Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що 30 січня 2015 року помер її батько [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Останнім місцем проживання та місцем відкриття спадщини є с. Бузинове Іванівського району Одеської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельних ділянок. Строку, встановленого ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини заявницею пропущено не було, оскільки на час відкриття спадщини вона постійно проживала разом із спадкодавцем та відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що спадщину прийняла, про відмову від останньої не заявляла. Оформити спадкове майно заявниця в нотаріальному порядку не може, оскільки у правовстановлюючих документих державних актах на земельну ділянку наявні орфографічні помилки у написанні прізвища власника, а саме: замість правильного «Мелетійович» записано невірно «Милетійович», що не збігається із записом у свідоцтві про смерть. Виправити дану помилку в правовстановлюючих документах не має можливості, оскільки відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. За таких обставин заявниця змушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності Державних актів на право власності на земельну ділянку . Заявниця на заявлених вимогах наполягала, про що написала заяву та просила справу слухати у її відсутність. Відповідно до ч.1 ст.197 ЦПК України - в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу. Суд, приймаючи до уваги заяву\~заявника,\~\~дослідивши матеріали справи, якими заявник обґрунтовує свої вимоги вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки вона обґрунтована та підтверджується матеріалами справи. Згідно частини 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~\~ Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено та заявницею доведено ті обставини, що 30 січня 2015 року помер батько заявниці [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Останнім місцем проживання та місцем відкриття спадщини є с. Бузинове Іванівського району Одеської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельних ділянок. Строку, встановленого ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини заявницею пропущено не було, оскільки на час відкриття спадщини вона постійно проживала разом із спадкодавцем та відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що спадщину прийняла, про відмову від останньої не заявляла. Оформити спадкове майно заявниця в нотаріальному порядку не може, оскільки у правовстановлюючих документах наявна орфографічна помилка у написанні прізвища власника, а саме: замість правильного «Мелетійович» записано невірно «Милетійович», що не збігається із записом у свідоцтві про смерть. Згідно п.6 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. У відповідності із ч.2 ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не приймаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх змісту. У відповідності із п.4 ч.1 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Організація, яка видала правовстановлюючий документ - державний акт на право приватної власності на землю, не має можливості внести до нього відповідні виправлення, оскільки згідно із п.2.9 «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі» - виправлення та внесення змін до вказаних документів не допускаються. Згідно з п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя , по батькові, місце і час народження якої , зазначені в документі, не збігаються з ім»ям , по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявнику подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація , яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Для того щоб оформити спадщину та використовувати земельну ділянку на свій розсуд відповідно до її цільового призначення, заявниці необхідно у судовому порядку встановити факт належності правовстановлюючих документів Державних актів на право приватної власності на землю . Факт, про встановлення якого просить заявниця має для неї юридичне значення, оскільки від його встановлення залежить виникнення громадянських прав особи. Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилалася заявниця, обґрунтовуючи свої вимоги, доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, тому суд вважає за необхідне винести рішення, яким встановити, факт належності правовстановлюючого документу.

Outcome: approved