Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

Заявниця звернулась до суду в порядку окремого провадження із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника [PERSON], у якій просила суд визнати її та її дітей постраждалими; винести обмежувальний припис на строк до 6 місяців стосовно кривдника [PERSON], яким: 1) заборонити перебування в місці її проживання [INFO]; 2) заборонити вести смс-листування, телефонні переговори з нею та дітьми, та контактувати з ними через інші засоби звязку особисто або через третіх осіб; 3) заборонити спілкування з її батьками та постраждалими дітьми; 4) заборонити наближатися на визначену судом відстань до її місця проживання, місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць відвідування постраждалою особою; 5) заборонити переслідувати її та її дітей та в будь-який спосіб спілкуватися з ними. Заява мотивована тим, що заявниця перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 05.09.2015 по 08.11.2016. Сіпльних дітей та спільного майна не мають. Від попереднього шлюбу заявниця має двох малолітніх синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Незважаючи на розлучення, [PERSON] періодично вчиняє стосовно неї та її дітей психологічне насильство: неодноразово ображав та принижував її та дітей, погрожував каліцтвом, кривдить її родичів і друзів, щоб прогнати їх, перешкоджає їй підтримувати відносини з родичами та друзями, принижує на публіці. У стані алкогольного спяніння телефонує та ображає нецензурними словами, а коли вона не відповідає на дзвінки, надсилає смс-повідомлення з погрозами підпалити будинок разом з нею та дітьми. У судовому засіданні заявниця підтримала заяву та просила її задовольнити, зазначивши у вступному слові, що під час шлюбу проживала разом з [PERSON] у належному їй будинку за адресою: с. Покровське Решетилівського району Полтавської області, вул. Полтавський шлях, 17. Після розлучення і до листопада 2018 року [PERSON] продовжував проживати у її будинку. Під час спільного проживання він неодноразово застосовував психологічне насильство щодо неї та її дітей, погрожував розправою. Таке насильство продовжується і до цього часу, але під час телефонних розмов або у смс-повідомленнях. Діти налякані. З цього приводу декілька разів зверталась в поліцію. Представник заінтересованої особи органу опіки та піклування в особі Решетилівської РДА у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви, пояснивши, що службою у справах дітей Решетилівської РДА при перевірці умов проживання малолітніх дітей заявниці встановлено, що заявниця належним чином здійснює виховання дітей. Щодо протиправної поведінки [PERSON] відомості відсутні. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно п.3 ч.7 ст. 128 ЦПК України, про причини незявлення суду не повідомив. Суд, вислухавши учасників справи, покази свідка, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі фактичні обставини справи та відповідні ним правовідносини. [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [INFO], що підтверджується копією паспорту заявниці (а.с.4). [PERSON] згідно довідки Покровської сільської ради Решетилівського району від 06.03.2019 зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.37). Заявниця та кривдник [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.09.2015 по 08.11.2016, що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб та про розірвання шлюбу (а.с.5, 6). Заявниця має малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], батьком яких згідно копії свідоцтв про народження є [PERSON] (а.с.7, 8). [PERSON] неодноразово застосовувалось домашнє насильство відносно заявниці та її дітей, яке полягало у словесних образах, погрозах, приниженні, залякуванні, що викликали у неї побоювання за свою безпеку та безпеку дітей, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та дітей. Так, свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що є хрещеним батьком малолітнього [PERSON]. У листопаді 2018 року [PERSON] попросилася пожити у нього декілька днів, бо приїхав [PERSON] у її будинок, перебував у стані алкогольного спяніння, дуже налякав дітей, тому вона з дітьми ночувала у бібліотеці за місцем роботи. Коли діти прийшли до його будинку, були дуже налякані. Старший Дмітрій розповідав, що [PERSON] був дуже пяний, кричав, висловлювався нецензурною лайкою, ображав їх та їх матір. Через декілька днів [PERSON] залишив будинок заявниці, але йому також надсилав смс-повідомленням з погрозами вбивством. Зазначене також підтверджується копіями висновків Решетилівського ВП Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області від 03.01.2017, 02.05.2017, 24.12.2017, 05.12.2018 за результатами перевірки звернень заявниці щодо протиправної поведінки [PERSON] (а.с.44-64). Так, 30.12.2016 заявниця зверталась до органів поліції з приводу того, що колишній чоловік [PERSON] через вікно намагається залізти до її будинку (а.с.44). 10.04.2017 заявниця зверталась до поліції з приводу того, що [PERSON] на вулиці у с. Покровське Решетилівського району ображав її нецензурною лайкою, буянив, неадекватно себе поводив (а.с.48). 22.12.2017 заявниця повідомила органи поліції про те, що [PERSON] ображав її нецензурною лайкою та наніс їй тілесні ушкодження, які вона вважає незначними, тому від проходження судово-медичної експертизи відмовилась (а.с.53). 19.11.2018 у повідомленні [PERSON] зазначила, що [PERSON] застосовує щодо неї домашнє насильство, яке полягає у надсиланні смс-повідомлень з погрозами підпалити будинок разом з нею та дітьми, образами та залякуванням (а.с.60). За наслідками перевірки органами поліції проведено профілактичні бесіди із кривдником, протоколи про адміністративні правопорушення не складались. З акту обстеження умов проживання, складеного 21.02.2019 службою у справах дітей Решетилівської РДА, та висновку оцінки потреб сімї, складеного директором РЦСССДМ 25.02.2019, вбачається, що заявницею створені належні умови проживання, виховання малолітніх [PERSON] Дмітрія та [PERSON]; родина перебувала на обліку РЦСССДМ у 2015 році у звязку з періодичними конфліктами між [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу; після розлучення [PERSON] періодично повертається та погрожує родині (а.с.40-42). Відповідно до п.3, 4, 14, 17 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон № 2229-VIII) домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. \~Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоровю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Згідно п.7 ч.1 ст.1 Закону № 2229-VIII обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обовязків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Частинами 2,\~3,\~4\~статті 26 Закону № 2229-VIII визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обовязків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є обєктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб. Рішення про\~видачу обмежувального\~припису або\~про відмову\~у видачі\~обмежувального припису\~приймається на\~підставі оцінки\~ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. З огляду на положення\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у\~КУпАП\~та\~КК України), а є тимчасовим заходом, який виконує захисну та запобіжну функцію, і направлений на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом. Враховуючи усі надані заявницею докази, з огляду на встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість ризиків вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці та її дітей, а тому є необхідність видачі обмежувального припису шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов'язків, встановлених\~ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», зокрема, 1) заборонити перебування в місці проживання заявниці по вул. Полтавський шлях, буд. 17, с.Покровське Решетилівського району Полтавської області; 2) заборонити вести смс-листування, телефонні переговори з нею та дітьми, та контактувати з ними через інші засоби звязку особисто або через третіх осіб; 3) заборонити спілкування із заявницею та її дітьми; 4) заборонити наближатися на визначену судом відстань до місця проживання (перебування) заявниці та дітей, місця роботи заявниці, місця навчання дітей, інших місць відвідування заявницею та її дітьми. Визначаючи обмеження кривднику наближатися до заявниці та її дітей, суд вважає доцільним визначити безпечну відстань 100 метрів. Строк дії обмежень, з урахуванням характеру та тривалості насильства, суд вважає виправданим у шість місяців. Разом з тим, заявницею заявлено вимогу про винесення обмежувального припису, яким, в тому числі, заборонити спілкування з її батьками; заборонити переслідувати її та її дітей та в будь-який спосіб спілкуватися з ними. Застосування обмежувального припису шляхом заборони кривднику спілкуватись з батьками заявниці є необґрунтованим, оскільки суду не надано доказів на підтвердження застосування насильства щодо них. Заборона переслідувати її та її дітей та в будь-який спосіб спілкуватися з ними охоплюється наведеними вище обмеженнями, які суд визнав обґрунтованими. Отже, в цій частині вимоги заяви не підлягають задоволенню. В силу ч. 3\~ст.\~350-5\~ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4ст.\~350-6\~ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: partial