Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

заявниця звернулась до суду з заявою про встановлення факту того, що вона не використала своє право приватизацію житла за місцем проживання в період з 11.02.1986 р. по березень 1995 р. за адресою: [ADDRESS], а також що вона не використала своє право на приватизацію [ADDRESS] в період з березня 1995 р. по 16.09.2000 р. Заява обгрунтована тим, що у період з 11.02.1986 до березня 1995 року заявниця проживала в [ADDRESS] та з березня 1995 року до 16.09.2000 року проживала в [ADDRESS]. Квартира, розташована [ADDRESS] належить їй на підставі договору дарування від 03.02.1995. З метою збору документів для пред'явлення до державних органів у заявниці виникла необхідність отримати документ, що підтверджує використання/невикористання нею житлових чеків для приватизації державного житлового фонду (довідка з попередніх місць проживання (після 1992 року) щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду. Проте, ПАТ «Державний ощадний банк України» у своєму листі від 02.02.2016 № 11-14/319 зазначив, що надати інформацію (довідку) щодо використання житлових чеків на приватизацію житла на ім'я заявниці, не має можливості, в зв'язку з тим, що установи ПАТ «Державний ощадний банк України» за місцем її реєстрації на той час (м. Донецьк) знаходяться на території непідконтрольній українській владі. Оскільки у інший спосіб заявниця не може підтвердити зазначені обставини, вона звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, для подальшого подання даного рішення до державних органів. В ході судового розгляду представник заявниці підтримав подану заяву, просив її задовольнити, з підстав, зазначених в ній, оскільки у інший спосіб обставини, які просить встановити заявниця, підтвердити не можливо в зв»язку з тим, що інформація щодо використання [PERSON] свого права на приватизацію за адресами проживання знаходиться на непідконтрольній Україні території не органи державної влади не здійснюють свої функції. Представник заінтересованої особи - ПАТ «Державний ощадний банк України» заперечувала проти задоволення заяви, посилаючись на відсутність належних доказів для встановлення факту. Представник заінтересоваї особи - Управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду був повідомлений належним чином. Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Заявниця звернулась до суду з заявою про встановлення факту невикористання нею житлових чеків в період з 11.02.1986 р. по березень 1995 р. за адресою: [ADDRESS], а також що вона не використала своє право на приватизацію [ADDRESS] в період з березня 1995 р. по 16.09.2000 р. Зазначені обставини, як вказано в обгрунтуванні заяви, та підтверджено представником заявниці в ході судового розгляду, [PERSON] необхідно встановити з метою подальшого подання даного рішення суду до державних органів для реалізації свого права на приватизацію житла, яке вона не використала в повному обсязі. Статтею 256 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України суди встановлюють також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення. Згідно з роз'ясненнями, викладеними Верховним Судом України в листі від 01 січня 2001 року про «Судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факт не пов»язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до положень Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» Приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Відповідно до ст.3 Закону приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю. Житлові чеки - це приватизаційні папери, які одержуються всіма громадянами України і використовуються при приватизації державного житлового фонду. Вони можуть також використовуватись для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду (ст.4 Закону). Згідно з ст.6 зазначеного Закону, якщо загальна площа квартир (будинків), що підлягають приватизації, відповідає площі, передбаченій абзацом другим статті 3 цього Закону, зазначені квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім'ї безоплатно. Якщо загальна площа квартири менше площі, яку має право отримати сім'я наймача безоплатно, наймачу та членам його сім'ї видаються житлові чеки, сума яких визначається виходячи з розміру недостатньої площі та відновної вартості одного квадратного метра. Право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Відповідно до п.18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, до органу приватизації для приватизації житла подається документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків. Документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка з попередніх місць проживання (після 1992 року) щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду. Згідно з інформацією, викладеною у листі Донецького обласного управління ПАТ «Ощадбанк» на ім»я заявниці від 02.02.2016 р., який є уповноваженим органом на видачу довідок щодо невикористання житлових чеків, надання відомостей щодо використання житлових чеків на приватизацію житла за місцем реєстрації в [ADDRESS] не є можливим в зв»язку з тим, що установи АТ «Ощадбанк», в яких міститься зазначена інформація, розміщені на непідконтрольній українській владі території. Матеріали справи не містять будь-яких належних доказів на підтвердження фактів, які просить встановити заявниця. Копія довідки від 16.09.2015 р. Департаменту міського майна Маріупольської міської ради, копія довідки № 2352 від 11.11.2002 р. КП Бюро технічної інвентаризації м.Донецька не є належними і допустимими доказами на підтвердження невикористання заявницею житлових чеків в розумінні положень ст.ст. 58, 59 ЦПК Україени. За даних обставин, суд не вбачає підстав для задоволення заяви [PERSON], оскільки заявницею не надано належних і допустмих доказів на підтвердження невикористання нею житлових чеків в період з 11.02.1986 р. по 16.09.2000 р., а крім того, зазначені обставини повинні бути підтверджені у встановлений законом спосіб, а саме шляхом отримання довідки в ПАТ «Ощадбанк», де зберігається зазначена інформація.

Outcome: dismissed