Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

Заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON] та факту проживання разом зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що її батьками є [PERSON] та [PERSON], актовий запис про народження №23 від 27.04.1960 року. Після одруження з [PERSON], заявниця змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», актовий запис про шлюб №86 від 20.01.1982 року. Шлюб між батьками заявниці [PERSON] та [PERSON] був розірваний, після чого [PERSON] вдруге вступила у шлюб із [PERSON], актовий запис №507 від 04.06.1977 року, та змінила прізвище на «[PERSON]». Під час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] придбали квартиру [ADDRESS]. [PERSON] померла [INFO], актовий запис №1816 від 11.03.2011 року. Після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS], та заявниця отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 22.08.2013 року, реєстровий номер [NUMBER], видане державним нотаріусом Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Дудіною О.С., на 1/4 частину вказаної квартири. Заявниця зазначила, що вона постійно спілкувалась зі своєю родиною, матір'ю [PERSON] та вітчимом [PERSON], надавала їм матеріальну допомогу та піклувалась за ними. Після смерті матері [PERSON] заявниця оселилась у квартирі [ADDRESS], оскільки вітчим [PERSON] потребував постійного догляду та піклування був людиною похилого віку, часто хворів, дітей та інших близьких родичів не мав. З березня 2011 року заявниця та [PERSON] проживали разом однією сім'єю у квартирі [ADDRESS], вели спільне господарство, разом сплачували комунальні послуги, харчувались, заявниця доглядала за [PERSON], купуючи йому необхідні ліки, продукти харчування, прибирала в квартирі, готувала їжу, прала білизну. 08.05.2016 року близько 12-00 години [PERSON] на велосипеді поїхав на берег річки Дніпро в районі вулиці Набережної Перемоги у місті Дніпрі на рибалку, однак додому не повернувся, у в'язку з чим заявниця 09.05.2016 року звернулась до правоохоронних органів із заявою про зникнення особи. У червні 2016 року їй стало відомо, що 08.05.2016 року [PERSON] був смертельно травмований внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась на вул. Набережній Перемоги у місті Дніпропетровську, та помер [INFO] в КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І.Мечникова». 06.07.2016 року [PERSON] був похований органами комунального господарства на цвинтарі житлового масиву Ігрень в місті Дніпро, як невідома особа, про що в Головному територіальному управління юстиції у Дніпропетровській області Самарському районному у місті Дніпропетровську відділі державної реєстрації актів цивільного стану було зроблено актовий запис про смерть за №772 від 21.06.2016 року, на підставі лікарського свідоцтва про смерть №303/Л від [INFO], складеного на ім'я невідомої особи. Відповідно до протоколу впізнання трупу від 16.06.2016 року, складеного оперуповноваженим Жовтневого ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області капітаном поліції Приходько О.С., труп померлої особи було впізнано [PERSON] у присутності понятих [PERSON], [PERSON], як [PERSON], [INFO]. Заявниця також зазначила, що для оформлення своїх спадкових прав після померлого [INFO] [PERSON] нотаріусу необхідно надати свідоцтво про смерть спадкодавця, в отриманні якого їй було відмовлено Самарським районним у місті Дніпропетровьку відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відповідно до п.п. 2.1., 2.5. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, згідно яких зміни до актового запису про смерть невпізнаної особи вносяться тільки на підставі заяви батьків, піклувальників, опікунів та спадкоємців за законом або заповітом та рекомендовано звернутись до суду. Посилаючись на дані обставини, заявниця просила суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], який помер [INFO], шляхом внесення змін до актового запису №722 від 21.06.2016 року, в якому він зазначений, як невідома особа, та встановити факт її проживання із спадкодавцем [PERSON], [INFO], який помер [INFO], однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. Представник заявниці [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю, надала пояснення, аналогічні викладеним у заяві, просила суд заявлені вимоги задовольнити. Представник заінтересованої особи Самарського районного у місті Дніпропетровську відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Камишова О.В. в судовому засіданні проти заявлених вимог не заперечувала, зазначивши, що для уникнення наявності подвійного актового запису про смерть однієї і тієї ж особи, необхідно внести зміни до актового запису №722 від 21.06.2016 року, із зазначенням у графі відомостей про померлу особу прізвища померлого «[PERSON]» замість «невідома особа», проти заявлених вимог щодо встановлення факту проживання однією сум'єю не заперечувала. Заінтересована особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Гусенко О.О. в судове засідання не з'явилась, просила розглянути справу за її відсутність, про що надала відповідну заяву. Вислухавши пояснення представника заявниці та заінтересованої особи, показання свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] (при народженні [PERSON]) [PERSON] народилась [INFO]. ЇЇ батьками є [PERSON] та [PERSON], актовий запис про народження №23 від 27.04.1960 року. Після одруження з [PERSON] заявниця змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», актовий запис №86 від 20.01.1982 року. Мати заявниці [PERSON] після одруження із [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]», актовий запис про шлюб №507 від 04.06.1977 року. Під час перебування у шлюбі подружжям [PERSON] та [PERSON] придбано квартиру [ADDRESS]. [PERSON] померла [INFO], актовий запис №1816 від 11.03.2011 року. Після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS], та заявниця отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 22.08.2013 року, реєстровий номер [NUMBER], видане державним нотаріусом Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Дудіною О.С., на 1/4 частину вказаної квартири. 08.05.2016 року [PERSON] на велосипеді виїхав на рибалку на р. Дніпро в районі вулиці Набережної Перемоги у місті Дніпрі та до дому не повернувся. Заявниця 09.05.2016 року звернулась до правоохоронних органів із заявою про зникнення особи, а в червні 2016 року їй стало відомо, що 08.05.2016 року [PERSON] було смертельно травмовано внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась на вул. Набережній Перемоги у місті Дніпропетровську, внаслідок чого [PERSON] [INFO] помер в КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І.Мечникова». 06.07.2016 року [PERSON] був похований органами комунального господарства на цвинтарі житлового масиву Ігрень в місті Дніпро, як невідома особа, про що, на підставі лікарського свідоцтва про смерть №303/Л від [INFO], складеного на ім'я невідомої особи, в Самарському районному у місті Дніпропетровську відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області був зроблений актовий запис про смерть за №772 від 21.06.2016 року. Відповідно до протоколу впізнання трупу від 16.06.2016 року, складеного оперуповноваженим Жовтневого ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області капітаном поліції Приходько О.С., труп померлої особи було впізнано [PERSON] у присутності понятих [PERSON] та [PERSON], як [PERSON], [INFO]. В ході судового розгляду встановлено, що заявниця останні п'ять років до смерті [PERSON] проживала разом з ним в квартирі [ADDRESS], вони вели сумісне господарство, разом харчувались, сплачували комунальні послуги за квартиру, [PERSON] здійснювала постійний догляд за [PERSON], оскільки він був людиною похилого віку, інших близьких родичів в нього не було, що підтверджується показаннями свідків [PERSON] та [PERSON]. Зокрема свідок [PERSON] зазначила, що в травні 2016 року була на впізнанні померлої особи, в якій впізнала [PERSON], що був її сусідом, який потрапив в дорожньо-транспортну пригоду 08.05.2016 року та був збитий машиною під час руху на велосипеді. Згідно зі ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 259 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Згідно з ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. В силу ст.1264 ЦК України, в четверту чергу право на спадщину за законом мають особи, які мешкали зі спадкодавцем одною сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини. За ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Роз'ясненням Постановою Пленуму Верховного суду від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» згідно п. 21, зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного Кодексу про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що в ході судового розгляду повністю знайшли своє підтвердження факти смерті [PERSON] та проживання [PERSON] разом з ним однією сім'єю, тому суд вважає встановити факт смерті [PERSON], [INFO], уродженця м. Горлівки Донецької області, який помер [INFO], шляхом внесення змін до актового запису №722 від 21.06.2016 року, в якому він зазначений, як невідома особа, та встановити факт проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON], [INFO], який помер [INFO], однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини, а саме: з березня 2011 року по [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved