Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

Заявниця звернулася з заявою до суду, мотивуючи тим, що в червні 2017 року звернулася до нотаріуса для оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], і нотаріусом було рекомендовано виготовити кадастровий номер земельної ділянки під будинком та зареєструвати право власності на житловий будинок в реєстрі речових прав на нерухоме майно. Заявниця, звернувшись до державного реєстратора з метою внесення відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отримала відмову, так як виявилося, що у наданих заявницею документах є суттєві розбіжності: а саме: в паспорті заявниці її прізвище вказано «[PERSON]», що відповідає дійсності. А у договорі купівлі-продажу жилого будинку [ADDRESS], від 01.12.1999 року, зареєстрованого в реєстрі за №2068, прізвище заявниці вказано як «[PERSON]», тобто прізвище заявниці вказано невірно, внаслідок чого заявниця не має можливості зареєструвати в реєстрі речових прав на нерухоме майно та відчужити належний їй житловий будинок, тому змушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Заявниця подала до суду заяву, в якій підтримує заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на обставини, викладені в заяві, і просить справу розглянути без її участі. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши документи справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що у позивача є у власності житловий будинок [ADDRESS]. При зверненні до нотаріуса для оформлення договору купівлі-продажу вказаного домоволодіння, нотаріусом було рекомендовано виготовити кадастровий номер земельної ділянки під будинком та зареєструвати право власності на житловий будинок в реєстрі речових прав на нерухоме майно. Заявниця, звернувшись до державного реєстратора з метою внесення відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отримала відмову(а.с.9), так як виявилося, що у наданих заявницею документах є суттєві розбіжності: а саме: в паспорті заявниці серії [NUMBER](а.с.3), виданого 17.08.1996 року Городищенським РВ УМВС України в Черкаській області, її прізвище вказано «[PERSON]», що відповідає дійсності. А у договорі купівлі-продажу жилого будинку [ADDRESS] від 01.12.1999 року(а.с.5), зареєстрованого в реєстрі за №2068(бланк серії АВЕ №306225), прізвище заявниці вказано як «[PERSON]», тобто прізвище заявниці вказано невірно, внаслідок чого заявниця не має можливості зареєструвати в реєстрі речових прав на нерухоме майно та відчужити належний їй житловий будинок. Таким чином, в зв'язку з наявністю помилки в написанні прізвища заявниці в договорі купівлі-продажу жилого будинку, заявниця позбавлена можливості розпорядитися належним їй майном. З довідки Новостародубської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області №1909 від 11.07.2017 року(а.с.10) вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає з 2000 року за адресою: [ADDRESS], та згідно погосподарської книги [PERSON] дійсно являється головою домогосподарства та власником житлового будинку [ADDRESS]. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народженням цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Встановити іншим шляхом, крім судового, цей факт неможливо. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу тягне для заявника юридичні наслідки, а саме, дає змогу розпорядитися належним їй майном шляхом посвідчення договору купівлі-продажу. На підставі викладеного суд вважає, що заяву слід задовольнити. На підставі п.6 ч.1 с.256 ЦПК України та

Outcome: approved