Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з заявою 20.01.2016 року. Заявниця в судовому засіданні вимоги своєї заяви підтримала в повному обсязі, пояснила, що визнання її колишнього чоловіка безвісно відсутнім їй потрібно з метою виїзду неповнолітньої дитини за кордон України. Зацікавлена особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції про час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не сповістив, в судове засідання не з»явився. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Заявниця [PERSON] перебувала з [PERSON] ,[INFO], в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Калінінського районного суду м. Донецька від 06.09.2011 року № 2-2061/11,яке набрало законної сили шлюб між заявницею та [PERSON] розірвано. Від шлюбу у заявниці та її колишнього чоловіка є неповнолітня донька [PERSON], [INFO], в актовому запису про реєстрацію народження якої написано в графі «Батько» [PERSON], актовий запис №\~399 від 22.05.2007 року виконано відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м. Донецька. Рішенням Калінінського районного суду м. Донецька від 15.04.2011 року № 2-848/11 з колишнього чоловіка заявниці стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], рішення суду набрало законної сили. Довідкою Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Дзержинського району Харківської міської ради від 31.08.2015 року № 1503 підтверджено, що заявниця отримує державну допомогу на утримання доньки [PERSON], [INFO] у зв»язку з систематичною несплатою батьком дитини аліментів на утримання дитини та невиконанням рішення суду. Заявниця звернулася до Головного управління національної поліції в Донецькій області з заявою про розшук [PERSON] для стягнення з нього аліментів на утримання доньки, на підставі довідки Головного управління національної поліції в Донецькій області від 14.12.2015 року №1-роз31б оперативно- розшукові заходи не надали результату, [PERSON] перебуває у розшуку як безвісно зниклий від 13.06.2014 року. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім необхідно заявниці, бо її донька є неповнолітньою та на її виїзд за межі України на спортивні змагання необхідно отримати письмову згоду батька [PERSON] якого знайти не є можливим, що ускладнює процес виїзду неповнолітньої дитини та порушує її права. На підставі вимог ч 1 ст.43 Цивільного Кодексу України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про її місце перебування. У разі неможливості встановити день останні відомостей про місце перебування особи, початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. У зв»язку з тим, що встановлено, що [PERSON] відсутній за місцем свого постійного перебування з червня 2014 року, суд вважає , що можливо його визнати безвісно відсутнім тільки з 01 січня 2016 року, бо Головним управлінням національної поліції в Донецькій області в листі від 14.12.2015 року конкретні відомості про дату зникнення не встановлені. Суд, виходячи з принципів, встановлених Декларацією прав дитини ООН від 20.11.1959 року вважає, що діючи виключно в інтересах неповнолітньої дитини, слід застосувати вимоги Принципу 8 Декларації, який передбачає, що « Дитина повинна за всі обставини бути серед тих, хто першим отримує захист та поміч» Статті 18-27 Конвенції про права дитини, що прийнята резолюцію 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року та ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року визначають обов'язки держави щодо допомоги батькам і законним опікунам, а також захисту дітей від жорстокого поводження з боку осіб, що піклуються про них, права дітей, позбавлених сімейного оточення або усиновлюваних, неповноцінних в розумовому або фізичному відношенні, біженців, права дітей на охорону здоров'я, соціальне забезпечення і рівень життя, необхідний для їх розвитку Суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.3,10,11,60,209,212,214,215,246-249 ЦПК України,ст.ст.43 ЦК України,- СУД

Outcome: approved