Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №483240 заявниці належить земельна ділянка площею 8,07 гектарів в межах згідно з планом, що розташована на території Бузинівської сільської ради Іванівського району Одеської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, (акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №262 від 31 липня 2001 року). Вона звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно Центру надання адміністративних послуг при Іванівській райдержадміністрації Одеської області з заявою щодо проведення державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку. Державним реєстратором прав на нерухоме майно [PERSON] прийнято рішення за №38359464 від 27 листопада 2017 року про відмову у державній реєстрації права власності на земельну ділянку. Рішення мотивовано тим, що документи поданні для проведення державної реєстрації прав не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність уявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме державний акт на право власності на земельну ділянку видано після отримання свідоцтва про шлюб. Дошлюбне прізвище заявниці «Славіхіна», у 1986 році вона уклала шлюб з [PERSON], що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища. У 1991 році наш шлюб був розірваний, та заявниця перейшла на своє дівоче прізвище «Славіхіна», що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Державний акт на право приватної власності на землю виданий 31 липня 2001 року на імя [PERSON], в тай час як з 24 червня 1996 року вона перебувала у другому зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та у відповідності до свідоцтва про укладення шлюбу їй було присвоєно прізвище «Полякова». Відповідно і у Державному акті її прізвище повинно було бути зазначено як «Полякова», а не «Демешкант». З 01 січня 2013 року державні акти на право власності на земельні ділянки не видаються, органи Держземагенства позбавлені повноважень щодо реєстрації прав власності та користування земельною ділянкою, внесення змін до державного акту. Отже, виправити помилку в самому державному акті, який був виданий раніше, в іншому порядку окрім судового, неможливо. У звязку з чим, заявниця вимушена звернутися з даною заявою до суду. Заявниця у судове засідання не зявилась, представником заявниці надано письмову заяву, на заявлених вимогах наполягала, просила справу слухати у її відсутність. \~ \~ \~ \~ Представник зацікавленої особи також у судове засідання не зявився, надав заяву про слухання справи у їх відсутність та не заперечує проти заявлених вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши зазначені факти та обставини, які дають підстави для задоволення заявлених вимог, вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом в якості доказів наданих заявником на підтвердження зазначених ним обставин досліджено матеріали та встановлено наступне. на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №483240 заявниці належить земельна ділянка площею 8,07 гектарів в межах згідно з планом, що розташована на території Бузинівської сільської ради Іванівського району Одеської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, (акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №262 від 31 липня 2001 року). Вона звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно Центру надання адміністративних послуг при Іванівській райдержадміністрації Одеської області з заявою щодо проведення державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку. Державним реєстратором прав на нерухоме майно [PERSON] прийнято рішення за №38359464 від 27 листопада 2017 року про відмову у державній реєстрації права власності на земельну ділянку. Рішення мотивовано тим, що документи поданні для проведення державної реєстрації прав не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність уявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме державний акт на право власності на земельну ділянку видано після отримання свідоцтва про шлюб. Дошлюбне прізвище заявниці «Славіхіна», у 1986 році вона уклала шлюб з [PERSON], що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища. У 1991 році наш шлюб був розірваний, та заявниця перейшла на своє дівоче прізвище «Славіхіна», що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Державний акт на право приватної власності на землю виданий 31 липня 2001 року на імя [PERSON], в тай час як з 24 червня 1996 року вона перебувала у другому зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та у відповідності до свідоцтва про укладення шлюбу їй було присвоєно прізвище «Полякова». Відповідно і у Державному акті її прізвище повинно було бути зазначено як «Полякова», а не «Демешкант». Організація, яка видала правовстановлюючий документ - державний акт на право приватної власності на землю, не має можливості внести до нього відповідні виправлення, оскільки згідно із п.2.9 «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі» - виправлення та внесення змін до вказаних документів не допускаються. У відповідності із ч.2 ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не приймаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст. У відповідності із п.4 ч.1 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. З 01 січня 2013 року відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» виготовлення та видача державних актів не проводиться, а виникнення права власності на нерухоме майно відбувається в порядку, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (видається свідоцтво про право власності). Відповідно ч.2 п.5 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до вимог ст. 315 ЦПК України, суди розглядають справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а згідно п.п. 1, 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України - про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документів, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеної у свідоцтві про народження або паспорті. Факт, про встановлення якого просить заявниця має для неї юридичне значення, оскільки від його встановлення залежить виникнення громадянських прав особи. Згідно з п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя , по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з імям , по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявнику подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація , яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. За таких обставин суд вважає за необхідне ухвалити рішення, яким задовольнити заявлені вимоги. На підставі викладеного, та

Outcome: approved