Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

Заявниця звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 04 липня 2008 року вона уклала шлюб із [PERSON], який зареєстрували у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного правління юстиції у м. Києві, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 637 від 04 липня 2008 року. Даний факт підтверджує Свідоцтво про одруження від 04 липня 2008 року серії [NUMBER]. Від шлюбу у них є двоє малолітніх дітей: син [PERSON], який народився [INFO] року, що підтверджує Свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 09.12.2008 року, та син [PERSON], який народився [INFO] року, що підтверджує Свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 14.12.2008 року. Протягом останніх двох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Так, в період з листопада 2014 року по лютий 2016 року Відповідач взагалі не проживав в Україні, а працював і проживав у місті Баку, Азербайджанська Республіка. Після повернення Відповідача до України вони не спілкуються між собою без грубості та сварки, а це в першу чергу негативно впливає на розвиток дітей. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сім'ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. З його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стають їхні малолітні діти, що тяжким чином впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє їй та їм душевні страждання. Крім того, з метою нав'язати їй своє бачення проблемних питань Відповідач іноді припускається до аморальних вчинків, будучи в агресивному стані допускає фізичні образи що виражається в рукоприкладстві, навіть в присутності їхніх дітей. Між ними втрачена довіра, кожен з них приймає рішення самостійно. Крім того, ними з початку жовтня 2016 року до теперішнього часу не ведеться спільне господарство, вони не проживають разом. Шлюбні відносини між ними фактично припиненні з жовтня 2016 року. Вважає, що подальше спільне сімейне життя, примирення і збереження сім'ї неможливим з вищезазначених причин. Відповідач погоджується, щоб молодший син [PERSON] постійно проживав і виховувався нею. До теперішнього часу вона та Відповідач не дійшли згоди щодо місця проживання старшого сина, [PERSON]. [INFO] року Відповідач після чергової сварки забрав [PERSON], взяв деякі його речі, їй сказав, що погуляє з сином, а натомість, відвіз [PERSON] в місто Костянтинівку Донецької області та залишив його своїй матері, [PERSON], яка проживає по [ADDRESS]. За цією ж адресою зареєстрований сам Відповідач та їхні діти. Зазначає, що хоча діти зареєстровані за вказаною вище адресою, вони ніколи в місті Костянтинівка фактично не проживали, а лише приїздили разом з нею відвідати [PERSON], яка є їх бабусею. Від свого народження діти, як [PERSON], так і [PERSON], проживали разом з нею. Саме вона завжди займалась їх вихованням. 15 жовтня 2016 року Відповідач в телефонній розмові повідомив їй, що він залишив [PERSON] зі своєю матір'ю [PERSON], а сам повернувся до міста Києва, де на даний час шукає роботу. Вважає, що в інтересах обох дітей проживати саме з нею. Її діти від народження перебували разом з нею, є малолітніми, їм 7 та 3 роки, а тому в такому віці вони обов'язково потребують материнського піклування і догляду, з чим вона чудово справляється. Вона має постійне місце проживання за вказаною адресою, має добрі житлові умови, має вищу освіту, працює педагогом-психологом дошкільної освіти, має самостійний заробіток. Вона не судима, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягалася, не має хронічних захворювань, на обліку в психоневрологічному та інших диспансерах не перебувала і не перебуває, позитивно характеризується. Відповідач же не має ні постійного місця проживання, ні постійного місця роботи, квартира, куди він відвіз їхнього малолітнього сина, належить його матері [PERSON], в якій вона проживає зі своїм чоловіком від другого шлюбу, який потребує постійного догляду, так як є інвалідом (діагноз - Інсулінозалежний цукровий діабет), а сам Відповідач, з його ж слів, проживає в Києві, де і шукає на даний час житло для оренди. У зв'язку з викладеним, просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], який вони зареєстрували у Відділі реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 637 від 04 липня 2008 року. Визначити місце проживання дітей: [PERSON], який народився [INFO] року, та [PERSON], який народився [INFO] року,- залишити їх проживати разом з нею за адресою: 08200, [ADDRESS]. В процесі розгляду справи до суду надійшла зустрічна позовна заява за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей та сім'ї Ірпінської міської ради, Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради про визначення місця проживання дитини. Позивач за зустрічною позовною заявою [PERSON] мотивує свої вимоги тим, що з жовтня 2016 року спільна дитина Позивача та Відповідача - [PERSON], проживає разом з Відповідачем у справі, батьком дитини - [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. За вказаною адресою, як Відповідач, так і його обидва сина мають зареєстроване місце проживання, що підтверджується довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 4935 від 19.12.2016 року. З того часу, нічого не змінилося, діти досі мають зареєстроване місце проживання за вказаною адресою. Вказана квартира належить на праві особистої приватної власності матері Відповідача - [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу вказаної квартири №1-5642 від 26.10.1992 року. Таким чином, станом на сьогоднішній день, малолітній [PERSON] проживає разом зі своїм батьком у вказаній квартирі. Однак, як зрозуміло з первісної позовної заяви, Позивач та Відповідач, в добровільному (договірному) порядку, не дійшли згоди щодо місця проживання спільного сина. Відповідач, на даний час, проживає разом зі своїм сином - [PERSON]. Він самостійно виховує сина та забезпечує його матеріально, створив дитині якнайкращі умови для проживання та вдосконалює ці умови, піклується про комфортний стан проживання дитини, здійснює фізичний та духовний розвиток дитини, ростить сина в дусі поваги до громадянського суспільства та держави. А отже, він впевнений, що в інтересах дитини є подальше проживання саме з батьком, оскільки, саме йому батько приділяє якнайбільше уваги, адже розлучений з іншим сином - [PERSON], який проживає з Позивачем в м. Ірпінь Київської області. У зв'язку з цим, виходячи, в першу чергу, з якнайкращих інтересів дитини та її бажання проживати з будь-ким із батьків, Відповідач наполягає на з'ясуванні органом опіки та піклування думки сина [PERSON], при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини. Дана думка має бути висловлена дитиною кваліфікованому психологу, який з'ясує думку дитини та її бажання в подальшому проживати з будь-ким з батьків. Отже, як вже було зазначено, батько дитини вважає, що в інтересах його сина - [PERSON] проживати разом з ним, а не з Позивачем. Відповідач матеріально забезпечений, має офіційне місце роботи та стабільний дохід. З 12.09.2016 року Відповідач працює в ТОВ «СоциусГруп» та обіймає посаду Заступника директора з операційної діяльності, що підтверджується довідкою від 05.01.2017 року. Відповідно до наказу № 7-П від 11.10.2016 року, Відповідач працює віддалено, за місцем його постійної реєстрації. Також, Відповідач позитивно характеризується за місцем роботи, не перебуває на обліку в наркологічному та психіатричному диспансері, має задовільний стан здоров'я, не зловживає спиртними напоями та не вживає наркотичних засобів, не палить, до кримінальної відповідальності ніколи не притягався, не має шкідливих звичок. Відповідач дуже любить свого сина та присвячує своє життя його вихованню та розвитку. Відповідач проживає в квартирі, що належить на праві особистої приватної власності його матері, бабусі дитини - [PERSON], яка допомагає Відповідачу у догляді за сином та у його вихованні. Факт проживання у даній квартирі означає, що Відповідачу немає необхідності витрачати, кошти на оренду квартири, і, відповідно, ці кошти він може витрачати на утримання сина. Відповідно до цього, Відповідач, проживаючи разом з сином в даній квартирі вже більше семи місяців, в повному обсязі створив усі належні умови для проживання, нормального та повноцінного розвитку дитини, забезпечив гармонійний розвиток особистості сина, виховує його під опікою та в атмосфері любові та матеріальної забезпеченості. Дані обставини підтверджуються актом обстеження умов проживання від 13.01.2017 року. Таким чином, усе вищезазначене свідчить про належне виконання батьком своїх батьківських обов'язків та створення всіх необхідних умов для повноцінного фізичного та духовного розвитку дитини як повноцінного члена суспільства. Вказане твердження підтверджується педагогічною характеристикою [PERSON] наданою класним керівником за підписом директора навчального закладу, де навчається дитина. Батько в жодному разі не заперечує проти необхідності участі матері в житті та вихованні дитини, а також її утриманні, а тому не збирається створювати будь- яких перешкод у зустрічах матері з сином. Повертаючись до питання інтересів дитини щодо проживання з батьком, варто зазначити, що станом на час проведення судового засідання, дитина вже розлучена з матір'ю більше ніж на сім місяців. Дитина має тісні усталені психологічні та соціальні зв'язки в м. Костянтинівка, як з однокласниками, так і з друзями, з якими постійно спілкується. Дитина звикла до своїх однокласників, вчителів, має друзів, має певні шаблони поведінки, які забезпечують його моральний та психологічний спокій. Таким чином, виїмка (відібрання) дитини з її комфортних умов існування буде стресом для дитини та може суттєво вплинути на її моральний та психологічний розвиток. Зокрема, відповідно до довідки № 01-10-580 від 13.12.2016 року, [PERSON], [INFO], з 18.10.2016 року навчається у 2-А класі Навчально-виховного комплексу «Ліцей із загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів» Костянтинівської міської ради Донецької області. Також, згідно довідки від 18.01.2017 року, [PERSON] тренується в спортивному клубі «Хедоді», шо знаходиться на базі ліцея. Відповідно до довідки № 359 від 18.01.2017 року, син здоровий, на диспансерному обліку не знаходиться. Таким чином, все вищезазначене підтверджує той факт, що батько належним чином виконує свої обов'язки, дитина росте здорова та здобуває необхідну освіту та рівень знань, що відповідають його віку, навчається в школі, займається в спортклубі, та як було зазначено, має тісні соціальні і психологічні зв'язки. У зв'язку з викладеними обставинами просить визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON], [INFO], разом з його батьком - [PERSON], [INFO], уродженця міста Костянтинівка Донецької області, за адресою: [ADDRESS]. Відповідач за зустрічним позовом та його представник в судове засідання не з'явився. Подали до суду заяву з проханням залишити зустрічну позовну заяву без розгляду. Первісний позов підтримують та просять слухати справу без їх участі. Позивач за первісним позовом в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву якою свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила їх задоволити. Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з'явися. Подав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі за наявними матеріалами в справі. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає первісний позов таким, що підлягає до задоволення, а зустрічна позовна заява залишенню без розгляду по слідуючих підставах: Судом встановлено, що 04 липня 2008 року позивач [PERSON] уклала шлюб із [PERSON], який зареєстрували у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного правління юстиції у м. Києві, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 637 від 04 липня 2008 року. Даний факт підтверджує Свідоцтво про одруження від 04 липня 2008 року серії [NUMBER]. Від шлюбу у сторін є двоє малолітніх дітей: син [PERSON], який народився [INFO] року, що підтверджує Свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 09.12.2008 року, та син [PERSON], який народився [INFO] року, що підтверджує Свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 14.12.2008 року. Протягом останніх двох років сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Так, в період з листопада 2014 року по лютий 2016 року Відповідач взагалі не проживав в Україні, а працював і проживав у місті Баку, Азербайджанська Республіка. Після повернення Відповідача до України вони не спілкуються між собою без грубості та сварки, а це в першу чергу негативно впливає на розвиток дітей. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стають їхні малолітні діти, що тяжким чином впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє їй та їм душевні страждання. Між ними втрачена довіра, кожен з них приймає рішення самостійно. Крім того, ними з початку жовтня 2016 року до теперішнього часу не ведеться спільне господарство, вони не проживають разом. Шлюбні відносини між ними фактично припиненні з жовтня 2016 року. Вважає, що подальше спільне сімейне життя, примирення і збереження сім'ї неможливим з вищезазначених причин. Відповідач погоджується, щоб молодший син [PERSON] постійно проживав і виховувався нею. До теперішнього часу Позивачка та Відповідач не дійшли згоди щодо місця проживання старшого сина, [PERSON]. [INFO] року Відповідач після чергової сварки забрав [PERSON], взяв деякі його речі та відвіз [PERSON] в місто Костянтинівку Донецької області та залишив його своїй матері, [PERSON], яка проживає по [ADDRESS]. За цією ж адресою зареєстрований сам Відповідач та їх діти. Хоча діти зареєстровані за вказаною вище адресою, вони ніколи в місті Костянтинівка фактично не проживали, а лише приїздили разом з нею відвідати [PERSON], яка є їх бабусею. Від свого народження діти, як [PERSON], так і [PERSON], проживали разом з позивачкою. Саме вона завжди займалась їх вихованням. 15 жовтня 2016 року Відповідач в телефонній розмові повідомив їй, що він залишив [PERSON] зі своєю матір'ю [PERSON], а сам повернувся до міста Києва, де на даний час шукає роботу. Суд вважає, що в інтересах обох дітей проживати саме з Позивачкою. Її діти від народження перебували разом з нею, є малолітніми, їм 7 та 3 роки, а тому в такому віці вони обов'язково потребують материнського піклування і догляду, з чим вона справляється. Вона має постійне місце проживання за вказаною адресою, має добрі житлові умови, має вищу освіту, працює педагогом-психологом дошкільної освіти, має самостійний заробіток. Вона не судима, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягалася, не має хронічних захворювань, на обліку в психоневрологічному та інших диспансерах не перебувала і не перебуває, позитивно характеризуюся. Відповідач же не має ні постійного місця проживання, ні постійного місця роботи, квартира, куди він відвіз їхнього малолітнього сина, належить його матері [PERSON]. Згідно ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, то спір між ними вирішується судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 158 СК України, орган опіки та піклування вирішує спір щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї. Стаття 141 СК України передбачає рівні права та обов'язки батьків щодо дитини (дітей). На підставі вищевикладеного, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. Згідно ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: 5) позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. У звязку з тим, що від Позивача за зустрічним позовом надійшла заява про залищення позову без розгляду - суд залишає позов [PERSON] до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей та сім'ї Ірпінської міської ради, Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради про визначення місця проживання дитини, без розгляду. Виходячи із вищевикладеного ст. ст. 141, 158, 161 СК України,

Outcome: approved