Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. Свої вимоги обґрунтувала тим, що її батько - [PERSON] , помер [INFO] на тимчасово окупованій території України, а саме у місті Торез Донецької області. Свідоцтво про смерть було видано за місцем смерті, але документи, видані органами терористичного угрупування «ДНР», на території України не є чинними. Викладене стало причиною звернення заявника до суду із заявою про встановлення факту смерті батька. Заявниця в судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити. В подальшому надала суду заяву про слухання справи без її участі. Представник заінтересованої особи надав до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до частини першої, пункту 5 частини другої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з пунктом 8 частини першої статті 315 ЦПК суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У відповідності з абзацом другим частини першої статті 317 ЦПК заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. За змістом пункту 1 постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року №254-VIII « Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України, визнано тимчасово окупованими територіями. Судом встановлено, що заявниця доводиться донькою [PERSON] громадянина України, [INFO] , уродженця міста Торез Донецької області, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, свідоцтвом про народження, Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища. Таким чином, за змістом статті 317 ЦПК [PERSON] є належним заявником у цій справі. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у місті Торез, Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22 липня 2020 року та лікарським свідоцтвом про смерть № 109 від 22.07.2020 року, виданими органами терористичного угрупування «ДНР». Таким чином, оскільки батько заявниці помер у місті Торез, Донецької області, яке віднесено до кола населених пунктів, тимчасово зайнятих окупаційними військами Російської Федерації (за безпосередньої підтримки бойовиків та найманців з території України), суд вважає, що подана заява підлягає задоволенню. Встановлення факту смерті батька заявника не суперечить чинному законодавству і не порушує чиїх-небудь прав або охоронюваних законом інтересів. При цьому суд виходить з того, що, незважаючи на нікчемність доказів, наданих заявником на підтвердження факту смерті батька, за їх юридичною природою, їх сукупність може бути джерелом фактів, що можуть бути оцінені й використані судом для захисту й реалізації прав заявника, які за правилами статті 3 Конституції України визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Outcome: approved