Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті її бабусі [PERSON], [INFO], громадянки України, уродженки [INFO], померлої 29 лютого 2016 року у міста Єнакієве Донецької області в Україні. Зазначила, що вказані обставини підтверджуються: лікарським свідоцтвом про смерть №45, виданим КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 міста Єнакієве», а також довідкою про причину смерті [PERSON], де вказано, що остання померла внаслідок хронічної серцево-судинної недостатності. При зверненні [PERSON] до відділу ДРАЦС для проведення реєстрації смерті бабусі та отримання відповідного свідоцтва, їй було відмовлено, оскільки предявлені нею документи видані на тимчасово окупованій території, а отже не є дійсними. У звязку з цим, заявниця вимушена звернутися до суду в порядку п.8 ч.1\~ст.256 ЦПК. Заявниця не була присутня у судовому засіданні, у письмовій заяві, наданій суду просила задовольнити вимоги та розглянути справу за її відсутності. Представник Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції просив розглянути вказану справу без його участі та вирішити справу на розсуд суду. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2\~ст.197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Заявник, [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON], [INFO], є онучкою [PERSON]. Вказані обставини підтверджуються: -свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO], серії ІV-ЯР №281398, виданим 04 березня 1959 року, актовий запис №32, де зазначено, що вона є донькою [PERSON]; -свідоцтвом про заключення шлюбу [PERSON] та [PERSON], серії ІІ-БА №308086, виданим 18 квітня 1980 року, актовий запис №724, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. -свідоцтвом про народження [PERSON], серії ІІІ-БА №347067, виданим 27 листопада 1980 року, актовий запис №3460, де вказано що її батьками є: [PERSON] та [PERSON]; -свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON], серії 1-НО №236610, виданим 10 СЕРПНЯ 2004 року, актовий запис №360, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. Відповідно до паспорту громадянина України серії ВЕ829727, виданого 07 травня 2002 року, [PERSON] народилася 08 грудня 1935 року у місті Єнакієве Донецької області. 29 лютого 2016 року у місті Єнакієве Донецької області в Україні [PERSON] померла, про що комунальним закладом «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 міста Єнакієве» було видано лікарське свідоцтво про смерть №45 від 29 лютого 2016 року. У довідці №45 від 29 лютого 2016 року, виданою вказаною лікарською установою зазначено, що причиною смерті [PERSON] є хронічна серцево-судинна недостатність. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р, місто Єнакієве входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. У звязку з цим, заявниця звернулася до Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області для проведення належної реєстрації смерті. Однак, їй було повідомлено, що реєстрацію смерті за предявленими документами провести неможливо та рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом із цим, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права, а також загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН, не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Враховуючи норми Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявником документів про відмову в реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно положень ч.4 ст.257-1 ЦПК, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Таке рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Таким чином, оцінивши наявні в матеріалах справи докази та зважаючи на те, що від встановлення факту смерті [PERSON] залежить виникнення особистих та майнових прав спадкоємців, а також те, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення юридично значущого факту, суд вважає за необхідне задовольнити подану заяву.

Outcome: approved