Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

Заявниця звернулася в суд з заявою, в якій вказала, що вона доводиться [PERSON] дружиною. Заявниця є громадянкою України . Від шлюбу у зазначених осіб 07 лютого 2003 року народився син [PERSON]. 31 січня 2018 року чоловік [PERSON] помер. В липні 2018 року заявниця [PERSON] разом із дитиною [PERSON] з метою відпочинку на морі в смт Кирилівка Якимівського району Запорізької області у своєї тітки [PERSON], перетнула лінію розмежування України та непідконтрольної їй частини Донбасу. Повернутися у зворотному напрямку до свого постійного місця проживання та місця навчання сина [PERSON], заявниця не може оскільки у неї відсутнє свідоцтво про смерть її чоловіка, яке б було видане на законних підставах та уповноваженим на те органом. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~В звязку з чим, просить суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], який народився в м.Ясний Домбаровського району Оренбурзької області, Росія, громадянина України, місце реєстрації померлої особи [ADDRESS], Україна, місце смерті м.Донецьк, Україна, дата смерті 31 січня 2018 року. В судове засідання заявниця не зявилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. В судове засідання представник Якимівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області не зявився, надали на адресу суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти встановлення факту смерті не заперечують. Відповідно до ст.317\~ч.2\~ЦПК України суд розглянув заяву про встановлення факту смерті невідкладно після її надходження до суду. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності,суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Статтею 4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно п. 5 ст.\~234\~ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315\~ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р.,заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст.273\~ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК. В свою чергу, вимогами частини ч.1 статті 17\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію актів\~цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до пп.1 п.5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом МЮУ\~18.10.2000\~№ 52/5 (у редакції наказу МЮУ 24.12.2010 № 3307/5) (далі - Правила) передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою;ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. З матеріалів справи суд встановив, що 31 січня 2018 року в м. Донецьк помер [PERSON], [INFO], уродженець [INFO] Росія, про що вказують складене російською мовою «Врачебное свидетельство о смерти» № 396 від 01 лютого 2018 року, та «Свидетельство о смерти» серія ДНР № 094685 видане Калинівським відділом запису актів громадського стану Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької народної республіки від 01 лютого 2018 року. Враховуючи, що вказані вище документи складені не на офіційному бланку свідоцтва про смерть, який встановлено як єдиний зразок на території України, та не може бути прийнятий органом державної реєстрації актів цивільного стану у якості підтвердження факту смерті [PERSON], отримати свідоцтво про смерть на бланку українського зразка заявник у період тимчасової окупації частини території України очевидно не може, необхідно застосувати інші механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту прав, свобод і законних інтересів заявника. Відповідно до розяснень п.18 Постанови Пленуму\~ВСУ №\~5\~від 31.03.1995\~року «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення» (із змінами,внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ № 15 (v0015700-98) від 25.05.98) передбачено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст.18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. За таких обставин, заява [PERSON] підлягає задоволенню. Встановлення факту смерті [PERSON] має для [PERSON] юридичне значення, так як дозволяє їй отримати відповідний документ - свідоцтво про смерть згідно з чинним законодавством України.

Outcome: approved