Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із даною заявою в якій просила встановити факт свого постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року. В обґрунтування заяви зазначила, що з 20 травня 1988 року по 07 серпня 1991 року вона постійно мешкала в м.Харкові та була прописана за адресою [ADDRESS] . За сімейними обставинами в 1991 році вона виїхала до Росії. На даний час вона планує постійно мешкати в Україні разом зі своїм сином і встановлення даного юридичного факту необхідно їй для отримання громадянства України. Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав та показав, що заявниця народилася у Павлодарській області, а з 1988 року по [INFO] проживала та була зареєстрована у [ADDRESS] , що підтверджується довідкою форми А та карткою прописки. Після розпаду СРСР заявниця вихала до Росії, отримавши паспорт, а старий паспорт з реєстрацією було вилучено. Син заявника, який не мешкав в Україні звернувся до ГУ ДМС щодо можливості отримання громадянства України, т.я. його мати проживала до 1991р. на Україні і якому було роз`яснено, що про це має бути рішення суду. Звертатися до суду може тільки мати-заявник по справі, яка також бажає отримати громадянство України. В подальшому просив розглядати справу у його відсутність. Представник заінтересованої особи: Холодногірського РВ у м.Харкові ГУ ДМС України в Х/О не заперечувала проти задоволення заяви, оскільки до заяви додані докази про проживання заявника на Україні, а саме карта реєстрації та довідка про проживання. В подальшому просила розглядати справу у її відсутність. Суд вислухавши думку представника заявника, представника заінтересованої особи перевіривши матеріали справи, вважає що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно з ч.ч.1,2,3 ст.12 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч.1,3 ст.13, ч.1 ст.49 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Сторони користуються рівними процесуальними правами. Відповідно до ст. 76, ч.1,2,3 ст.77,79,80 ЦПК України: Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За ч.1,5,6 ст.81, ст.89 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно приписів п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 ст.315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, так як від встановлення даного факту залежить виникнення, зміна або припинення його особистих майнових прав, в даному випадку реалізація права на отримання громадянства України. Іншим чином (поза судовим шляхом) реалізувати своє право щодо підтвердження факту проживання заявник позбавлена, т.я. паспорт СРСР було вилучено. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно повторного свідоцтва про народження (переклад) від 27.11.1991р. у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася [PERSON] .(а.с.8) Відповідно до повторного свідоцтва про народження (переклад) батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] .(а.с.12) Як вбачається з перекладу паспорта громадянина Російської Федерації [NUMBER] виданого ВВС району яки манка міста [PERSON] народилась [INFO] в смт.Щербакти, Щербактинського району Павлодарської області. Згідно повторного свідоцтва про народження (переклад) від 29.06.2004р. у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився [PERSON] , про що вчинено запис за №183.(а.с.10) Як вбачається з форми «А» [PERSON] , [INFO] , уродженка Павлодарської області була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] з 20.05.1988р. по 07.08.1991р.(а.с.6) Відповідно довідки КП «Жилкомсервіс» від 11.10.2019р. мати [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , згідно архівної картотеки була постійно зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 20.05.1988р. по 07.08.1991р. та виписана за власним бажанням.(а.с.5) Згідно договору довічного утримання посвідченого державним нотаріусом 2-ї ХДНК Мороз Г.І. в р.№2-3580 [PERSON] передала у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] , а [PERSON] зобов`язався довічно утримувати [PERSON] [PERSON] 28.11.2019р. уклав договір найму житла з [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Як вбачається з відповіді Холодногірського РВ у м.Харкові ГУ ДМС України в Х/О від 15.02.2020 р. на адресу представника заявника однією з підстав набуття громадянства України за територіальним походженн6ям відповідно до ст.8 Закону України «Про громадянство України» є постійне проживання особи, або визначених цією статтею Закону кровноспоріднених родичів на території України до 24 серпня 1991р. Вказаний факт має бути доведений документально. Однак документом, який має доводити факт постійного проживання до зазначеної дати, як правило виступає картка прописки форми 16, по-квартирна картка форми 17, або будинкові господарчі книги та інші документи, що підтверджують вищезазначені правовідносини. Наразі видача та зберігання таких карток законодавством не врегульована. Разом з тим, відповідно до п.44 порядку, у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991р. на території України, подається відповідне рішення суду, та вищезазначені документи можуть слугувати підтвердженням факту постійного проживання тієї чи іншої особи та додатковим аргументом під час винесення рішення про встановлення факту, що має юридичне значення. (а.с. 34) Вказані документи: картка форми «А», довідка КП «Жилкомсервіс» від 11.10.2019р. підтверджують факт постійної реєстрації та проживання [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] з 20.05.1988р. по [INFO] р. При таких обставинах суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Заявник не наполягає на стягненні судових витрат, передбачених ст.141 ЦПК України, у зв`язку з чим суд такі витрати не стягує. На підставі викладеного,

Outcome: approved