Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

Заявниця звернулась до суду та просить встановити факт прийняття спадщини за заповітом [PERSON] після смерті [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що проживала із [PERSON] однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та мали бюджет, строком понад п`ять років до дня його смерті та відкриття спадщини. За життя [PERSON] заявниця разом з ним доглядали за [PERSON] , як за його життя, так і доглядали за його могилою після смерті в с. Бурімка Ічнянського району, так як його було поховано на малій батьківщині. [INFO] помер [PERSON] , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції видано Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , про що 19 жовтня 2012 року здійснений відповідний актовий запис за № 2747. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.06.2013 року встановлено факт проживання [PERSON] зі [PERSON] однією сім`єю, як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу до дня смерті останнього, тобто понад п`ять років до часу відкриття спадщини, та визнано за [PERSON] , право на спадкування майна [PERSON] . Цим же рішенням суду було усунуто [PERSON] (єдину спадкоємницю) від права на спадкування за законом майна [PERSON] . На даний час єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є заявниця. На підставі Заочного рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.06.2013 року на ім`я [PERSON] державним нотаріусом 31.07.2013 року видано Свідоцтво про право на спадщину за законом. Про те, що [PERSON] має у власності успадковані ним раніше неоформлені земельні ділянки заявниця дізналася випадково перебираючи документи - заповіти, свідоцтва. В той же час, в Свідоцтві про право на спадщину до складу спадкового майна, що перейшло [PERSON] в порядку спадкування, не було включено земельні ділянки на території колишньої Бурімської сільської ради, а на даний час Ічнянської об`єднаної територіальної громади Ічнянського району Чернігівської області, що належали в порядку спадкування за законом та за заповітом померлому, що пов`язано з наступним. За життя [PERSON] перебував у шлюбі із [PERSON] до дня її смерті [INFO] . Батько дружини [PERSON] . [PERSON] проживав разом з ними. Про ці факти свідчить довідка Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради №1697 від 22.05. 2017р. Останні роки дружина [PERSON] дуже хворіла. [PERSON] також хворів та був похилого віку. [PERSON] теж на той час був уже на пенсії (звільнений наказом командира частини від 24.03.2000 р. № 8 о/с за станом здоров`я в запас по ст. 46 пункту «в» Тимчасового положення. Будучи хворим - він, маючи психічні розлади, ще й доглядав за двома хворими. В період ускладнень хвороби дружини та [PERSON] вони разом з [PERSON] узгодили рішення про направлення для проживання з 17.08.2007р. в Чернігівський геріатричний пансіонат [PERSON] , де йому надавалась б кваліфікована медична допомога та забезпечувався надійний побутовий та сторонній догляд. Там він проживав до своєї смерті. Померлий [PERSON] , за життя отримав на підставі заповіту ВЕХ № 112645 від [PERSON] , разпорядження на випадок його смерті, все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на момент його смерті було йому належним, посвідченого державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Завалієвим А. А. 24 вересня 2007 року і зареєстрований в реєстрі за № 3-2174, у приватну власність земельну ділянку площею 6,1715 га (5,8679 га ріллі та 0,3036 га пасовища) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території колишньої Бурімської сільської ради, а на даний час Ічнянської об`єднаної територіальної громади Ічнянського району Чернігівської області, кадастровий номер 7421782000050000253. За життя [PERSON] та [PERSON] , заявниця разом зі [PERSON] неодноразово їздили та провідували [PERSON] у пансіонаті, декілька разів на місяць у вихідні дні забирали його додому поїсти домашньої їжі, прийняти душ та переодягнутись. В пансіонаті [PERSON] отримував необхідну та своєчасну кваліфіковану медичну допомогу, був забезпечений надійним санітарним доглядом, а всім іншим по потребі забезпечували його заявниця зі [PERSON] , постійно відвідували [PERSON] , цікавились станом його здоров`я, приносили їжу, одяг, інші речі тощо. [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Виконавчим комітетом Бурімської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області від 04 січня 2011 року. [PERSON] та заявниця поховали [PERSON] на батьківщині в с. Бурімка Ічнянського району, доглядали за його могилою після смерті, мали наміри встановити пам`ятник на його могилі та могилі тещі - дружини [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. До складу спадщини за заповітом входили всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю, [PERSON] , на момент відкриття спадщини, зокрема право на земельну ділянку, яка була йому надана на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 111831. За життя [PERSON] і після його смерті [PERSON] неодноразово їздив до с. Бурімки Ічнянського району та до м. Ічні Чернігівської області для отримання зерна за оренду земельної ділянки (паю) [PERSON] від орендаря Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер» (м. Ічня, вул. Жовтнева, Чернігівська обл., Ічнянський р-н, 12а,). Тобто він фактично користувався земельною ділянкою [PERSON] після його смерті. 16.05.2017 року заявниця звернулась до державного нотаріуса Першої чернігівської державної нотаріальної контори Чуприненко О.В. з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельні ділянки, що знаходяться на території колишньої Бурімської сільської ради, а на даний час Ічнянської об`єднаної територіальної громади Ічнянського району Чернігівської області, які належали [PERSON] . Державний нотаріус Чуприненко О.В. постановою № 2870\\02-31 від 16.05.2017 року відмовив у вчиненні нотаріальних дій із-за неприйняття спадщини [PERSON] . Заявниця зазначає, що [PERSON] не мав змоги належним чином оформити прийняття спадщини із-за своїх хвороб - психічних розладів, спричинених військовою службою в конвойному батальйоні МВС охороною жіночої тюрми, а також гіпертонії, стенокардії, аритмії, атеросклеротичного кардіосклерозу, ішемічної хвороби, серцевої недостатності, порушень ритму, шлуночкової екстрасистолії, хворобливого потягу до алкоголю. В нього були постійно присутні такі психічні розлади, як емоційні - повторювані негативні думки про себе та про навколишніх, дратівливість і прояви злості до себе або навколишніх людей, яка інколи різко змінювалась на жалість, так і фізіологічні - безсоння, зміна апетиту, фізичні болі - головні, серцеві, підвищені сексуальні потреби, соціальні ознаки - зловживання алкоголем, відсутність життєвих інтересів. На останок життя у нього декілька разів були судоми та інсульт, викликали швидку. Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть № 00020724752 від 07.08.2018 року причиною смерті [PERSON] є алкогольна кардіоміопатія. Із-за своєї хвороби, за час свого життя померлий [PERSON] не встиг вступити в спадщину за заповітом та здійснити державну реєстрацію права власності на зазначені земельні ділянки та виготовити на власне ім`я Державні акти на право власності на земельні ділянки. В судове засідання заявниця не з`явилась, подала до суду заяву з проханням розглянути справу в її відсутність, заяву підтримує, представник заінтересованої особи просить суд розглянути справу без участі представника та покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1233 Цивільного кодексу України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Відповідно до заповіту ВЕХ № 112645 [PERSON] зробив розпорядження на випадок своєї смерті та все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на момент його смерті було йому належним заповів [PERSON] . Заповіт посвідчено державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Завалієвим А.А. 24 вересня 2007 року і зареєстрований в реєстрі за № 3-2174. З матеріалів справи вбачається, що померлий [PERSON] за час свого життя не встиг вступити в спадок із-за своїх хвороб, так як був частково недієздатним та здійснити державну реєстрацію прав на земельні ділянки та виготовити Державні акти на право власності на земельні ділянки. Він хоч не оформив прийняття спадщини, але й не відмовився від неї. Нормою статті 1296 передбачено право спадкоємця на одержання свідоцтва про право на спадщину, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Стаття 1268 ЦКУ зазначає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1235 ЦКУ передбачається право заповідача при посвідченні заповіту на призначення спадкоємцями конкретних осіб. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. З ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Відповідно до п.2 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 16.05.2013р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» поважною причиною пропуску зазначеного строку є тривала хвороба. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Враховуючи викладене вище, заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved