Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

Заявниця [PERSON] просить встановити факт належності їй свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS], виданого на підставі розпорядження № 439 від 29.06.1993 року. В обґрунтування заявлених вимог покликалася на те, що [INFO] помер її батько [PERSON], а [INFO] померла її мати [PERSON]. Вона є спадкоємцем першої черги за законом, так як заповіту на випадок своєї смерті її батьки не залишили. Вона та її батьки є співвласниками квартири [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру, виданого на підставі розпорядження № 439 від 29.06.1993 року. Однак, у вказаному свідоцтві про право власності на квартиру є помилка в написанні її імені, а саме: [PERSON] замість [PERSON], що стало перешкодою в оформленні спадщини після смерті матері [PERSON] Заявниця [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала, покликаючись на викладені в ній обставини, просить суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Стрийської міської ради Капко Н.Б. в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просить ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства. Заслухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 06.03.2018 року дошлюбне прізвище [PERSON] - [PERSON] /а.с. 7/. З паспорта громадянина України [NUMBER], виданого Стрийським МВ ГУДМС України у Львівській області 17.09.2013 року /а.с. 4/, картки платника податків /а.с. 5/, свідоцтва про народження [PERSON] [NUMBER] від 04.08.1978 року /а.с. 6/, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 06.03.2018 року /а.с. 7/, будинкової книги /а.с. 9-10/ вбачається, що такі видані на ім'я [PERSON]. Свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] від 30.06.1993 року видане на підставі розпорядження № 439 від 29.06.1993 року [PERSON] /а.с. 8/. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз'яснено в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] від 30.06.1993 року, видане на підставі розпорядження № 439 від 29.06.1993 року [PERSON], належить [PERSON]. Факт належності правовстановлюючого документу заявниці підтверджується зібраними і дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які сумнівів у своїй належності та допустимості не викликають, тому за наведених обставин заява підлягає до задоволення. Встановлення даного факту має для заявників юридичне значення, оскільки дає їй можливість отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON]

Outcome: approved