Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

Заявниця\~ звернулася до суду\~ з вказаною заявою, в якій просила\~\~ встановити факт\~ смерті її чоловіка [PERSON], [INFO], який помер 14 квітня 2015 року в м. Донецьк. Заявлені вимоги [PERSON] обґрунтувала тим, що 14 квітня 2015 року в м. Донецьк помер її чоловік [PERSON], [INFO]. Оскільки вказаний населений пункт розташований на території не підконтрольній Україні, [PERSON] позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть чоловіка, через що вимушена звернутися до суду.\~ Заявник в судове засідання не зявилась, від неї в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за її відсутності, наполягає на задоволенні заяви в повному обсязі. Заінтересована особа \~Олександрівський районний у м. Запоріжжі\~\~ відділ державної реєстрації\~ актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області\~ надала\~\~ заяву\~\~про розгляд справи у відсутність її представника\~ , не навівши будь-яких заперечень на доводи заявника. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що заява підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що 16 червня 2006 року [PERSON], [INFO], зареєструвала шлюб з [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис № 490, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-НО № 302200 (а.с. 5). 06 серпня 2010 року [PERSON], [INFO], змінила прізвище на «Сапога» про що в книзі реєстрації зміни імені зроблено актовий запис № 25, згідно свідоцтва про зміну імені серії І-НО № 010148 (а.с. 8). 19 травня 2012 року [PERSON], [INFO], змінив прізвище на «Сапога» про що в книзі реєстрації зміни імені зроблено актовий запис № 11, згідно свідоцтва про зміну імені серії І-НО № 013197 (а.с. 9). 14 квітня 2015 в м. Донецьк помер [PERSON], [INFO], про що свідчить довідка про причину смерті № 1633 від 20.04.2015 року видана відділом експертизи трупів [PERSON] обласного бюро судової експертизи та свідоцтво про смерть видане Відділом ДРАЦС Будьоннівького районного управління юстиції у м. Донецьку, серії І-НО № 830014, про що складено актовий запис № 339 (а.с. 6). Також, судом встановлено, що заявниця є громадянкою України, згідно копії паспорта серії ВТ 005250 (а.с. 4), та [PERSON], [INFO], також був громадянином України (а.с. 5, 6, 9 ). Заявниця звернулась до Олександрівського районного у м. Запоріжжі\~\~ відділу державної реєстрації\~ актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області\~, але їй була надана відмова у проведенні державної реєстрації смерті чоловіка, оскільки вказаний актовий запис про смерть відсутній у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян України. Згідно ст. 257-1 ЦПК України - заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно до ч. 1, 6 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб. Пунктом 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5(у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а)лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б)фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в)лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Стаття 4 цього ж Закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Статтею 9 ч.2,3,4 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Відповідно до ст.17 ч.1 цього Закону у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. З аналізу вищенаведеного законодавства, суд приходить до висновку, що орган який видав відповідне свідоцтво про смерть знаходися на тимчасово окупованій території, і зараз не функціонує, а тому заявниця позбавлена можливості до нього звернутись. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Пунктом 8 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.4 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Отже, оскільки заявниця [PERSON] не має можливості надати для реєстрації смерті її чоловіка [PERSON], [INFO], документи, передбачені законодавством України, з метою захисту її законних прав та інтересів, як громадянки України, суд вважає необхідним встановити факт смерті [PERSON], який помер 14 квітня 2015 року м. Донецьк.

Outcome: approved