Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

Заявниця звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] , а саме встановити заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] з покладанням на нього строком на 6 місяців обов`язків : 1) заборонити перебування у місці спільного проживання з [PERSON] за адресою : [ADDRESS] ; 2) заборонити наближатись на відстань ближче 100 метрів до місця проживання/перебування, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] ; 3) заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її в будь-який спосіб, спілкуватися з нею; 4) заборонити вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб. У обґрунтування заяви вказано, що з 2010 року заявниця перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, наразі триває процес розлучення. З березня 2018 року подружні стосунки припинені, вони продовжують мешкати за однією адресою, але [PERSON] постійно погрожує вчинити фізичну розправу над нею, застосовує фізичне насильство, внаслідок чого вона перебуває в стані постійного стресу. [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за домашнє насильство. В січні 2019 року заподіяв їй тілесні ушкодження, що стало приводом для звернення в поліцію і внесення відомостей до ЄРДР за ч. 1 ст. 125 КК України. Вважає, що він створює загрозу для її життя, тому просить заяву задовольнити. Заявниця в судове засідання не з`явилась, направила суду заяву про розгляд справи в її відсутність, її інтереси представляє адвокат Орєхов О.В., який в судовому засіданні підтримав вимоги заявниці та просив їх задовольнити, посилаючись на рішення суду, яким встановлені факти вчинення домашнього насильства [PERSON] стосовно [PERSON] . Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні вимоги заявниці не визнав, просив їх відхилити, пояснив, що в їх сім`ї існують звичайні побутові конфлікти внаслідок зловживання заявницею алкоголем. Він, з метою збереження сім`ї, намагається налагодити з нею стосунки, але вона викликає поліцію, працівники якої одразу складають протокол. Дійсно він притягувався до адміністративної відповідальності, але вважає це формальністю. Стосовно внесення відомостей до ЄРДР за ч. 1 ст. 125 КК України, це посилання наразі є неактуальним у зв`язку із закриттям кримінального провадження. Представник заінтересованої особи адвокат Константинов І.В. підтримав заперечення [PERSON] , зазначивши, що заявниця сама створює конфлікти, потім викликає поліцію, маючи єдину мету розірвати шлюб з [PERSON] .. Просив відмовити у задоволенні заяви, оскільки підстав для видачі обмежувального припису немає. Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали заяви про видачу обмежувального припису, дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до правил п.1 ч.1 ст.350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до ст.1 цього Закону домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, у тому числі, на мати (батька)\~ одного з подружжя (колишнього подружжя) та дітей подружжя (колишнього подружжя). В силу положень ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків. У відповідності до ч.3,4 цієї статті рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 14 грудня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] , виданим 14 грудня 2010 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області. Від шлюбу мають малолітніх дітей дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Згідно із наданою стороною заявника копією постанови Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 13 березня 2019 року суд пересвідчився, що [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 170 грн. за скоєння домашнього насильства стосовно [PERSON] , які мали місце 22.01.2019 року о 18.30, 22.02.2019 року о 17.30, 03.03.2019 року о 15.00, 04.03.2019 року о 08.30. Заявниця в своїй заяві стверджує, що [PERSON] постійно чинить\~ щодо неї\~\~ психологічне та фізичне\~ насильство, з приводу чого вона зверталась до\~ Кальміуського ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області. Так, відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №12019050800000137 від 20.01.2019 року\~ за заявою [PERSON] розпочато кримінальне провадження за ст.125 ч.1 КК України відносно [PERSON] . Між тим, відповідно до постанови слідчого від 17 квітня 2019 року вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Постанова мотивована тим, що від [PERSON] надійшла заява про закриття кримінального провадження стосовно її чоловіка [PERSON] . З ухвали Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 03 травня 2019 року вбачається, що в лютому 2019 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. За клопотанням відповідача, який висловив незгоду із розірванням шлюбу та бажав зберегти сім`ю,\~ 03 травня 2019 року сторонам надано строк на примирення тривалістю 1 місяць. Наступне судове засідання призначено на 21 червня 2019 року 09.00. За приписами п.3, 6, 7, 8 ч.1, ст.1 цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. У відповідності до ст.350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Дослідженням наданих заявницею доказів встановлено, що доводи заяви не знайшли свого підтвердження. Дійсно убачається наявність конфлікту між сторонами, відсутність бажання знайти компроміс та домовитись з певних сімейних питань. В теперішній час, коли подружжя перебуває у стадії розірвання шлюбу, проти якого заперечує чоловік, він, з метою збереження сім`ї, намагається спілкуватись з дружиною, яка не бажає іти на контакт і вважає його спроби налагодити стосунки, як прояв насильства в сім`ї. Суд, аналізуючи докази притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, звертає увагу на те, що ці факти мали місце вже після звернення заявниці до суду із позовом про розірвання шлюбу. При цьому, маючи малолітніх дітей, які постійно проживають з заявницею, вона ніяк не посилається на те, яким чином такі конфлікти впливають на їх життя та виховання, а мотивує тільки побоюваннями за свою небезпеку. Виходячи з наведеного, суд не знаходить підстав для задоволення заяви [PERSON] про видачу обмежувального припису. В силу ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про обмеження припису відносяться на рахунок держави. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed