Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з цією заявою, посилаючись на ту обставину, що на праві приватної власності їй належить земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS], площею 0,0823 га, кадастровий номер 4424510300:05:005:0120, призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, державний акт серія ЯБ № 695444. Вказана земля була заявницею приватизована, оскільки вона є власницею 51/100 частини житлового будинку, розташованого за тією ж адресою, тобто [ADDRESS]. Заявниця вирішила продати належне їй майно та звернулася до нотаріальної контори, де їй була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у посвідченні договору купівлі продажу частки будинку та земельної ділянки, через те, що у державному акті на земельну ділянку адреса її розташування вказана [ADDRESS] замість вірного [ADDRESS]. Така обставина дійсно має місце через те, що під час приватизації земельної ділянки будинок розділили на дві квартири, вважаючи власником першої квартири заявницю, в власником другої - співвласників будинку (зацікавлені особи за заявою). Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Таким чином, державний акт на право власності на земельну ділянку виданий на ім'я заявниці, а також на ім'я іншого співвласника будинку були видані із допущенням суттєвих помилок, які створюють перешкоди у розпорядженні майном. Заявниця просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: що земельна ділянка на яку виданий державний акт серії ЯБ № 695444 на ім'я [PERSON], площею 0,0823 га, кадастровий номер 4424510300:05:005:0120 яка призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, знаходиться за адресою [ADDRESS] і складає 51/100 частини від земельної ділянки, призначеної для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за вказаною адресою. Зацікавлена особа [PERSON] з вказаною заявою згодна, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. З/особа: [PERSON] належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не з'явився, суд виніс ухвалу про розгляд справи у відсутності [PERSON] Дослідивши матеріали справи, заслухавши заявника, свідків, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно ст. 234 ЦПК України - окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно до ч.2 п.5 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз'яснень викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Із постанови Державного нотаріуса Другої Слов'яносербської державної нотаріальної контори від 27.03.2014 року за № 207/01-31, нотаріус дійшов висновку, що житловий будинок та земельна ділянка під ним розташовані за різними адресами, тобто при видачі державного акту на земельну ділянку було допущено помилку при написанні місця розташування земельної ділянки: невірно зазначено «[ADDRESS]» замість правильного [ADDRESS]. В судовому засіданні заявниця не надала доказів про звернення до органів про виправлення помилки при написанні місця розташування земельної ділянки. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що заявнику на праві приватної власності належить земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS], площею 0,0823 га, кадастровий номер 4424510300:05:005:0120, призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, державний акт серія ЯБ № 695444. Вказана земля була заявницею приватизована, оскільки вона є власницею 51/100 частини житлового будинку, розташованого за тією ж адресою, тобто [ADDRESS]. Суд вважає, що в окремому провадженні не може бути розглянуто заяву про право встановлення факту, який не породжує для заявника юридичні наслідки. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed