Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису, в якій просила видати обмежувальний припис у вигляді заборони [PERSON] входити та перебувати в місці проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а також заборонити листування та телефонні переговори із заявницею, строком на шість місяців. Свої вимоги заявниця мотивує тим, що після розірвання шлюбу із [PERSON] в листопаді 2019 року, останній виїхав зі спільного будинку проживати окремо, однак систематично продовжує вчиняти щодо неї та неповнолітньої спільної доньки, [PERSON] , [INFO] , психологічне та фізичне насилля. Так, [PERSON] погрожує та ображає заявницю в телефонних розмовах та СМС-повідомленнях. Також неодноразово вривався до їх житла , вчиняв сварки, знищував майно, наносив побої. Як наслідок, у [PERSON] почалися проблеми зі здоров`ям та 16.10.2020 р. вона була госпіталізована. В судовому засіданні заявниця підтвердила обставини, що викладені в заяві, також зазначила, що її колишній чоловік погрожував їй вселитися до їх спільного будинку разом з новою співмешканкою. Однак, вона категорично проти вселення [PERSON] , оскільки не бажає знову терпіти знущання з його сторони: під час шлюбу він зловживав спиртними напоями та неодноразово її бив. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви. Підтвердив, що писав повідомлення та телефонував колишній дружині з вимогою виписатися з будинку. З метою вселення в спільний будинок у вересні 2020 р. приїжджав в с. Комишани разом з цивільною дружиною, однак, [PERSON] викликала поліцію і не пустила його в приміщення. Суд, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у них докази та надавши їм оцінку, вважає, що заява [PERSON] не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 09.11.2002року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. [INFO] у них народилась дитина - [PERSON] . Відповідно до договору дарування від 27.07.2005 року [PERSON] та [PERSON] прийняли в дар 61/100 частину житлового будинку [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу на підставі рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 15.11.2019 року заявниця разом з донькою залишилися проживати за вказаною адресою, а [PERSON] виїхав на проживання в с. Чорнобаївка. За висновком ДОП СП Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області Пономаренка О.О., затвердженим Т.в.о. начальника Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області А.Сколібог, встановлено, що 21.09.2019 р. до відділу звернулася [PERSON] , 1982 р.н. про прийняття заходів до чоловіка [PERSON] , в ході перевірки відносно останнього було складено адміністративний протокол за ч.1 ст. 173-2 КУпАП . За висновком ДОП СП Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області [PERSON] , затвердженим В.о. начальника Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області А.Сколібог, встановлено, що 22.09.2019 р. до відділу надійшла заява [PERSON] , 1982 р.н. про прийняття заходів до її чоловіка [PERSON] , який цього ж дня о 18.00 год. вчинив сварку за місцем їхнього проживання. В ході перевірки було з`ясовано, що [PERSON] з`їхав з будинку в с.Чорнобаївка, подальшу перевірку закінчено. За висновком ДОП СП Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області Крижановського А.В., затвердженим Т.в.о. начальника Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області А.Сколібог, встановлено, що 28.10.2019 р. до відділу надійшла заява [PERSON] , про прийняття заходів до [PERSON] , який вчинив у неї крадіжку документів на спільний будинок. В ході перевірки в телефонній розмові [PERSON] пояснив, що дійсно брав документи на домоволодіння, які повернув після того, як зробив їх копії. За висновком ДОП СП Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області Шикшина М.К., затвердженим Т.в.о. начальника Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області А.Сколібог, встановлено, що 29.06.2020 р. до відділу надійшла заява [PERSON] , про втрату паспорту громадянина України доньки [PERSON] , 2004 року народження, при невідомих обставинах. За висновком ДОП СП Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області Бабути О.В., затвердженим в.о. начальника Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області О.Гайдук, встановлено, що 30.07.2020 р. до чергової частини надійшла заява [PERSON] , про прийняття заходів до її колишнього чоловіка [PERSON] , який повідомив їй, що скоро повернеться додому проживати з іншою дружиною, але конфлікту не вчиняв. До поліції заявниця звернулася з метою інформування. З подібною заявою [PERSON] також зверталась до чергової частини 10.08.2020 р. За висновком ДОП СП Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області Долгорученка М.О., затвердженим в.о. начальника Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області А. Сколібог, встановлено, що 21.09.2020 р. до чергової частини надійшла заява [PERSON] , про прийняття заходів до її колишнього чоловіка [PERSON] , який без її дозволу забирає майно заявниці, коли остання відсутня вдома. [PERSON] повідомлено про проведення перевірки та прийняття рішення про відсутність ознак кримінального або адміністративного правопорушення за її заявою. З подібною заявою [PERSON] також зверталась до чергової частини 23.09.2020 р. Відповідно до електронного направлення від 16.10.2020 р. [PERSON] була направлена для планової госпіталізації зі скаргами на біль у вухах. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є сусідкою заявниці по домоволодінню. В останні роки шлюбу [PERSON] зловживав спиртними напоями та вчиняв сварки. Бачила як сусідка неодноразово викликала поліцію, але особисто [PERSON] востаннє бачила в 2019 році. Свідок [PERSON] суду показала, що є матір`ю заявниці і про сварки доньки з колишнім чоловіком знає з телефонних розмов, оскільки проживає в с. Станіслав. Деякі СМС-повідомлення донька їй показувала особисто - [PERSON] писав їй вимоги щодо виписки з будинку, але їх точного тексту не пам`ятає. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є\~Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~(далі - Закон). Цей\~Закон\~визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої\~статті 1 Закону\~домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої\~статті 24 Закону\~до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої\~статті 1 Закону\~обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою\~статті 26 Закону\~рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої\~статті 1 Закону\~визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої\~статті 350-4 ЦПК України\~у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої\~статті 350-6 ЦПК України\~розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом\~визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Судом встановлено, що заявник та заінтересована особа є колишніми дружиною та чоловіком. Проживають окремо, однак, мають у власності спільне домоволодіння. [PERSON] з 2019 року винаймає житло в с.Чорнобаївка, але має намір повернутися жити до будинку [ADDRESS] .\~ З пояснень сторін, свідків, висновків поліції встановлено, що між заявницею та заінтересованою особою виникли неприязні стосунки, в тому числі щодо користування домоволодінням, а саме створення [PERSON] перешкод у вселенні в будинок її колишнім чоловіком. Суду не було надано доказів щодо притягнення [PERSON] до кримінальної чи адміністративної відповідальності у зв`язку з вчиненням насильства по відношенню до заявниці. Надані копії висновків свідчать лише про її звернення до поліції. Також у матеріалах справи відсутні докази висловлювань погроз [PERSON] телефоном та СМС-повідомленнями. Суд не приймає як доказ погіршення здоров`я заявниці направлення на госпіталізацію, оскільки лікарем не встановлено, що скарги [PERSON] на вушний біль є наслідком вчинення щодо неї фізичного чи психологічного насилля. Сам факт неодноразового звернення [PERSON] до різних органів з підстав вчинення щодо неї психологічного, економічного чи фізичного насильства свідчить про наявність тривалого конфлікту між заявником та заінтересованою особою, але не підтверджує факт того, що останній вчинив щодо неї домашнє психологічне або економічне насильство, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Суд вважає, що між сторонами існує спір щодо користування спільним нерухомим майном, а тому він не може бути вирішений шляхом застосування зазначених заявницею заходів обмежувального припису. Оскільки [PERSON] не надала беззаперечних доказів на підтвердження вчинення [PERSON] домашнього насильства у розумінні\~Закону, а судом не встановлено випадків домашнього насильства відносно заявниці та її доньки, а також ризиків настання насильства у майбутньому, зіставляючи інтереси учасників справи та особи, в право якої здійснюється втручання, враховуючи суспільні інтереси та інтереси учасників справи, суд дійшов висновку, що аргументи для виправдання такого серйозного втручання в життя [PERSON] не є достатніми. В силу ч.3\~ст. 350-5 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed