Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-29 00:00:00

Заявниця [PERSON] , у березні 2020 року, звернулася до суду із заявою в інтересах неповнолітньої [PERSON] , в якій прохає встановити той факт, [PERSON] , [INFO] , є таким, що помер [INFO] у місті Шахти (а.с. 1-2, 19-20). В обґрунтування своїх вимог вказала, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] , в інтересах якої вона звернулася до суду із зазначеною заявою, є донькою [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в м. Шахти. Їй було видано свідоцтво про смерть [PERSON] . З метою реєстрації факту смерті чоловіка, вона звернулася до Шевченківського районного у м. Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану, на що отримала відповідь від 16 січня 2020 року, що нею пред`явлено документи, які видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 3). Самостійно довести той факт, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в м. Шахти, вона не може, тому прохає суд заяву задовольнити. Встановлення цього факту їй необхідно для отримання свідоцтва про смерть чоловіка, відповідно до чинного законодавства України, та для оформлення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, а також для виїзду за кордон з метою відпочинку (навчання). У судове засідання заявниця не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, де заяву підтримала та прохала задовольнити (а.с. 24). Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового розгляду повідомлений належним чином, письмових заяв та клопотань до суду не надав. З цих підстав, на виконання приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності учасників процесу без фіксування судового процесу технічними засобами та ухвалив рішення. Перевіривши фактичні обставини справи наданими заявницею письмовими доказами, суд дійшов висновку про те, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з вимогами п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Нормою ч. 1 ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, що визначена Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Пунктом 1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких, відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей», запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Згідно з вимогами ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Нормою ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, які затверджені наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть). Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть, [PERSON] помер у м. Шахти Ростовської області Російської Федерації (а.с. 8). Той факт, що [PERSON] помер на території іншої держави, зокрема Російської Федерації, також підтверджується листом ГУ НП в Луганській області від 23 березня 2020 року, в якому зазначено, що в ході проведення оперативно-розшукових заходів, направлених на встановлення місцезнаходження безвісті зниклого [PERSON] , встановлено, що [PERSON] , [INFO] , у травні 2018 року помер на території м. Шахти Ростовської області Російської Федерації (а.с. 21). З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. [PERSON] звернулася до суду в інтересах неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , із заявою про встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , на тимчасово окупованій території України, який є батьком неповнолітньої [PERSON] . Однак [PERSON] помер [INFO] не на тимчасово окупованій території України, а на території іншої держави, зокрема, у м. Шахти Ростовської області Російської Федерації. З цих підстав суд дійшов висновку про те, що заявлені вимоги не відповідають дійсним обставинам справи, а тому у їх задоволенні слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed