Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

Заявниця звернулася в суд з даною заявою. Посилалася на те, що на протязі січня-грудня 2016 року вона проживала та вступала в статеві стосунки з молодим чоловіком. На теперішній час у звязку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області вона проживає на не підконтрольній Україні території в м. Донецьку. Внаслідок спільного проживання завагітніла. Народження дитини передбачалося на січень 2017 року. 03.01.2017 року о 12.10 годині вона народила дитину хлопчика, вагою 2870,0 грамів. Дитина народилася доношеною, на 39-му тижні вагітності, при одноплідних пологах, за рахунком дана вагітність - перша, пологи перші. Ці данні зазначені у медичному свідоцтві про народження № 40 від 05.01.2017р. та відповідають дійсності. Дитина була народжена в пологовому будинку, який розташований на тимчасово окупованій території в м. Донецьк, Донецької області. 01.06.2017 року заявниця звернулася до Докучаєвського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, з метою зареєструвати народження дитини, але їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду з заявою про встановлення факту народження дитини, оскільки медичне свідоцтво про народження дитини не відповідає діючому законодавству України. Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян, та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення юридичного факту необхідне для реалізації її батьківських прав, для державної реєстрації народження дитини та отримання соціальної допомоги по догляду за дитиною. У судове засідання заявниця не з'явилася, в заяві просила розглянути справу за її відсутності. Представник заінтересованої особи Докучаєвського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з'явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ч. 4\~ст. 257-1 ЦПК України\~ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній ВРУ, підлягає негайному виконанню. Заявниця [PERSON] на протязі січня-грудня 2016 року проживала та вступала в статеві стосунки з молодим чоловіком. На теперішній час у звязку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області вона проживає на не підконтрольній Україні території в м. Донецьку. Внаслідок спільного проживання завагітніла. Народження дитини передбачалося на січень 2017 року. 03.01.2017 року о 12.10 годині вона народила дитину хлопчика, вагою 2870,0 грамів. Дитина народилася доношеною, на 39-му тижні вагітності, при одноплідних пологах, за рахунком дана вагітність - перша, пологи перші. Ці данні зазначені у медичному свідоцтві про народження № 40 від 05.01.2017р. та відповідають дійсності. Дитина була народжена в пологовому будинку, який розташований на тимчасово окупованій території в м. Донецьк, Донецької області. 01.06.2017 року заявниця звернулася до Докучаєвського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, з метою зареєструвати народження дитини, але їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду з заявою про встановлення факту народження дитини, оскільки медичне свідоцтво про народження дитини не відповідає діючому законодавству України. Згідно ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян, та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення юридичного факту необхідне для реалізації її батьківських прав, для державної реєстрації народження дитини та отримання соціальної допомоги по догляду за дитиною. Відповідно до ч.1ст.144\~Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно до п. 18\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року\~рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі\~ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є об'єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявник та його дитина, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви заявника про встановлення факту народження дитини, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянці України [PERSON] свідоцтво про народження її дитини, виданого державним органом України.

Outcome: approved