Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона народилася в с.Парне Синельниківського району Дніпропетровської області [INFO]. З 1991 року по даний час заявник проживає у м.Синельникове Дніпропетровської області. У 1999 році їй була призначена пенсія за віком. На той час надання копії паспорту для призначення пенсії не вимагалося, а паспортні дані вказувалися у заяві про призначення пенсії. З 01 липня 2016 року виплата пенсії заявниці припинено у зв'язку з необхідністю надання паспорту нового зразка, а заявник була документована паспортом бланком колишнього Союзу РСР зразка 1974 року. Паспорт громадянина СРСР заявник загубила, новим паспортом не документувалася. Адміністратором Центру надання адміністративних послуг за зверненням заявниці було складено постанову про адміністративне правопорушення згідно ч.1 ст.197 КУпАП. В подальшому заявниця звернулася до Синельниківського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, де їй 29 травня 2017 року було надано довідку, яка встановлює особу заявниці, однак в ній відсутня інформація щодо належності її до громадянства України. В позасудовому порядку визнати факт громадянства неможливо. Заявник просить суд встановити факт того, що вона була громадянкою колишнього СРСР, а також встановити факт того, що вона постійно проживала на території України. У судове засідання заявник не з'явилася, але завчасно надала суду письмову заяву, якою просила розглянути справу без її участі, свої вимоги підтримує у повному обсязі. Представник заінтересованої особи надав суду пояснення про те, що заявником не надано суду жодного доказу про її народження на території України. Також не надано і доказів про її проживання на території України, таких як копії паспорту громадянина колишнього СРСР, копії домової книги, копії трудової книжки чи довідок з місця роботи тощо. Просить суд у задоволенні заяви відмовити. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що знає заявницю ще до 1991 року і вона постійно проживає на території України. Свідок [PERSON] дала суду показання, які аналогічні показанням свідка [PERSON] Під час розгляду справи по суті судом були оглянуті письмові докази у справі. Таким чином суд, заслухавши пояснення учасників процесу та вивчивши матеріали справи, вважає, що вимоги заявника підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України заявник [PERSON] народилася [INFO], актовий запис №50, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Синельниківському району реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області. З копії довідки квартального комітету №25 від 14 червня 2017 року вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], з 1991 року і по теперішній час. З міста Синельникове нікуди не виїжджала і за станом здоров'я була і є на утриманні рідної сестри. Копією трудової книжки [PERSON] підтверджується факт її навчання у Придніпровському будівельному училищі з 01 вересня 1960 року до 17 липня 1962 року. В подальшому працювала на підприємствах, розташованих на території Дніпропетровської області. Факт проживання заявниці на території м.Синельникове Дніпропетровської області також доводиться показаннями допитаних у судовому засіданні свідків. Згідно довідки Синельниківського МБТІ від 15 листопада 2016 року 2/15 частини домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 05 жовтня 1982 року. З наданого суду листа Пенсійного фонду від 05 липня 2016 року вбачається, що у зв'язку з відсутністю даних щодо громадянства заявниці [PERSON] з 01 липня 2016 року їй припинено виплату пенсії. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Із вищезазначених письмових доказів та пояснень свідків вбачається обґрунтованість вимог заявника про встановлення факту її проживання на території України, у зв'язку з чим суд вважає наявність фактів, якими заявник обґрунтовує свої вимоги в цій частині, встановленою. Вимоги заявника про встановлення факту її належності до громадянства колишнього СРСР не підлягають задоволенню, оскільки встановлення даного факту не має жодних юридичних наслідків. На підставі викладеного,

Outcome: partial