Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-14 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з вищевказаною заявою, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] в с. Михайлівка Лебединського району помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. При зверненні до нотаріальної контори для оформлення заявниці роз`яснене, що не можна видати свідоцтво про право на спадщину на належне йому майно, оскільки відсутні документи, які б підтверджували факт спільного проживання із померлим однією сім`єю протягом тривалого часу та ведення ними спільного домашнього господарства , не менше п`яти років до моменту його смерті. У зв`язку з цим заявниця звернулася до суду і просить встановити факт постійного проживання однією сім`єю її - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в с. Михайлівка Лебединського району Сумської області, проживали однією сім`єю та вели спільне домашнє господарство по [ADDRESS] , не менше п`яти років до часу відкриття спадщини , а саме: протягом двадцяти семи років в період часу з 1993 року і включно по день смерті [PERSON] - [INFO] . У судовому засіданні заявниця заяву підтримала повністю, із підстав, які зазначені в заяві, просить заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи [PERSON] - голова Михайлівської сільської ради в судове засідання не з`явився, але надіслав до суду відзив в якому проти задоволення вимог [PERSON] не заперечив, ствердив той факт, що померлий [PERSON] та заявниця - [PERSON] проживали разом протягом тривалого періоду часу. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, [INFO] в с. Михайлівка Лебединського району помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Лебединського району Сумської області (а.с.7). [PERSON] на підставі розпорядження голови Лебединської райдержадміністрації № 69 від 15.03.2020 року передано у приватну власність земельну ділянку площе 4,08 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Михайлівської сільської ради Лебединського району. Землю передано для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, що стверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-СМ № 034202 (а.с.11). [PERSON] проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] разом зі своєю співмешканкою [PERSON] , що стверджується довідками ВК Михайлівської сільської ради Лебединського району Сумської області № 1141 від 23.11.2020 року (а.с.8 № 1140 від 23.11.2020 року (а.с.9). Лебединською нотаріальною конторою Сумської області Ніколаєнко Г.Д. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] через відсутність документів, які б підтверджували сімейний зв`язок, або встановлення факту їхнього спільного проживання однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Згідно зі ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. За змістом ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. У п. 21 вищевказаної Постанови вказано, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. У судовому засіданні встановлено що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, мали спільний бюджет, який витрачали на продукти харчування, оплату комунальних послуг та інше понад двадцяти років до дня смерті [PERSON] , який помер [INFO] , вели спільне господарство, мали спільні права та обов`язки. Вказаний факт був стверджений показами свідків [PERSON] та [PERSON] . Факт про встановлення якого просить заявниця має для неї юридичне значення, оскільки дає право на спадкування після смерті [PERSON] . Дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява обґрунтована, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved