Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що згідно договору дарування від 28 січня 1992 року [PERSON], що мешкає за адресою [ADDRESS] подарував їй, а вона - [PERSON] прийняла у дар одну десяту частину домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS], розташованого на земельній ділянці розміром 1034 кв.м. В цілому домоволодіння складається: з жилого каркасномазаного обкладеного в 0.5 кирпичем будинку жилою площею 54.3 кв. м., А-1, жилого 3/4 кирпичного 1/4 частина каркасномазана обкладена в 0,5 кирпичем будинок площею 48.70 кв. м., В-1, літньої кухні кирпичної Б-1., сараю шлакоблочного В' - 1, сараю кирпичного Е-1, сараю глинобитного Г-1, Д-1, чотирьох вбиралень дерев'яних 3-1, М-1, Л-1, Ж-1, вбиральні кирпичної К-1, огорожи штахетної №1. По довіреності посвідченій Першою синельниківською держнотконторою 23.01.1992 року від імені [PERSON] договір дарування укладав [PERSON], що мешкав у [ADDRESS]. Цей договір складений українською мовою, посвідчений державним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори (реєстр 117). Право власності 1/10 частини домоволодіння згідно договору дарування зареєстроване у Синельниківському бюро технічної інвентаризації 25 березня 1992 року у реєстрову книгу Д стр. 119 за № 1 на її ім'я російською мовою за «[PERSON]», що відповідає її прізвищу на другій сторінці її паспорту - російською мовою. Зараз вона як власник намагається продати цю частку житлового будинку. На консультації нотаріус їй пояснив, що у договорі дарування її прізвище вказано «[PERSON]», згідно ж даних її-паспорту серії [NUMBER] виданого 15 серпня 2000 року Синельниківським МРВ УМВС України у Дніпропетровській області її прізвище «[PERSON]», а це унеможливлює посвідчення угоди щодо цієї нерухомості від її імені. Договір дарування вона уклала 28 січня 1992 року, з паспортом УРСР, де прізвище її було вказано тільки на російській мові - [PERSON], договір складався українською мовою, але прізвище записали фактично російською мовою, а у паспорті громадянина України її прізвище українською мовою вказане «[PERSON]». З часу придбання цієї нерухомості вона саме у ній постійно мешкає та має реєстрацію місця проживання. Просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: що договір дарування, від 28 січня 1992 року однієї десятої частини домоволодіння, що знаходиться у [ADDRESS], посвідченого державним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори реєстр № 117, та зареєстрований Синельниківським БТІ 25 березня 1992 року, дійсно належить їй - [PERSON], як одарованій стороні, яка його уклала і підписала. Заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] до початку слухання справи надали суду письмові заяви, в яких просять розглядати справу без їх участі, заявлені вимоги підтримують і просять їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Синельниківської міської ради в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву про слухання справи без участі представника, не заперечує проти задоволення заяви. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступне. У відповідності до п. 6 ч.1 ст.256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, а саме, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Факт належності заявниці [PERSON] договору дарування, від 28 січня 1992 року однієї десятої частини домоволодіння, що знаходиться у [ADDRESS], посвідченого державним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори реєстр № 117, та зареєстрований Синельниківським БТІ 25 березня 1992 року, просліджується з оглянутих в судовому засіданні матеріалів справи, а саме: паспортом Серії [NUMBER], виданого на ім?я [PERSON], народженої [INFO] року у м.Тернопіль (а.с.4); копією договору дарування, від 28 січня 1992 року однієї десятої частини домоволодіння, що знаходиться у [ADDRESS], посвідченого державним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори реєстр № 117, та зареєстрований Синельниківським БТІ 25 березня 1992 року, в якому прізвище заявниці вказане російською мовою «[PERSON]» (а.с.5-6); копією пенсійного посвідчення [NUMBER] від 02.04.2002 року, в якому прізвище заявниці вказане російською мовою «[PERSON]» (а.с.12). Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 60 ч.1 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, з'ясувавши всі обставини справи, суд вважає наявність підстав, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, встановленою в судовому засіданні, заявлені вимоги підтверджені документально , а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved