Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з вказаною заявою мотивуючи тим, що 29.12.2016 року помер її батько [PERSON], вона є єдиною спадкоємицею за законом, прийняла спадщину у встановленому законом порядку, але не має можливості оформити свої спадкові права, при зверненні до нотаріуса їй остання розяснила необхідність встановлення в судовому порядку факту родинних відносин, оскільки в свідоцтві про народження заявниці її дошлюбне прізвище зазначено Люманюк, тоді як прізвище батьків [PERSON]. А тому заявниця просить суд встановити юридичний факт, а саме: що вона є донькою [PERSON] [INFO], який помер 29.12.2016 року. В судовому засіданні заявниця подану заяву підтримала. Приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] до суду не зявилася, надала письмову заяву щодо розгляду справи без її участі. За ухвалою суду від 09.03.2017 року, яку занесено до журналу судового засідання, до участі у справі в якості заінтересованої особи залучено Білоцерківську міську раду Київської області, представник якої в судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення заявниці, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заяву необхідно задовольнити з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що 29.12.2016 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, в т.ч. на квартиру [ADDRESS], яка належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.04.2001 року після смерті дружини [PERSON] /1/2 частина квартири/ та на підставі свідоцтва про право власності від 18.04.2001 року /1/2 частка в спільному майні подружжя/, що стверджується копією свідоцтва про його смерть та копіями правовстановлюючих документів на квартиру, які було видано державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 1-2167 та за № 1-2165, право власності [PERSON] на вказану квартиру було зареєстровано в Білоцерківському МБТІ 19.04.2001 року в реєстровій книзі № 102, реєстр № 11190. За ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст.1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За положеннями ст.1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як встановлено судом, заповіту [PERSON] не залишив, що слідує з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру /заповіти/спадкові договори/ від 24.01.2017 року № 46518301, а після його смерті приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу [PERSON] відкрито спадкову справу на підставі заяви [PERSON] від 24.01.2017 року про прийняття спадщини. Наведене стверджується копією спадкової справи за 3/2017. Згідно п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в звязку з втратою годувальника та ін. Згідно копії свідоцтва про народження заявниці, її прізвище вказано Люманюк, тоді як її батьками зазначено: [PERSON] та [PERSON]. 16.10.1982 року зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після укладення шлюбу [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. Факт родинних відносин між заявницею та [PERSON] стверджується також тим, що вони були зареєстровані і проживали за однією адресою [ADDRESS] відповідно до довідки управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради від 24.01.2017 року № 374. Таким чином, встановлення факту родинних відносин необхідне заявниці для оформлення спадщини після смерті батька, тобто, цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, оскільки в цьому випадку заявниця реалізує своє право на спадщину за законом. А тому враховуючи все наведене суд вважає за можливе встановити той факт, що померлий 29.12.2016 року [PERSON] дійсно був батьком заявниці [PERSON]

Outcome: approved