Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

заявниця звернулась до суду з вищеназваною заявою, у якій просила встановити факт смерті 14 серпня 2017 року в м. Харцизьк Донецької області, її матері [PERSON], яка народилась 8 січня 1929 року в с. Понурівка Стародубського району Брянської області. Заява мотивована тим, що мати заявниці померла на території проведення антитерористичної операції, а тому вона позбавлена можливості зареєструвати факт смерті особи іншим чином. Представник заявника [PERSON], діючій на підставі довіреності, в відкрите судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні заявлених вимог наполягає. Представник заінтересованої особи Добропільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій областів судове засідання не з'явився, від них надійшла заява про розгляд справи без їх участі Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що заяву необхідно задовольнити з огляду на наступне. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до листа Добропільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану № 15.31-5/1235 від 10.04.2018 року, актового запису про смерть [PERSON], [INFO], - не виявлено. Згідно свідоцтва про смерть, виданого на непідконтрольній території України Донецької області, [PERSON], [INFO], померла 14 серпня 2017 року в м. Харцизьк Донецької області, про що зроблений відповідний запис (а.с.12). Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 218 від 15 серпня 2017 року, [PERSON] померла 14 серпня 2017 року в місті Харцизьк по вул. Краснознаменська, 63/79 (а.с.10). Згідно до довідки про причину смерті, яка видана 15 серпня 2018 року, [PERSON] померла 14 серпня 2017 року, причина смерті гостра серцево-судинна недостатність. Коронарний атеросклероз (а.с.11). Оцінюючи усі додані документи як докази у даній справі, суд враховує вимоги міжнародно-правових актів і принципів, адже відповідно до ст. ст.\~3, 8, 9 Конституції України\~в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Застосовуючи зазначені міжнародні стандарти до цієї справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved