, однак в Державному акті на право приватної власності на землю було допущено помилку, невірно зазначено її прізвище - замість « [PERSON] » записано « [PERSON] », яке не співпадає з прізвищем та побатькові, зазначеним у паспорті, свідоцтві про одруження та інших документах. Тому, іншим шляхом, крім звернення до суду, усунути ці розбіжності не видається можливим. В судове засідання заявниця не з`явилася, подала заяву в якій заявлені вимоги підтримала та просила розглянути справу без її участі. Зацікавлена особа в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій заявлені вимоги підтримав та просив розглянути справу без його участі. Враховуючи встановлені чинним процесуальним законом строки розгляду даної категорії справ, суд дійшов висновку про розгляд справи без участі сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, письмові клопотання сторін, суд вважає, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 30 червня 2006 року посвідченого приватним нотарусом Коломийського міського нотаріального округу Галян Г.М. та зареєстрованого в реєстрі за № Д-552, заявниця та [PERSON] купили в рівних частинах житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 7). Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30 червня 2006 року посвідченого приватним нотарусом Коломийського міського нотаріального округу Галян Г.М. та зареєстрованого в реєстрі за № Д-554, сторони купили в рівних частинах земельну ділянку площею 0,2393 га, яка знаходиться в с. Ценява, Коломийського району, Івано-Франківської області (а.с. 8). Згідно листа ТзОВ «Геоземкадсервіс» від 27 листопада 2020 року № 443 зазначено, що згідно кадастрової зйомки земельної ділянки було встановлено, що площа земельної ділянки змінилася з 0,2393 га на 0,2433 га (а.с. 12). Земельна ділянка площею 0,2433 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд що знаходиться в с. Ценява, Коломийського району на праві власності по 1/2 частині належить сторонам по справі, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю від 05 травня 2009 року серія ЯЖ № 573577 (а.с. 6). Однак, в Державному акті на право приватної власності на землю було допущено помилку, невірно зазначено прізвище заявниці - замість « [PERSON] » записано « [PERSON] », яке не співпадає з прізвищем та побатькові, зазначеним у паспорті, свідоцтві про одруження та інших документах. Той факт, що Державний акт на право приватної власності на землю від 05 травня 2009 року виданий заявниці, підтверджується: свідоцтвом про народження в якому зазначено, що вона - [PERSON] народилася [INFO] , про що 17 січня 1985 року складено відповідний актовий запис за № 35 (а.с. 4); свідоцтвом про шлюб між нею та [PERSON] , після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] »(а.с.5); паспортом на ім`я [PERSON] (а.с.13); договорами купівлі продажу житлового будинку та земельної ділянки від 30.06.2006 року (а.с.7-8). Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у вказаному правовстановлюючому документі допущено помилки, які не можуть бути усунуті іншим шляхом, ніж звернення до суду та перешкоджає заявнику в реалізації його права. При цьому, суд вважає, що заявник позбавлений можливості у позасудовому порядку встановити факт належності правовстановлюючого документа, відтак заява підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved