Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з даною заявою, посилаючись на те, що 20.07.2017 року в місті Донецьк Донецької області померла [PERSON], про що за видане лікарське свідоцтво про смерть №179 від 21.07.2017 року. Однак у вчинені реєстрації смерті за даним документом Нікольським районним відділом ДРАЦС Головного ТУЮ у Донецькій області було відмовлено, оскільки він виданий на території, де органи влади України тимчасово не здійснюють повноваження. Встановлення факту смерті необхідно заявниці для реєстрації смерті [PERSON] та реалізації спадкових прав, оскільки вона є спадкоємицею за заповітом померлої. Просила встановити факт смерті [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], громадянки України, померлої 20.07.2017 року в місті Донецьк Донецької області, Україна. Заявниця в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день та час розгляду заяви повідомлявся своєчасно та належними чином. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників процесу достатніми, суд розглянув справу у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.07.2008 року [PERSON] скала заповіт на випадок своєї смерті, за яким заповідала все своє майно та права, які матиме на момент смерті, [PERSON]. На підтвердження факту смерті [PERSON] 20.07.2017 року заявницею надано свідоцтво про смерть, видане Калінінським відділом ЗАГС міста Донецька ДРП МЮ ДНР від 21.07.2017 року, довідку про причину смерті №179 від 21.07.2017 року та свідоцтво про поховання [PERSON] в місті Донецьк. Згідно відмови Нікольського районного відділу ДРАЦС Головного ТУЮ у Донецькій області у проведені державної реєстрації смерті за вих. № 148/15.47-100 від 15.111.2017 року заявниці відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], померлої 20.07.2017 року у місті Донецьк Донецької області, оскільки заявником для підтвердження факту смерті не предявлено документ, форма якого відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024, або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час, або рішення суду про оголошення її померлою. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожній особі гарантовано право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Статтею 257-1 ЦПК України визначені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, зокрема ч.1 цієї статті передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Таким чином, право на звернення до суду по даній справі мають тільки родичі померлого або їх представники. Проте, заявницею, на підтвердження її родинних відносин з особою, щодо якої встановлюється факт смерті, жодних доказів не надано. Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Наданий заявницею заповіт від 05.07.2008 року, складений [PERSON] на імя [PERSON], суд не бере до уваги, оскільки він не підтверджує родинних відносин між [PERSON] та заявницею. За таких обставин, враховуючи, що заявницею на виконання вимог ст.257-1 ЦПК України не підтверджено родинних відносин з особою, щодо якої встановлюється факт смерті, суд вважає, що заявниця не має права вимоги за правовідносинами, що виникли, а тому її заява задоволенню не підлягає. При цьому наявність заповіту на імя заявниці не спростовує висновків суду. Враховуючи положення ч.7 ст. 235 ЦПК України, а також відмову в задоволенні заяви, сума сплаченого судового збору відшкодуванню на користь заявниці не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed