Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини. [INFO] помер [PERSON] , про що було складено відповідний актовий запис № 16 від 15 листопада 2017 року та видане Уманським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (видане повторно). Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку, площею 4,1641 га, що розташована на території Оксанинської сільської ради Уманського району Черкаської області, надана для ведення особистого селянського господарства (державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ЧР № 029952 виданий 07.06.2004 року). Вона є спадкоємицею за заповітом. Інших спадкоємців, окрім неї, немає, оскільки дружина покійного та її мати [PERSON] відмовилась від обов`язкової частки у спадковому майні на її користь. 16 листопада 2009 року покійним [PERSON] було складено заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Оксанинської сільської ради Уманського району Черкаської області за реєстровим номером 29, за яким все належне йому майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом буде мати право, він заповів їй - [PERSON] . Відповідно до ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. У встановлений законом термін та порядок вона звернулася до приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Ящука Д.О. із заявою про прийняття спадщини. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку після смерті [PERSON] їй було відмовлено у зв`язку з тим, що при видачі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЧР № 029952, виданого 07.06.2004 року було допущено помилку у написанні прізвища власника, а саме замість правильного « [PERSON] » невірно зазначено « [PERSON] ». В зв`язку з розбіжностями у написанні прізвища спадкодавця нотаріусом було рекомендовано встановити в судовому порядку факт належності правовстановлюючого документа покійному вищезазначеного державного акта, оскільки, згідно нотаріальних інструкцій, неможливо виконати нотаріальні дії, коли в правовстановлюючих документах наявні розбіжності у написанні прізвища, імені чи по батькові. Звернувшись до Оксанинської сільської ради для вирішення даного питання, вона отримала роз`яснення, що [PERSON] сільська рада не має можливості видати державний акт із вірно зазначеним прізвищем власника, а тому порадили звернутись до суду. Той факт, що прізвище спадкодавця « [PERSON] » підтверджується свідоцтвом про смерть, яке було видане на підставі паспорту спадкодавця. Відповідно до вище наведеного, змушена звернутися до суду за встановленням факту, що має юридичне значення. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом, такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з вимогами ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті. В зв`язку з чим звернулась до суду. Заявниця в судове засідання не прибула, подала до суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності, вимоги заяви підтримала (а.с.63). Представник заінтересованої особи до суду також не прибув. Надав заяву про розгляд справи у свою відсутність. Проти задоволення заяви не заперечував (а.с.36). Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з вимогами п.6. ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] помер [PERSON] (а.с.7, 45, 51-52). Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку, площею 4,1641 га, що розташована на території Оксанинської сільської ради Уманського району Черкаської області, надана для ведення особистого селянського господарства (державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ЧР № 029952 виданий 07.06.2004 року) (а.с.8). Заявниця є спадкоємицею за заповітом (а.с.11). Дружина покійного та мати заявниці [PERSON] відмовилась від обов`язкової частки у спадковому майні (а.с.49). Відповідно до ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Як встановлено в судовому засіданні, у встановлений законом термін та порядок заявниця звернулася до приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Ящука Д.О. із заявою про прийняття спадщини. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку після смерті [PERSON] заявниці було відмовлено у зв`язку з тим, що при видачі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЧР № 029952, виданого 07.06.2004 року було допущено помилку у написанні прізвища власника, а саме замість правильного « [PERSON] » невірно зазначено « [PERSON] ». В зв`язку з розбіжностями у написанні прізвища спадкодавця нотаріусом було рекомендовано встановити в судовому порядку факт належності правовстановлюючого документа покійному вищезазначеного державного акта, оскільки, згідно нотаріальних інструкцій, неможливо виконати нотаріальні дії, коли в правовстановлюючих документах наявні розбіжності у написанні прізвища, імені чи по батькові. Заявниця звернулась до Оксанинської сільської ради для вирішення даного питання, однак, отримала роз`яснення про неможливість видачі державного акту із вірно зазначеним прізвищем власника та рекомендацією звернутись до суду. Той факт, що прізвище спадкодавця - « [PERSON] » підтверджується свідоцтвом про смерть, яке було видане на підставі паспорту спадкодавця. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом, такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з вимогами ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті. Зазначена невідповідність при написанні прізвища спадкодавця [PERSON] виникла не з вини спадкодавця чи заявниці. За таких підстав суд вважає за можливе вимоги заявниці задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved