Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з вказаною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що влітку 2016 року вона змушена була разом з неповнолітніми дітьми переїхати з м. Донецьк до м. Лебедина Сумської області з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту. Її чоловік - [PERSON] 17 червня 2016 року помер. Заявниця позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть чоловіка, оскільки він помер в м. Донецьк, а вказана територія України на даний час не контролюється державними органами влади нашої країни. Тому вона звернулася до суду та просить встановити факт смерті [PERSON] [INFO] уродженця [INFO], який помер 13.06.2016 року у м. Донецьку у віці 39 років. У судовому засіданні заявниця ствердила свої вимоги у повному обсязі, пояснивши, що її чоловік [PERSON] перебував під м. Дебальцеве Бахмутського району Донецької області, потім він поїхав до м. Донецьк на заробітки де у червні 2016 року захворів на пневмонію та помер. Факт його смерті стверджується наданими свідоцтвом про смерть та довідками. Свідки, які можуть ствердити факт перебувають в м. Донецьк та не можуть зявитись до суду. Оригіналів свідоцтва про смерть та довідок надати суду не може. Представник заінтересованої особи до судового засідання не зявився, хоча був своєчасно і належним чином повідомлений про дату час і місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. [PERSON] [INFO] є чоловіком заявниці [PERSON], що стверджується свідоцтвом про одруження (а.с.8) Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. На даний час м. Донецьк є окупованою територією незаконними терористичними угрупуваннями ДНР, всі органи, які діють у м. Донецьк, створені ними у порушення Конституції України та Законів України. Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» від 14.11.2014 № 875/2014, діяльність державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях припинено. Законом України № 1680-VII «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» надано особливий статус територій, які не контролюють сили АТО. Згідно з цим законом в окремих районах Донецької та Луганської областей на період дії особливого порядку місцевого самоврядування діє з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ст. 2) перелік районів і населених пунктів, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, визначений рішенням Верховної Ради України. Відповідна постанова була прийнята 17 березня 2015 року. Разом з тим, з травня 2014 р. м. Донецьк контролюється терористичною організацією «ДНР». Крім того, ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами, передбаченими на тимчасово окупованій території, є нікчемним і не створює правових наслідків. Єдиним доказом, наданим заявником суду, що підтверджує факт смерті [PERSON] є свідоцтво про смерть серії ДНР№ 032710, видане Калинінським відділом запису актів цивільного стану м. Донецька 17 червня 2016 року (а.с.10), проте суд не може взяти його до уваги, так як за викладених обставин, воно є нікчемним. Оскільки заявницею [PERSON] не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт смерті [PERSON], тому у суду немає підстав для задоволення її заяви. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed