Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження дитини жіночої статі [PERSON], [INFO], громадянки України, у місті Феодосія Автономної Республіки Крим, в Україні. В обґрунтування вимог зазначила, що її дочка [PERSON], [INFO] перебуваючи у зареєстрованому 12 лютого 2014 року шлюбі з [PERSON], [INFO], 02 липня 2014 року знаходячись у комунальній організації (установа, заклад) «Пологовий будинок з жіночою консультацією» у м. Феодосія, Автономної Республіки Крим, Україна, народила доньку. Вказані обставини підтверджуються: медичними документами щодо породіллі, медичним свідоцтвом про народження № 559 від 04 липня 2014 року, а також свідоцтвом про народження серії І-АЯ № 509175, виданим відділом державної реєстрації актів громадського стану реєстраційної служби Феодосійського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим 23 вересня 2014 року. Батько дитини [PERSON] помер 15 травня 2016 року. При зверненні заявниці до Центрального районного у місті Маріуполі відділу державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для реєстрації дитини та отримання свідоцтва про народження належного зразку, їй було відмовлено, оскільки на підставі предявлених документів, оформлених закладами, розташованими на тимчасово окупованій території, це здійснити неможливо. У звязку з цим, [PERSON] звернулася до суду для вирішення спірного питання. Встановлення факту народження дитини необхідно для здійснення належної його реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану, щоб забезпечить в подальшому особисті права дитини. Заявниця надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання заявлених вимог. Представник зацікавленої особи Центральний районний у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2\~ст.197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] , перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 лютого 2014 року, у звязку із чим відділом державної реєстрації актів громадського стану реєстраційної служби Феодосійського міського управління юстиції в Автономній Республіки Крим 12 лютого 2014 року складено актовий запис № 35. 02 липня 2014 року о 10:40 годині [PERSON], перебуваючи у комунальній організації (установа, заклад) «Пологовий будинок з жіночою консультацією» у м. Феодосія, Автономної Республіки Крим, Україна, народила дитину жіночої статі, вагою 3720 грам. Зазначене підтверджується медичним свідоцтвом про народження № 559 від 04 липня 2014 року, виданим комунальною організацією (установа, заклад) «Пологовий будинок з жіночою консультацією» у м. Феодосія, Автономної Республіки Крим, Україна, а також медичними документами щодо породіллі. Факт народження дитини підтверджується, в тому числі, свідоцтвом про народження, невстановленого зразку, у відповідності до якого, [PERSON] народилася 02 липня 2014 року в місті Феодосія АРК, її батьками вказані: батько [PERSON] та [PERSON]. Суду надана копія свідоцтва про смерть, невстановленого зразку, відповідно до якого [PERSON] помер 15 травня 2016 року АРК. За положеннями ст.1, ст.2, ст.3, ст.4, ст.5, ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. [PERSON] визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб. Для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається, у тому числі сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Примусове автоматичне набуття громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території, громадянства Російської Федерації не визнається Україною та не є підставою для втрати громадянства України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. У звязку з цим, заявниця звернулася до Центрального районного у місті Маріуполі відділу державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для проведення належної реєстрації народження дитини, однак листом за вих. № 980/15.2-106 від 17.10.2017 року їй було відмовлено у здійсненні вказаних дій, оскільки реєстрацію народження за предявленими документами провести неможливо та рекомендовано звернутися до суду. Згідно ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до ст.7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Приписами п.1 та п.7 ч.1ст.256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, а відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до ч.3, ч.4 ст.257-1 ЦПК України, у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. З огляду на викладене, суд вважає, що для проведення державної реєстрації народження дитини є об'єктивні перешкоди, а отже, з метою захисту прав і свобод громадян України, якими є батьки та їх дитина, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення поданої заяви.

Outcome: approved