Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

Заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті, вказуючи на те, що [INFO] в м. Сімферополь помер її чоловік - [PERSON] . Оскільки лікарське свідоцтво про смерть та свідоцтво про смерть видані на території анексованої Республіки Крим, тому Коропським районним відділом реєстрації актів цивільного стану їй було відмовлено в реєстрації смерті чоловіка. Встановлення факту смерті чоловіка має для заявниці юридичне значення, оскільки надасть їй можливість оформити право на його спадщину. Також, не маючи свідоцтва про смерть чоловіка, вона не може виїхати з донькою за межі держави. Заявниця у судове засідання не з`явилась, при цьому просить заяву розглянути без її участі, заявлені вимоги підтримує повністю. Представник заінтересованої особи надав заяву про розгляд справи без участі представника. Проти задоволення заяви не заперечують. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Як встановлено, [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть та копією лікарського свідоцтва про смерть (а.с. 10 -11). Коропський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області відмовив [PERSON] у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки медичне свідоцтво про смерть, свідоцтво про смерть, довідка про смерть видані на окупованій території України і не мають юридичної сили. Стаття 3 Конституції України передбачає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час, приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК України. За правилами ст. ст. 1, 9, 17, 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України; державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків; у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна; громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі, соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Виходячи з викладеного та враховуючи, що встановлення факту смерті має для заявниці юридичне значення, суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту смерті підлягає задоволенню. Відповідно до вимог п. 8 ч. 1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. На підставі викладеного,

Outcome: approved