Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з заявою, про встановлення факту, що має юридичне значення - постійного проживання [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Харків, на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Заява обґрунтована тим, що заявника постійно був паспорт громадянина СРСР зразка 1974 року, який вона втратила в 1996 році. Новий паспорт ніколи не отримувала. Щодо втрати свого паспорту заявник двічі зверталась до органів внутрішніх справ, з проханням прийняти міри до його пошуку, однак знайти паспорт не вдалось. Беручи до уваги той факт, що заявник наразі залишається без документу, який посвідчує її особу та громадянство, остання звернулась до Індустріального районного відділу у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області із письмовим запитом, щодо необхідності встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 рік та надала наявні в неї документи. 22.04.2021 року Індустріальний районний відділ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області розглянув запит [PERSON] та повідомив про наступне. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України» належність до громадянства України встановлюється для усіх громадян колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 року постійно проживали на території України. Особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13.11.1991 року) проживали на території України і не були громадянами інших держав. Статтею 8 Закону визначено набуття громадянства України за територіальним походженням, а саме: особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повно рідні та неповно рідні) брат чи сестра, син чи дочка онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України». Враховуючи отриману відповідь, єдиною можливістю підтвердити факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року, є звернення до суду, що надалі дасть змогу звернутись до міграційної служби з питанням оформлення паспорту. Представник заявниці надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заяву просив задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядається, якщо такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Так, Судом на підставі наданих заявником документів встановлено, що [PERSON] , народилась [INFO] в м. Харків. Цей факт підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.09.1964 року. В період з 1971 року по 1981 рік, заявник навчалась в Лозівський ЗОШ № 8, після закінчення якої отримала свідоцтво про базову загальну середню освіту. Заявник постійно проживала в Україні на території Харківської області. Після того, як заявнику виповнилось 16 років, вона із письмовою заявою про видачу паспорту звернулась до Лозівського РВВС в Харківській області. На підставі звернення 10.12.1980 року Лозівським РВВС в Харківській області, заявника вперше було документовано паспортом громадянина СРСР зразка 1974 року. У 1982 році заявник уклала шлюбні відносини та змінила дівоче прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». На підставі чого 08.01.1982 року Орджонікідзевським РВВС м. Харкова заявника було документовано паспортом серії [NUMBER] . Однак, у 1989 році, заявник розірвала шлюбні відносини та повернула дівоче прізвище « [PERSON] », на підставі чого Орджонікідзевським РВВС м. Харкова 24.07.1989 року було видано паспорт серії [NUMBER] . Вказана інформація, щодо документування паспортами громадянина СРСР зразка 1974 року, підтверджується отриманою відповіддю від ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області від 01.06.2021 року № 8010.14-22701/80.3-21. Крім цього, згідно Форми «А» на ім`я [PERSON] , особа була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Перша відмітка в карточці прописки датована 07.12.1981 роком. 05.06.1990 року, заявника на підставі рішення суду від 28.03.1990 року визнано як такою, що утратила право користування кімнатною площею -11,5 м2 в квартирі [ADDRESS] та зазначено адресу вибуття, а саме до Харківської області, Лозівського р-ну, с. Панютине. Щодо втрати свого паспорту заявник двічі зверталась до органів внутрішніх справ, з проханням прийняти міри до його пошуку, однак знайти паспорт не вдалось. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України» належність до громадянства України встановлюється для усіх громадян колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 року постійно проживали на території України. Особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13.11.1991 року) проживали на території України і не були громадянами інших держав. Статтею 8 Закону визначено набуття громадянства України за територіальним походженням, а саме: особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повно рідні та неповно рідні) брат чи сестра, син чи дочка онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України». У зв`язку з відсутністю документального підтвердження факту постійного проживання на території України саном на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року, заявник і звернулась до суду для встановлення факту, що має юридичне значення. Від встановлення факту проживання заявника на території України за станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року залежить можливість реалізувати передбачене Законом право особи звернутись до міграційної служби з заявою про встановлення належності до громадянства відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України». Отже, встановлення даного факту необхідне заявниці для підтвердження її належності до громадянства України та отримання паспорту громадянина України. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту підтверджено належними та допустимими доказами.

Outcome: approved