Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

Заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини. Їй на праві приватної власності належить земельна ділянка, загального розміру 2,800 га, розташована на території Приміської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю від 28.08.2002 року, серії І - ДП № 117288, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 968, виданим на підставі розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації ради народних депутатів № 283-р від 29.07.2002 року. Необхідність встановлення вказаного юридичного факту виникла в зв`язку з тим, що у вказаному правовстановлюючому документі при видачі Державного акту була допущена помилка в Державному акті на право приватної власності на землю, а саме: видано на гр. [PERSON] . Однак, її прізвище правильно пишеться « [PERSON] ». Наявність вищезгаданої норми чинного закону свідчить про неможливість відновлення документів в органах державної влади - відділі Держкомзему, оскільки відділ не уповноважений виправляти помилки чи видавати повторно Державні акти. Прізвище, вказане в Державному акті « [PERSON] », вказано з помилками та суперечить її прізвищу, зазначеному в паспорті громадянина України - « [PERSON] ». Наявність вищезгаданої норми чинного закону свідчить про неможливість відновлення документів в органах державної влади - відділі Держкомзему, оскільки відділ не уповноважений виправляти помилки чи видавати повторно Державні акти. Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені наступні факти: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Внаслідок різниці у написанні її прізвища в Державному акті і паспорті громадянина України на теперішній час виникла невідповідність між документом, що посвідчує особу та правовстановлюючим документом на земельний пай, який було видано на ім`я « [PERSON] ». Різниця у написанні її прізвища перешкоджає їй у вільному володінні, користуванні та розпорядженні належною їй земельною ділянкою. Однак, земельна ділянка, кадастровим номером 1222983900:01:007:0342, розташована на території Приміської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю від 28.08.2002 року, серії І-ДП № 117288. Крім того, дана земельна ділянка обліковується в сільській раді, її ділянка здається в оренду, за яку орендар сплачує податки, і які надходять до бюджету Приміської сільської ради. Тому вважає що, оскільки в головному правовстановлюючому документі неправильно зазначено її прізвище, даний факт змушує її звертатись до суду. Заявниця в\~судове засідання\~не прибула,\~подала до\~суду заяву\~про розгляд\~справи за\~своєї відсутності,\~вимоги заяви\~підтримала (а.с.50). Представники заінтересованих осіб до суду також не прибули. Надали заяву про розгляд справи у свою відсутність. Проти задоволення заяви не заперечували (а.с.29-30, 40). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з вимогами п.6. ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як встановлено судом, заявниці на праві приватної власності належить земельна ділянка, загальним розміром 2,800 га, розташована на території Приміської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю від 28.08.2002 року, серії І - ДП № 117288, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 968, виданим на підставі розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації ради народних депутатів № 283-р від 29.07.2002 року (а.с.4). У вказаному правовстановлюючому документі була допущена помилка в Державному акті на право приватної власності на землю, а саме: державний акт видано на гр. [PERSON] . Хоча, прізвище заявниці по справі правильно пишеться « [PERSON] » (а.с.9). Прізвище, вказане в Державному акті, вказано з помилками та суперечить прізвищу заявниці, зазначеному в паспорті громадянина України - « [PERSON] » (а не « [PERSON] »). Внаслідок різниці у написанні прізвища заявниці в Державному акті і паспорті громадянина України на теперішній час виникла невідповідність між документом, що посвідчує особу заявниці, та правовстановлюючим документом на земельний пай, який було видано на ім`я « [PERSON] ». Різниця у написанні прізвища заявниці перешкоджає їй у вільному володінні, користуванні та розпорядженні належною їй земельною ділянкою. Однак, земельна ділянка, кадастровим номером 1222983900:01:007:0342, розташована на території Приміської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю від 28.08.2002 року, серії І-ДП №117288, належить саме заявниці. Крім того, дана земельна ділянка обліковується в сільській раді, здається в оренду, за яку орендар сплачує податки, і які надходять до бюджету Приміської сільської ради. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом, такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з вимогами ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті. Зазначена невідповідність при написанні прізвища заявниці [PERSON] виникла не з її вини. За таких підстав суд вважає за можливе вимоги заявниці задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved