Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження дитини [PERSON], який народився 25 лютого 2016 року у місті Донецьку в Україні. В обґрунтування вимог пояснила, що 25 лютого 2016 року, вона, не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, народила сина в «Центральній міській клінічній лікарні №6 міста Донецька». Вказані обставини підтверджуються медичним свідоцтвом про народження №189 від 25.02.2016 року, випискою з медичної карти стаціонарного хворого №1173 та обмінною картою з пологового будинку. При зверненні [PERSON] до [PERSON] відділу ДРАЦС РС Маріупольського МУЮ у Донецькій області для реєстрації дитини та отримання свідоцтва про народження, їй було відмовлено, оскільки на підставі предявлених нею документів, оформлених закладом, що розташований на тимчасово окупованій території, це здійснити неможливо. У звязку з цим, заявниця звернулася до суду для вирішення спірного питання. Встановлення факту народження дитини необхідно для здійснення належної його реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану, що забезпечить в подальшому особисті права дитини. Заявниця надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання заявлених вимог. Представник заявниці вимоги заяви підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу без її участі. Представник заінтересованої особи - [PERSON] відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції просив провести засідання за його відсутності та вирішити справу на розсуд суду. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2\~ст.197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 лютого 2016 року [PERSON], [INFO], громадянка України, не перебуваючи у шлюбі, народила сина, дитина народилася живою, вагою 3220г. Вказані обставини підтверджуються медичним свідоцтвом про народження №189 від 25.02.2016 року, виданим КЗ «Центральна міська клінічна лікарня №6 міста Донецька», за формою первинної облікової документації №103/у, затвердженого міністерством охорони здоровя міста Донецька. У матеріалах справи також містяться медичні довідки, зокрема, виписка з медичної карти стаціонарного хворого №1173 та обмінна карта з пологового будинку, які відображають відомості про породіллю та новонародженого хлопчика. [PERSON] відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області за вих.№169/4.2-06-116 від 29 березня 2016 року [PERSON] було відмовлено у реєстрації народження дитини, оскільки предявлені нею медичні документи не відповідають встановленій законодавством формі. Так, реєстрація дитини проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження (або дубліката) форма №103/о, затвердженого наказом МОЗ України від 08.08.2006 року №545, на яких проставлено кутовий штамп та кругла печатка лікарської установи, яка видає свідоцтво. Медичні документи, оформлені медичними закладами, які розташовані на тимчасово неконтрольованій території вказують на те, що відсутнє їх підпорядкування згідно із відомчою підпорядкованістю, що ставить під сумнів легітимність оформлення вказаних документів. Враховуючи це, в даному випадку єдиною підставою для державної реєстрації народження є рішення суду. Згідно ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до ст.7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно з вимогами частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, е недійсним і не створює правових наслідків. Приписами п.1 та п.7 ч.1ст.256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, а відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до ч.3, ч.4 ст.257-1 ЦПК України, у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. З огляду на викладене, суд вважає, що для проведення державної реєстрації народження дитини є об'єктивні перешкоди, а отже, з метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявниця та її дитина, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення поданої заяви.

Outcome: approved