Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з зазначеною заявою, мотивуючи вимоги тим, що 25.12.2000 року на ім`я [PERSON] був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серія ІІІ-СМ №035722, у відповідності з яким йому були передані у приватну власність 2 земельні ділянки площею 2,406га та 0,574га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Штепівської сільської ради Лебединського району Сумської області. [PERSON] , являється двоюрідним братом матері заявниці, але документи про його народження та народження його батьків та батьків заявниці не збереглися. [INFO] [PERSON] , помер. При цьому з жовтня 2003 року і до самої смерті у зв`язку з незадовільним станом здоров`я [PERSON] , проживав разом з сім`єю заявниці по [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло право на земельні ділянки, що належали йому на праві власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-СМ №035722 від 25.12.2000 року. Звернувшись до Лебединської нотаріальної контори, заявниця отримала відповідь, що їй не може бути видане свідоцтво про право на спадщину на вищевказані земельні ділянки після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки відсутні документи, які б підтверджували факт їхніх родинних відносин, чи їхнього спільного проживання однією сім`єю більше 5 років і до моменту його смерті. У зв`язку з цим заявниця звернулася до суду і просить встановити факт постійного проживання однією сім`єю її - [PERSON] (місце реєстрації: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] , який помер [INFO] , у період з жовтня 2003 року і до дня його смерті - [INFO] по [ADDRESS] . У судовому засіданні представник заявниці заяву підтримав повністю, із підстав, які зазначені в заяві, просить заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, але надіслав до суду відзив в якому проти задоволення вимог [PERSON] , не заперечив Суд, вислухавши представника заявниці [PERSON] , свдків [PERSON] , та [PERSON] , дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, [INFO] помер [PERSON] . 25.12.2000 року на ім`я [PERSON] був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серія ІІІ-СМ №035722, у відповідності з яким йому були передані у приватну власність 2 земельні ділянки площею 2,406га та 0,574га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Штепівської сільської ради Лебединського району Сумської області. [PERSON] , згідно довідки Штепівської сільської ради Лебединського району Сумської області від 16.07.2020 року вих.№360 був зареєстрований і проживав по [ADDRESS] . Лебединською нотаріальною конторою Сумської області [PERSON] , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , через відсутність документів, які б підтверджували сімейний зв`язок, або встановлення факту їхнього спільного проживання однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Згідно зі ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. За змістом ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. У п. 21 вищевказаної Постанови вказано, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. У судовому засіданні встановлено що [PERSON] , та [PERSON] , проживали однією сім`єю, з жовтня 2003 року і до самої смерті у зв`язку з незадовільним станом здоров`я [PERSON] , оскільки останній потребував постійного догляду та опіки. Вказаний факт був стверджений показами свідків [PERSON] , та [PERSON] . Факт про встановлення якого просить заявниця має для неї юридичне значення, оскільки дає право на спадкування після смерті [PERSON] . Дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява обґрунтована, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved