Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

Заявниця звернулася 07.09.2021 року до суду з заявою про встановлення факту належності свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 19 листопада 1993 року, виданого органом приватизації УЖКГ виконавчого комітету Криворізької міської ради народних депутатів, у Криворізькому бюро технічної інвентаризації у реєстрову книгу за №47п-406 на ім`я [PERSON] - [PERSON] [INFO] , померлій [INFO] . Заява обґрунтована тим, що [INFO] померла її матір [PERSON] , якій за життя належала квартира за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті вона звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але постановою приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу від 02.09.2021 року [PERSON] їй було відмовлено через розбіжності у написанні прізвища матері у свідоцтві про право власності на житло. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні присутньою не була, скориставшись правом представництва відповідно до ст.58 ЦПК України. Представник заявниці [PERSON] - [PERSON] при розгляді справи присутньою не була, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримала , просила задовольнити. Представник заінтересованої особи - виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради при розгляді справи присутнім не був, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника виконкому. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи дійшов наступного. За вимогами ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з ч.1 ст.316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті ( п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України). Пунктом 12 Постанови пленуму Верховного суду України « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року (зі змінами та доповненнями) , роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] є дочкою « [PERSON] » (російською), що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Центрально-міським рацс м. Кривого Рогу (а.с.12). Заявниці та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло №№1891 від 19 листопада 1993 року, виданого органом приватизації УЖКГ виконавчого комітету Криворізької міської ради народних депутатів, у Криворізькому бюро технічної інвентаризації у реєстрову книгу за №47п-406 належить квартира [ADDRESS] (а.с.16). Згідно з розпорядженням Голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 19 травня 2016 року № Р-223/0/3-16 «Про перейменування топонімів у населених пунктах області» [ADDRESS] перейменовано на вул. Юрія Камінського. [PERSON] померла [INFO] (а.с.10). Після її смерті заявниця звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але постановою приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу від 02.09.2021 року [PERSON] їй було відмовлено через розбіжності у написанні прізвища матері у свідоцтві про право власності на житло (а.с.19). Так, у паспорті громадянина України прізвище матері заявниці - « [PERSON] », у той час як у свідоцтві про право власності на житло - « [PERSON] » (а.с.13). Інші документи на ім`я [PERSON] також містять розбіжності у написанні її прізвища. У свідоцтві про її народження, у свідоцтві про народження заявниці прізвище написано через російське «и» - « [PERSON] », у довідці про присвоєння ідентифікаційного коду та у пенсійному посвідченні прізвище написано через українську «і» - « [PERSON] ». Відповідно до п.1 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року N2503-XII паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт є дійсним для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України. Відтак, ім`я заявниці відповідно до паспорту громадянина України « [PERSON] », тому слід вважати, що при видачі свідоцтва про право власності на житло допущено помилку при написанні її прізвища, оскільки ім`я та по батькові та рік народження у всіх інших документах збігається. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, судом достовірно встановлено, що свідоцтво про право власності на житло належить матері заявниці, встановлення факту належності правовстановлюючого документу їй необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину, можливості виправити помилку у позасудовому порядку вона позбавлена, заява є доведеною та обґрунтованою, тому суд задовольняє її. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України судові витрати у справі не відшкодовуються. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved