Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із вказаною заявою, мотивуючи її тим, що 26.12.2016р. помер її чоловік [PERSON], з яким вона перебувала у шлюбі з 07.06.1964р. та по час смерті. Після смерті чоловіка вона звернулась до Правобережного обєднаного управління ПФУ м.Запоріжжя для переходу на пенсію у звязку з втратою годувальника. Однак для призначення такої пенсії їй потрібно надати довідку з місця проживання на підтвердження факту постійного проживання з померлим чоловіком на час його смерті та докази на підтвердження факту її перебування на утриманні чоловіка. Так, з 07.06.1964р. по 26.11.2014р. вона разом з чоловіком мешкали за адресою: [ADDRESS]. З 26.11.2014р. вони разом мешкали за адресою: [ADDRESS], як внутрішньо переміщені особи та перебували на обліку в Правобережному обєднаному УПФУ м. Запоріжжя як отримувачі пенсії за віком. На момент смерті чоловіка вони мешкали однією сімєю за адресою: [ADDRESS], вели спільне господарство, мали спільний бюджет, доглядали один одного. Крім того, пенсія чоловіка була основним джерелом доходу їх родини, оскільки все життя він працював, розмір його пенсії був значно більшим за її, вона отримує мінімальний розмір пенсії. Просить встановити факт постійного її проживання разом з чоловіком [PERSON] на день його смерті за адресою: [ADDRESS] та встановити факт її знаходження на його утриманні. В судовому засіданні представник заявниці [PERSON] підтримала заявлені вимоги повністю, просить заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність представника заінтересованої особи. Суд, вислухавши пояснення представника заявниці, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає повному задоволенню, виходячи з такого. Суд встановив, що з 07.06.1964р. [PERSON], 07.06.1941р.н, перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], 12.03.1940р.н. (арк.6). [PERSON] помер 26.12.2017р. в м.Донецьку (арк.9). Згідно копії паспорту заявниці з 01.12.1992р. по теперішній час вона зареєстрована за адресою: [INFO] (арк.3). Згідно довідки УПСЗН ЗМР по Хортицькому району від 30.01.2017р., [PERSON] взята на облік як внутрішньо переміщена особа за фактичним місцем проживання - [ADDRESS] (арк.7). Згідно довідки УПСЗН ЗМР по Хортицькому району від 07.07.2017р., [PERSON] перебував на обліку як внутрішньо переміщена особа за фактичним місцем проживання - [ADDRESS] з 26.11.2014р. по 22.12.2016р. (арк.8). Згідно копії трудової книжки [PERSON] йому була призначена пенсія в 1989р. , після чого він продовжував працювати до 2009р. (арк..10-14). Згідно довідки ПО УПФУ м.Запоріжжя №2970 від 23.11.2017р. [PERSON], який проживав за адресою: [INFO], отримував протягом 2016р. пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 в розмірі 5688,34грн. щомісячно (арк.36). Згідно довідки ПО УПФУ м.Запоріжжя №2923 від 21.11.2017р. [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO], отримувала пенсію за віком в розмірі: травень-вересень 2017р. 1515,37грн., в жовтні 2017р. 1752,14грн. (арк.29). Свідок [PERSON] в суді пояснив, що він є рідним братом [PERSON], яка перебувала у тривалому шлюбі з [PERSON] Вони мешкали родиною в м.Донецьку до листопада 2014р. Після початку АТО його сестра та чоловік переїхали до м. Запоріжжя і стали мешкати у них за адресою [ADDRESS], вони чим могли допомагали їм. Сестра з чоловіком переоформили пенсію і стали отримувати її в м.Запоріжжі. Сестра мала мінімальну пенсію, пенсія у її чоловіка була значно вище, оскільки він тривалий час працював на підприємствах вугільної промисловості в Донецькій області. Пенсія чоловіка була основним джерелом доходу їх родини. В грудні 2016р. сестра з чоловіком поїхали до м.Донецька, де у них залишилась квартира та родичі, там чоловік раптово помер, його поховали в м.Донецьку. Свідок [PERSON] в суді пояснив, що він мешкає за адресою м. Запоріжжя, вул..Лахтінська,11/11, по сусідству з родиною [PERSON]. Знайомий з [PERSON] та її чоловіком [PERSON], які переїхали до м. Запоріжжя в кінці 2014р., коли почалося АТО. До цього мешкали в м.Донецьку. Він часто бачив їх удвох, вони ходили на ринок, по магазинам, знає, що були пенсіонерами. Періодично їздили до м.Донецька навідати родичів. Чоловік [PERSON] помер зимою минулого року. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234, ч.1,2 ст.256 ЦПК України, суд вправі встановити юридичний факт, якщо від нього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, зокрема, факт спільного проживання та факт перебування на утриманні. Згідно з п.1 постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з ст.29 ЦК України місцем проживання особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до ст.3 вказаного Закону місце проживання - це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація місця проживання - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Відповідно до ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Непрацездатними членами сім'ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років. До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Згідно п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Зясувавши повно, всебічно та обєктивно обставини справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, взаємозвязку, з точки зору достатності, достовірності, належності та допустимості, суд вважає встановленим та доведеним факт постійного проживання заявниці [PERSON] разом зі своїм чоловіком [PERSON] на час його смерті 26.12.2016р. за адресою: [ADDRESS]. Також суд вважає встановленим та доведеним факт перебування заявниці [PERSON] на утриманні свого померлого чоловіка. Суд приходить до такого висновку, виходячи з того, що вказані особи були подружжям, тривалий час були зареєстровані та мешкали за однією адресою: [ADDRESS], з листопада 2014р. у звязку з проведенням АТО фактично мешкали разом за адресою: [ADDRESS], вели спільне господарство, мали спільний організований побут, спільний бюджет, піклувалися та дбали один про одного. Ці дії носили постійний та систематичний характер. Також судом встановлено, що заявниця з 2004р. є непрацездатною особою, отримує пенсію за віком, розмір якої останнім часом становить приблизно 1500,00грн.. ЇЇ померлий чоловік є пенсіонером за віком на пільгових умовах з 1989р. При цьому, після призначення пенсії він продовжував працювати до 2009р. Розмір його пенсії в 2016р. становив приблизно 5690,00грн.. Виходячи з цього, суд вважає, що пенсія чоловіка була основним і постійним джерелом засобів існування родини, після смерті чоловіка заявниця втратила це джерело і за законом має право перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Вказані факти підтверджуються наданими суду письмовими доказами - свідоцтвом про одруження, свідоцтвом про смерть, копією паспорта заявниці, довідками УПСЗ ЗМР по Хортицькому району, довідками УПФУ, поясненнями свідків. Зазначені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, тому суд приймає їх за основу при постановленні даного рішення. Доказів, які б спростовували факти, про встановлення яких просить заявниця, суду не надано. При цьому, суд враховує, що факти, про встановлення яких просить заявниця, мають для неї юридичне значення, оскільки від них залежить виникнення права на отримання пенсії у звязку з втратою годувальника. Встановити вказані факти в позасудовому порядку вона не має можливості. Спір про право в даному випадку суд не вбачає. На підставі вищевикладеного, вказану заяву слід задовольнити повністю.

Outcome: approved