Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт смерті [PERSON], [INFO], громадянина України, уродженця [INFO], який помер 11 серпня 2016 року у м. Донецьку у віці 87 років, причиною смерті якого є гострий тотальний панкреонекроз, з метою подальшої реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного свідоцтва про смерть. В обґрунтування заяви, заявник вказала на те, що 11 серпня 2016 року у м. Донецьку помер [PERSON], який є чоловіком заявниці. Про смерть останнього медичним закладом «Міська клінічна лікарня № 21 м. Донецька» видано лікарське свідоцтво про смерть № 167, причиною смерті зазначено : гострий гнійний тотальний панкреонекроз. Звернувшись до Лівобережного районного у м. Маріуполі відділу державної реєстрації для отримання свідоцтва про смерть [PERSON], заявниця отримала відмову, оскільки лікарське свідоцтво про смерть видане на території, де органи державної влади України не здійснюють свої повноваження. За відсутності свідоцтва про смерть, виданого належним чином органами РАЦС України заявниця не має можливості оформити спадкові права у звязку з чим вимушена звернутися до суду. Заявниця надала суду письмову заяву, якою заяву підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити, справу розглянути без її участі. Представник заінтересованої особи Лівобережного районного у м. Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану у судове засідання не з'явився, не повідомивши про причину неявки. Суд розглянув справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, судовим порядком можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення майнових прав громадян. Згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частинами 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Згідно ч. 2 ст. 257-1 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Судом встановлено, що [PERSON] є дружиною [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 6). Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 167 від 11.08.2016 року, складеного та виданого Комунальним закладом «Міська клінічна лікарня № 21 м. Донецька», [PERSON], [INFO], помер 11 серпня 2016 року в м. Донецьк, вул. Артема, 202а/83 внаслідок гострого гнійного тотального панкреонекрозу. (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Однак, місто Донецьк, згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року за №1085-р входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Заявниця з метою отримання свідоцтва про смерть чоловіка звернулася до Лівобережного у м. Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану. Однак 07.09.2016 року їй було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] оскільки предявлений нею документ, а саме лікарське свідоцтво про смерть виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. (а.с. 8) У зв'язку з тим, що смерть [PERSON] настала на території міста Донецька, на території якої нині жодний орган державної влади України не працює та відбувається антитерористична операція, суд погоджується з тим, що отримати свідоцтво про смерть, встановленого зразка і виданого компетентним органом державної влади України - є неможливим. Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням вищевказаних обставин, суд вважає можливим встановити факт смерті [PERSON], [INFO], який помер 11 серпня 2016 року в м. Донецьк, допустивши по справі негайне виконання рішення суду в порядку ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України. Зазначений факт встановлено з метою отримання заявником свідоцтва про смерть. На підставі викладеного,

Outcome: approved