Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-16 00:00:00

Заявниця звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з заявою, в якій просить розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 23.10.2013 Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції актовий запис № 367. В обґрунтування зазначає, що від вказаного шлюбу вони дітей не мають. Протягом тривалого часу шлюбні відносини між подружжям припинені, проживають окремо, припинили проявляти турботу один до одного, спільного господарства не ведуть. Сімейне життя з відповідачем не склалося внаслідок несумісності характерів та поглядів на життя. Почуття любові один до одного втрачено. Через психологічну несумісність між ними виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім'ї, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам заявниці. Вироком Апеляційного суду Запорізької області від 24.01.2017 [PERSON] призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 8 років 6 місяців з конфіскацією всього майна. Також вказує, що [PERSON] на теперішній час відбуває покарання у ДУ «Кам'янська виправна колонія (№ 101)». Таким чином, вирішити дане питання в позасудовому порядку виявилося неможливим, тому заявниця звернулася до суду. В судове засідання заявниця не з'явилась, від неї надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, заявлені вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] відбуває покарання у Державній установі «Кам'янська виправна колонія (№101)», про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, отримав копію заяви з додатками до неї та ухвалу про відкриття провадження у справі від 15.05.2018 та його відповідною розпискою, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення, заперечень щодо заяви до суду не подав. /а.с. 33/. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі. Судом встановлено, що 23.10.2013 Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 367, між [PERSON] та [PERSON], зареєстровано шлюб. /а.с. 3/. Вироком Апеляційного суду Запорізької області від 24.01.2017 [PERSON] остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 8 років 6 місяців з конфіскацією всього майна, яке є власністю обвинуваченого. На теперішній час [PERSON] відбуває покарання у ДУ «Кам'янська виправна колонія (№101)» згідно вироку Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01.09.2016. Майнового спору та інших не заявлено. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені внаслідок несумісності характерів та поглядів на життя. Сторони проживають окремо, припинили проявляти турботу один до одного, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно із роз'ясненнями, які містяться в пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч.3 ст. 109 СК України, передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з приписами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених Кодексу. Відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що заявниця наполягає на розірванні шлюбу, а заінтересована особа [PERSON] не заперечує проти розірвання шлюбу, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, приходить до висновку, що вимога заявниці про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved