Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-05 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із вказаною заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , в день 16 грудня 2012 року в [ADDRESS], Житомирської області, та зобов`язати заінтересовану особу зареєструвати в книзі реєстрації смерті громадян смерть [PERSON] та видати заявниці відповідне свідоцтво про смерть. В обґрунтування поданої заяви зазначила, що [INFO] в [ADDRESS], померла її матір [PERSON] , яка була похована без реєстрації смерті на Борщівському сільському кладовищі. Через відсутність свідоцтва про смерть матері заявниця позбавлена можливості оформити спадщину після її смерті та отримати свідоцтво про право на спадщину. Ухвалою судді від 18.12.2020 справу призначено до розгляду. Заявниця в судовому засіданні свою заяву підтримала, просила її задовольнити та пояснила, що 16 грудня 2012 року була похована її матір [PERSON] , однак за отриманням медичної довідки про її смерть ніхто не звернувся. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення заявниці, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що заявниця в обґрунтування своїх вимог посилається на наступні докази: - свідоцтво про народження серії [NUMBER] , виданого 03 червня 2020 року, згідно якого матір`ю заявниці є [PERSON] (а.с. 6); - довідку Борщівського старостинського округу Радомишльської міської ради №484 від 01.09.2020 про те, що [PERSON] дійсно померла [INFO] в [ADDRESS], та захоронена на Борщівському сільському кладовищі (а.с. 7); - довідки Верлоцького старостинського округу Радомишльської міської ради №125 та 126 від 03.06.2020 про те, що згідно списку громадян Верлоцької сільської ради (на даний час Верлоцький старостинський округ), які включені в списки на отримання сертифікатів на земельні частки (паї) із земель реформованого КСП «Нива» м. Радомишль, Житомирської області, її мати [PERSON] рахується в списках за №46 та згідно протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), її мати має згідно сертифікату про право на земельну частку (пай) серія ЖТ №0045750 земельну ділянку під номером 19/39, площею 2,95 га (а.с. 10-11); - фото таблиці, на яких зображено місце поховання та хрест за написом « [PERSON] н. [INFO] р., п. 16.12.2012 р.» (а.с. 12-13). Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, встановлення факту смерті особи в певний час проводиться тільки у разі неможливості реєстрації органом реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Факт смерті особи в певний час при відмові органів запису актів цивільного стану зареєструвати факт смерті встановлюється за умови подання заявником документів про відмову органів РАЦСу в реєстрації факту смерті, яка обумовлюється несвоєчасним зверненням у ці органи або відсутністю документів, які підтверджують подію смерті. При зверненні до суду заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланням на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Доказами, цього можуть бути: медичне свідоцтво, акт органів полоції (міліції), акт органів пожежного і водного нагляду та інші докази. Станом на 16 грудня 2012 року були чинними Правила Державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджені наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5 (далі - Правила), у розділі 5 яких зазначено, що: - заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті чи виявлення трупа, а в разі неможливості одержання лікарського свідоцтва про смерть, фельдшерської довідки про смерть - не пізніше п`яти днів (пункт 2 Правил); - державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені пунктом 2 цієї глави, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання (пункт 3 Правил). - державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб (пункт 7 Правил). - якщо заява про державну реєстрацію смерті надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті, то державна реєстрація проводиться за наявності лікарського свідоцтва або фельдшерської довідки про смерть установленої форми на загальних підставах за заявою будь-якої особи, зазначеної у пункті 7 цієї глави, без складання висновку, але після перевірки наявності державної реєстрації смерті за місцем настання смерті, за місцем останнього проживання померлого, за місцем поховання чи виявлення трупа або за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян (пункт 8 Правил). Отже, особи, які виявили ознаки смерті іншої людини, мали повідомити заклад охорони здоров`я, а заява про реєстрацію смерті в разі неможливості одержання лікарського свідоцтва про смерть або фельдшерської довідки про смерть встановленої форми, має бути зроблена не пізніше п`яти діб з дня смерті. Однак, як вбачається із пояснень заявниці ніхто до працівників закладів охорони здоров`я чи працівників правоохоронних органів про смерть [PERSON] не повідомляв, із заявою про реєстрацію смерті у встановлений термін не звертався. Як роз`яснено у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 №5 заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Разом з тим, надані заявником довідки Борщівського старостинського округу видані майже через 8 років після зазначеної в них дати смерті особи, в цих довідках відсутня інформація щодо первинних документів, на підставі яких орган місцевого самоврядування підтверджує факт смерті [PERSON] . Тому вказані довідки не відповідають вимогам статей 77, 78, 79, 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. Таким чином, суд не може вважати надані заявницею документи належними та достовірними доказами. Тобто, заявницею не зазначено та не надано суду переконливих доказів, що достовірно підтверджують обставини смерті [PERSON] у певний час, у певному місці і за певних обставин (довідка про захоронення, дозвіл на поховання; витяг з книги реєстрації поховання померлих, документи слідчих органів, медичних установ, сільської ради, документи на підтвердження понесених витрати по похованню з відповідних ритуальних служб тощо), не вказано час смерті, не зазначено при яких обставинах настала смерть останньої і чому факт смерті не було зареєстровано. Крім того, заявницею не надано письмової відмови органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації факту смерті [PERSON] . За таких обставин, суд позбавлений можливості встановити факт смерті матері заявниці, а тому вважає, що у задоволенні даної заяви необхідно відмовити.

Outcome: dismissed