Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що вона є спадкоємицею після смерті бабусі, якій на праві приватної власності належала земельної ділянки площею 0,1213 га. З метою отримання спадщини, вона звернулася до нотаріуса, яка виявила розбіжності в написанні імені померлої бабусі « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Тому просить встановити факт належності [PERSON] , померлій 01 жовтня 2019 року державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП №097626, виданого на підставі рішення виконкому Аульської селищної Ради народних депутатів №88 від 29 грудня 1999 року, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2755. Заінтересована особа - Аульська селищна рада згідно відзиву просять розглянути справу без участі їх представника та задовольнити вимоги заявниці. Суд, дослідивши та вивчивши матеріали справи, дійшов наступного. Померлій [INFO] бабусі заявниці [PERSON] , належала земельна ділянка площею 0,1213 га, розташована на території: [ADDRESS] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП №097626, виданого на підставі рішення виконкому Аульської селищної Ради народних депутатів №88 від 29 грудня 1999 року, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2755. Встановлено, що у Державному акті допущена описка в написанні імені, замість вірного « [PERSON] », невірно вказано « [PERSON] ». Разом з тим, факт належності Державного акту на право приватної власності на землю підтверджується відповідністю інших відомостей, а саме: свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, свідоцтвом про право на спадщину за законом. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»при розгляді справи про встановлення відповідно до ст.351 ЦПКфакту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частина 2 статті 317 Цивільного кодексу України, встановлює, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності з п.6 ч.1 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Факт, що підлягає встановленню, має юридичне значення, тому як заявник має намір розпорядитися своїм майном. Встановлення даного факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документи, які посвідчують факт, що має юридичне значення. Чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Приймаючи до уваги вищезазначене, те, що заявниця не має іншої можливості, аніж в судовому порядку встановити факт, що має юридичне значення, за викладених обставин, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved