Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-05 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, факту смерті. В обґрунтування своєї заяви вказала, що [INFO] в місті Горлівка Донецької області померла тітка її чоловіка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим в м. Горлівка. Фактично вона здійснювала догляд за тіткою чоловіка, оскільки інших родичів вона не мала. Також вона здійснила її поховання. При зверненні до Покровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть тітки, так як свідоцтво про смерть, видане в м. Горлівка, не відповідає вимогам українського законодавства. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на суму невиплаченої пенсії. Її син [PERSON] , [INFO] , є сином померлого племінника [PERSON] , а вона є його законним представником, але не може підтвердити цей факт документально, так як при зміні паспорту її прізвище « [PERSON] », яке зазначено в свідоцтві про народження, як і прізвище її сестри [PERSON] було зазначено, як « [PERSON] », що в теперішній час це є перешкодою для встановлення факту смерті та прийняття спадщини. Просить встановити, що [PERSON] є рідною тіткою [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Для отримання свідоцтва про смерть просить встановити факт смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в місті Горлівка Донецької області. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України судом вирішено провести розгляд справи без виклику учасників справи. \~ \~ \~ \~В даному випадку не вбачається спору про право, оскільки заявник [PERSON] взагалі не скористалася своїм правом на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тобто взагалі ще не набула статус спадкоємця, оскільки немає свідоцтва про смерть. \~ \~ \~ \~ Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. \~ \~ \~ \~Згідно паспорту заявниці від 13.05.2005 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та фактично мешкає в [ADDRESS] , що підтверджено довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщену особу від 16.04.2019 року (а.с.10-13). \~ \~ \~ \~Згідно свідоцтва про народження сина заявниці [PERSON] , [INFO] , його батьками є: [PERSON] , [PERSON] (а.с.16). \~ \~ \~ \~Згідно копії свідоцтва про шлюб від 10.01.2004 року, він укладений між [PERSON] та [PERSON] , дружині присвоєно прізвище « [PERSON] », актовий запис № 24 (а.с.14). \~ \~ \~ \~Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в м.Горлівка Донецької області (а.с.15). Згідно копії паспорту на ім`я [PERSON] , [INFO] , уродженки м.Горлівка Донецької області, вона зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). \~ \~ \~ \~Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , уродженки м.Горлівка Донецької області, її батьками є [PERSON] , [PERSON] (а.с.18). \~ \~ \~ \~Згідно свідоцтва про шлюб від 13.12.1953 року з [PERSON] , свідоцтва про розірвання шлюбу, свідоцтва про укладення шлюбу з [PERSON] від 06.03.1964 року, [PERSON] набула прізвища: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 19-21). \~ \~ \~ \~Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.20). \~ \~ \~ \~Згідно копії паспорту від 18.01.2006 року на ім`я [PERSON] , [INFO] , уродженки м.Горлівка Донецької області, вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.33). \~ \~ \~ \~Згідно домової книги для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] , в даному будинку були зареєстровані: [PERSON] (мати [PERSON] та [PERSON] ), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також [PERSON] , [PERSON] (а.с.23-30) \~ \~ \~ \~Факт родинних відносин між чоловіком заявниці [PERSON] та [PERSON] , яка є його рідною тіткою, підтверджується наступними доказами: копією свідоцтва про народження чоловіка, та його матері, копіями паспортів матері та тітки чоловіка заявниці, копією домової книги, де вони були зареєстровані за однією адресою, та за цією адресою [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , що [PERSON] на момент смерті проживала за адресою заявниці та заявниця здійснила її поховання. \~ \~ \~ \~Таким чином судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] ( [PERSON] , [PERSON] ) є рідними сестрами, [PERSON] є племінником [PERSON] , а помилка в написанні прізвища виникла через переклад з російської на українську. \~ \~ \~ \~Встановлення факту родинних відносин необхідно заявниці, як представнику неповнолітнього спадкоємця, для отримання свідоцтва про смерть та оформлення спадщини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В силу\~ст.55 Конституції України, якою передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~Згідно зі\~ст. 124 Конституції України\~правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до\~п.\~п.\~1,7\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення»\~ для встановлення факту необхідна наявність певних умов, серед яких: встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення вимог заявниці про встановлення факту родинних відносин. Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 175 від 22.01.2018 року, виданого в м.Горлівка Донецької області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , померла в іншому місці: [ADDRESS] Горлівка [ADDRESS] , місце смерті: м.Горлівка, Микитівський район, дата смерті- [INFO] , причина смерті: гостра серцево-судинна недостатність, атеросклеротичний коронарокардіосклероз (а.с.32,34). Згідно свідоцтва про смерть № 092951 від 30.01.2018 року, виданого Микитовським відділом ЗАГСу м.Горлівка Донецької області, [PERSON] , [INFO] , уродженка м.Горлівка Донецької області, померла [INFO] у віці 89 років, місце смерті: Донецька область, м.Горлівка, Микитовський район (а.с.35). Згідно договору-замовленню №120, укладеному між Ритуальніми послугами «Скорбь» та [PERSON] , 23.01.2018 року здійснено поховання [PERSON] (а.с.36-37). Згідно відмови Покровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області від 22.07.2019 року, вказано, що лікарське свідоцтво про смерть № 175 від 22.01.2018 року, виданого на тимчасово окупованій території, надане заявником для підтвердження факту смерті [PERSON] , є документом, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року №1150/13024, а тому - у державній реєстрації відмовлено (а.с.38). Згідно п.8 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення смерті особи в певний час у разі не можливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. \~ \~ \~ \~ Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5, у зв`язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, м. Севастополя та тимчасово окупованих територіях, на території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України « Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров» я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Пунктом 1 глави 5 розділу 111 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року №52/5, визначені підстави для державної реєстрації смерті: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Згідно з Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я від 08.08.2006 року № 545-а, перший примірник лікарського свідоцтва про смерть видається родичам померлого чи іншим особам, які зобов`язалися поховати померлого, другий примірник лікарського свідоцтва про смерть залишається в закладі охорони здоров`я. Згідно ст. 9 Закону України « Про забезпечення прав і свобод громадян на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові і службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені в порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт, виданий органами та особами, передбаченими частиною другою цієї статті є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та їх посадових осіб з незаконними органами, створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. Відповідно до п. 1 Постанови ПВС України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно висновків ЄСПЛ у справах проти Туреччини зокрема, «Loizidou v. Turkey»,«Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republico f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України. Відповідно до роз`яснень, наданих в п. п. 1, 13\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Законом України від 04.02.2016 р. № 990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» Цивільний процесуальний кодекс України доповнений ст. 317 (257-1), якою визначені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Цей Закон набув чинності 21.02.2016р. (з дня, наступного за днем його опублікування, опублікований у виданні Урядовий кур`єр 20.02.2016р. № 34). Враховуючи, що встановлення факту смерті породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення особистих чи майнових прав неповнолітньої дитини заявника,\~що виникло після смерті [PERSON] , чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення такого факту, як за рішенням суду, заявник не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує факт смерті, що має юридичне значення, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] мала право звернутися до суду за захистом своїх прав, відповідно до ст. 3 ЦПК України. Отже є всі підстави для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та та встановлення факту смерті [PERSON] .

Outcome: approved