Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Заявниця звернулася в суд 07.04.20141 року із заявою про визнання [PERSON] безвісно відсутнім. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 2007 року по 2010 рік, вона знаходилась у фактичних шлюбних стосунках із громадянином Росії [PERSON] і в цей період у них народився син - [PERSON] [INFO]. Разом вони мешкали за адресою: [ADDRESS]. у серпні 2010 року вона припинила фактичні шлюбні стосунки із [PERSON], оскільки останній пішов від неї, пояснивши, що він не бажає жити разом і виїхав до [ADDRESS]. Через деякий час, вона дізналась, що [PERSON] переїхав в м. Красноярськ РФ за адресою: [ADDRESS], а далі у Республіку Хакасія в [ADDRESS]. 26.09.2012 року Совєтським районним судом м. Макіївки з [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання дитини на її користь у розмірі ? частини з усіх видів доходів. В зв'язку з тим, що [PERSON] мешкав в РФ, вона і начальник Макіївської ОГНІ Донецької області звернулися із заявою про признання і згоди примусового виконання на території РФ зазначеного рішення. 11.07.2013 року Верховний суд Республіки Хакасія відмовив їй та начальнику Макіївської ОГНІ Донецької області про примусове виконання зазначеного рішення на території Росії, у зв'язку з тим, що [PERSON] не мешкає в РФ, а знаходиться в Республіці Крим в м. Керч. Вона звернулась до адресного бюро АРК і їй було повідомлено, що [PERSON] не мешкає в м. Керч. Таким чином з серпня 2010 року вона ніяких відомостей про [PERSON] не має, всі намагання знайти його результати не дали, у зв'язку з чим вона просить визнати його безвісно відсутнім для того, щоб вона могла отримувати державну соціальну допомогу на утримання неповнолітнього сина. Представник заінтересованої особи Зотагін О.В. у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву,в якій просить розглядати справу за його відсутність, проти задоволення вимог не заперечує. Суд, заслухавши пояснення заявниці, свідків, перевіривши матеріали справи, дійшов до висновку що заява підлягає задоволенню. Копією свідоцтва про народження підтверджений той факт, що [PERSON] народився [INFO] та батьками зазначені: батько - [PERSON] та [PERSON]. З копії рішення Совєтського районного суду м. Макіївки вбачається, що з [PERSON], [INFO], уродженця міста Красноярська РФ стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] який народився [INFO] у розмірі ? части з усіх видів його доходу, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. З наданої копії ухвали Верховного Суду Республіки Хакасія від 11.07.2013 року вбачається, що за клопотанням [PERSON] та начальника Макіївської ОГНІ Донецької області Котляренко Н.Д. про примусове виконання зазначеного рішення на території Росії було відмовлено. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що вона є хрещеною матірю дитини [PERSON] і знає, що заявниця і [PERSON] проживали разом з 2007 року, а в 2009 році у них народився син. Коли дитині було приблизно півтора роки, [PERSON] сказав заявниці, що він не має наміру жити в Україні, що йому родина набридла і він поїде в Росію, де він народився, тобто в Красноярськ. Більше вона не бачила [PERSON], але від заявниці знає, що та намагалась його розшукати, але результатів ніяких не має, тобто місце знаходження [PERSON] встановити не вдалось. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є приятелькою заявниці. Її чоловік і [PERSON] були також приятелями, і саме вони познайомили її із заявницею, яку вона знає приблизно 7 років. Вона знає, що заявниця мешкала разом із [PERSON], у них народився син, і коли дитині було приблизно півтора роки, [PERSON] пішов з родини і виїхав до Росії, куди саме їй не відомо, але знає від заявниці, що та намагалась розшукати [PERSON], але нічого не вийшло. За тими адресами, за якими [PERSON] мав жити, [PERSON] його не знайшла, тобто куди він виїхав не відомо. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], уродженка м. Макіївки та [PERSON], [INFO], громадянин Росії жили однією сім'єю, разом із малолітньої дитиною [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути судом визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці Ії постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Таким чином, проаналізувавши документи справи, докази, їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутнім. На підставі ст. 43 ЦК України,

Outcome: approved