Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання. Заявниця посилається на те,що вона, [PERSON], народилася 28 червня 1985 року в с.Драбинівка, Новосанжарського району, Полтавської області . у звязку з тим, що її мати виїхала на заробітки в Росію, позивачка проживала постійно у баби [PERSON] в с.Драбинівка, Новосанжарського району, Полтавської області . Ходила до дитячого садочку в с.Драбинівка, Новосанжарського району, потім у 1991 році пішла до першого класу. З січня 1992 р. по 1993 р. вона проживала з матірю на території Росії. Потім повернулася , закінчила Драбинівську середню школу Новосанжарського району та по даний час проживає на території України . Має на утриманні дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Фактично вона є громадянкою України, так як на момент проголошення Незалежності України (24.08.1991 р.) та набрання чинності Закону України № 2235-ІІІ «Про громадянство України» (13.11.1991 p.) проживала в Україні, але відповідного документа (паспорт громадянки України) про її українське громадянство у неї немає. Встановлення факту її постійного проживання на території України з моменту народження і по даний час, в тому числі і станом на 24 серпня 1991 p., і станом на 13 листопада 1991 p.,їй потрібне для отримання паспорту громадянки України, оскільки на її звернення їй було відмовлено у видачі паспорта через те, що вона не може засвідчити своє перебування у громадянстві України. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватись із фактом постійного проживання на території України в певний час. В судовому засіданні заявниця підтримала заяву та пояснила, що вона, дійсно народилася в с.Драбинівка, Новосанжарського району Полтавської області , відвідувала дитячий садочок, закінчила Драбинівську середню школу Новосанжарського району. В період з січня 1992 року по січень 1993 року проживала з матірю на території Росії, де мати працювала. Після повернення і по даний час проживає на території України. Прохає заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи - Управління державної міграційної служби України в Полтавській області в судовому засіданні проти заяви заперечувала та прохала відмовити в задоволенні заяви.. Вислухавши заявницю, представника зацікавленої особи , допитавши свідків та вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту , в тім числі належності правовстановлюючого документа та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення ,- в порядку окремого провадження. Заявниця посилається на те, що народилася 28.06.1985р. в с.Драбинівка, Новосанжарського району, Полтавської області та до цього часу проживає в Україні, однак, до цього часу не має паспорта громадянина України, чи громадянина іншої держави. З копії свідоцтва про народження серії І-КЕ № 061956 від 23.10.2000 року (виданого повторно) слідує, що [PERSON] народилася 28 червня 1985 року в с.Драбинівка, Новосанжарського району, Полтавської області. (а.с.5). Як вбачається з довідки від 25.03.2004 року , виданої Драбинівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів, [PERSON] у 1994 році прибула до 3-го класу і закінчила 9 класів даної школи (а.с.8). Згідно свідоцтва серії ТА №15147066 від 25.06.2001 року про базову загальну середню освіту вбачається,що [PERSON] закінчила у 2001 році Драбинівську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів Новосанжарського району, Полтавської області. З довідки № 713 від 12.06.2013 року виданої Малоперещепинською сільською радою Новосанжарського району, Полтавської області вбачається, що [PERSON] [INFO] та її дочка [INFO] проживають без реєстрації в с.Мала Перещепина Новосанжарського району з 2002 року і по даний час. ( а.с.11). Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила той факт , що заявниця [PERSON] її однокласниця, проживала в [INFO] у своєї баби [PERSON] У 2001 році закінчила школу. В період з 1992 р. по 1993р. проживала з матірю на території Росії. Після повернення і по даний час проживає в Україні. Свідок [PERSON] мати заявниці, яка має паспорт громадянина України, підтвердила той факт , що її дочка [PERSON] станом на 13.11.1991 року проживала на території України в с.Драбинівка, Новосанжарського району, Полтавської області. З січня 1992 року по січень 1993 р. проживала з нею на території Росії. Після повернення і по даний час проживає в Україні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив той факт, що [PERSON] станом на 13.11.1991 року проживала на території України в с.Драбинівка, Новосанжарського району, Полтавської області у баби [PERSON] З письмових пояснень свідка [PERSON], вбачається, що він станом на 24.08.1991 року по 01.01.1999 року працював в с.Драбинівка Новосанжарського району головним лікарем і громадянці [PERSON], яка там постійно на той час проживала у своєї баби [PERSON], надавав медичну допомогу. ( а.с.34) Суд не має підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених свідками. Даних про яку-небудь зацікавленість свідків в результаті розгляду справи немає, їх покази відповідають і не суперечать обставинам, відомості про які містяться в інших зібраних по справі доказах. Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадяни України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення Незалежності України (24.08.1991 р.) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 р. Відповідно до п. 7 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 р. № 215, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспортів громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 p., проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 р. або 13.11.1991 р. У п. 44 вказаного вище «Порядку провадження...» встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24.08.1991 р. на території, яка стала територією України, для оформлення громадянства України подається відповідне рішення суду. Пунктом і постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 3 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого прядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення та якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно довідки Новосанжарського РС УДМС України в Полтавській області № 1480 від 20.10.2016 року вбачається , що [PERSON] [INFO], дійсно зверталася до Новосанжарського РС УДМС України в Полтавській області із заявою щодо видачі паспорта громадянина України вперше, при досягненні 16-ти річного віку. Проведеною за заявою перевіркою встановлено особу заявника, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави. (а.с.4). Дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, як обґрунтована. Судові витрати залишити за заявницею. На підставі викладеного, ст.ст. 3,5 Закону «Про громадянство України, п.7,35,44 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення паспортів громадянина України,

Outcome: approved