Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

Заявниця звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з заявою в якій просить встановити факт що [PERSON] ІНН [NUMBER], яка зареєстрована: [ADDRESS], уродженка м. Мелітополь Запорізької області, громадянка України, народила дитину - сина [PERSON], [INFO], в пологовому будинку за адресою: [ADDRESS]. Заяву обґрунтовує тим, що вона уклала шлюб з [PERSON], [INFO], який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю Мелітопольського МРУЮ Запорізької області 07.07.2011 року, актовий запис № 422, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. [INFO] заявниця народила дитину - [PERSON], в пологовому будинку за адресою: [ADDRESS], що підтверджується медичним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.08.2014 року. Однак, в зв'язку з подіями в АРК, заявниця не змогла зареєструвати дитину та отримати свідоцтво про її народження встановленого зразка. Оскільки, заявниця родом з Запорізької області, то вона тимчасово проживає в [ADDRESS] у своїх близьких родичів, дитина разом з батьком мешкає в [ADDRESS]. Свідоцтво про народження необхідне заявниці для того, щоб виїхати їй дитині з території АРК до м. Мелітополь запорізької області. У судове засідання заявник не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні заяви наполягає. Заінтересована особа у судове засідання не з'явилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістила. У зв'язку з неявкою сторін у судове засідання, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Державна реєстрація народження фізичної особи та її походження передбачена статтею 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», відповідно до якої державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], [INFO], який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю Мелітопольського МРУЮ Запорізької області 07.07.2011 року, актовий запис № 422, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]./а.с.8/ [INFO] заявниця народила дитину - [PERSON], в пологовому будинку за адресою: [ADDRESS], що підтверджується медичним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.08.2014 року/а.с.10/ та свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим російською мовою та російського зразку. Згідно з п. 1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014р.сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. З аналізу вищенаведеного законодавства, суд приходить до висновку, що свідоцтво про народження [PERSON], яке було видане відділом державної реєстрації актів про народження реєстраційної служби Джанкойського районного управління юстиції у Автономній Республіці Крим 11.08.2014 року., тобто органом, який створений та діє у порядку не передбаченому законом, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати народження дитини у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року. Так п.2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану передбачено підстави для проведення державної реєстрації народження дитини. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заявник не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дитини, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог [PERSON] щодо встановлення факту народження її дитини, оскільки реєстрація народження дитини не можлива без відповідного рішення суду, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню. Також з метою захисту прав заявниці та її дитини - [PERSON], суд вважає можливим відповідно до статті 7 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25.01.1996 року, ратифікованої Законом України № 69-V від 03.08.2006 року, допустити негайне виконання рішення суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved