Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

Заявниця звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті. Заявлені вимоги мотивувала тим, що 30.03.2019 помер її чоловік [PERSON], що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 574 та довідкою про причину смерті №574, виданими установою Макіївське відділення «Республіканське бюро судово-медичної експертизи міста Макіївка» Донецької області від 01.04.2019. Вказані медичні документи видані установою, що згідно з Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 є недійсною і не створюють правових наслідків. З таким документом (лікарським свідоцтвом про смерть № 574) вона не може зареєструвати факт смерті чоловіка. Після отримання лікарського свідоцтва, вона звернулась до Приморського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області з метою державної реєстрації смерті [PERSON], однак отримала відмову, оскільки лікарське свідоцтво, видане «Республіканським бюро судово-медичної експертизи м.Макіївка» Донецької області, є незаконним та видане установою, яка створена у порядку, не передбаченому законом. Вона є внутрішньо переміщеною особою, мешкає за адресою: м.Приморськ, вул.Річна, буд.22. Її чоловік [PERSON] народився 23.08.1952 в м.Макіївка Донецької області. Він помер 30.03.2019 у м.Макіївка Донецької області. Там вона як дружина померлого отримала свідоцтво про смерть, оскільки без нього не можливо було поховати на цвинтарі тіло. У даному лікарському свідоцтві про смерть, окрім незаконної печатки установи, міститься підпис лікаря, що може свідчити про достовірність факту смерті. Перебування у шлюбі підтверджуються свідоцтвом про шлюб. Встановлення факту смерті чоловіка необхідно їй для державної реєстрації смерті, отримання свідоцтва про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану та в подальшому звернення до органів Пенсійного Фонду України для оформлення державної допомоги, а також для оформлення спадщини після смерті чоловіка. Просить встановити факт смерті у місті Макіївка Донецької області [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], який помер 30 березня 2019 року (а.с.1). У судовому засіданні заявниця [PERSON] дала пояснення, аналогічні викладеним у заяві, просила встановити факт\~смерті її\~чоловіка [PERSON],\~[INFO],\~ уродженця\~[INFO],\~який помер\~30\~березня 2019\~року у Донецькій області, Совєтський район, м.Макіївка. Заінтересована особа Приморський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, представника в судове засідання не направив, надав письмову заяву від 19.04.2019, в якій заперечень по справі не вказав, просив розглянути справу на розсуд суду та за відсутності представника відділу (а.с.14). Вислухавши заявника, свідка, дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що згідно з паспортом громадянина України [PERSON] народилась 11 вересня 1953 року в с.Баштанків Кодимського району Одеської області, зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с.2). Згідно з довідкою №0000422674/№2320007989 від 29.11.2017 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] вона фактичне місце проживання за адресою: [INFO] (а.с.5). Згідно з паспортом громадянина України [PERSON] народився 23 серпня 1952 року в м.Макіївка Донецької області, за життя був зареєстрований за адресою: [INFO], м.Макіївка, Донецька область (а.с.4). Згідно з довідкою №0000422695/№2320007990 від 29.11.2017 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] він мав фактичне місце проживання за адресою: [INFO] (а.с.6). У свідоцтві про шлюб зазначено, що [PERSON], який народився 23 серпня 1952 року в м.Макіївка Донецької області, та [PERSON], яка народилася 11 вересня 1953 року в с.Баштанків Кодимського району Одеської області області, 01 червня 2010 року зареєстрували шлюб у Совєтському відділі реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №84; після реєстрації шлюбу прізвища: [PERSON], [PERSON] (а.с.10). Тобто заявниця [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] У лікарському свідоцтві про смерть №574 від 01.04.2019, що видане Макіївським відділенням «Республіканське бюро судово-медичної експертизи міста Макіївка» Донецької області зазначено, що [PERSON], [INFO], помер 30 березня 2019; смерть настала на березі річки Н-Кринка (біля автомобіля), причина смерті - ІБС постінфарктного кардіосклерозу; хвороба, яка потягла смерть гостра серцева недостатність. Причина смерті встановлена лікарем [PERSON]. (а.с.7). Згідно з довідкою про причину смерті [PERSON] помер від ІБС, постінфарктного кардіосклерозу (а.с.8). Заявником також надано свідоцтво про смерть [PERSON], [INFO], яка сталася 30 березня 2019 (а.с.9). Ці документи видані на тимчасово окупованій території органами, діяльність яких вважається на Україні незаконною, тому документи є недійсними. Приморським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області від 18.04.2019 видано заявниці [PERSON] відмову у проведенні державної реєстрації смерті та видачі відповідного свідоцтва про смерть [PERSON], [INFO], який помер 30 березня 2019 року, оскільки не надані медичні документи, оформлені медичними закладами належним чином. Крім того, відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч.3 ст.9 цього Закону, є недійсним і не створює правових наслідків. Для отримання свідоцтва про смерть заявнику запропоновано звернутися до суду (а.с.11). Свідок [PERSON] суду пояснила, що заявницю [PERSON] знає з 1973 року, вони разом працювали, і до теперішнього часу підтримують дружні стосунки. Вона знала чоловіка заявниці - [PERSON], він скаржився на серце, періодично лікувався, а 30.03.2019 помер у звязку з серцевою недостатністю. [PERSON] організувала його поховання, а вона (свідок) була при цьому присутня. Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Воно може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.95 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Пунктом 18 Постанови передбачено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Указом Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 4 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», яким зобов'язано КМУ вжити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв. Згідно з наказами Міністерства юстиції України від 25.11.2014 №246/7, 247/7 «Про переміщення органів та установ юстиції Луганської області», «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області», свідоцтва про смерть, видані органом, який знаходиться на не контрольованій території, є недійсним. Використання їх в якості документів, що засвідчують факт смерті, є неможливим. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ст.17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до\~п.\~1\~глави 5\~розділу ІІІ\~Правил державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~в Україні,\~затверджених Наказом\~Міністерства юстиції\~України від\~18.10.2000\~року №\~52/5,\~підставою для\~державної реєстрації\~смерті є\~рішення суду\~про встановлення\~факту смерті\~особи в\~певний час. Пунктом 6 глави 5 розділу ІІІ встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі, зокрема, встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, які узгоджуються між собою, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог заявника. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер на тимчасово окупованій території, свідоцтво про його смерть видане органом, який знаходиться на не контрольованій території України, тому є недійсним і не створює правових наслідків на території України. Заява про встановлення факту смерті [PERSON], який помер 30 березня 2019 року у місті Макіївка Совєтського району Донецької області, Україна, яка визначена Верховною Радою України як тимчасово окупована територія України, подана дружиною померлого до суду за межами такої території України. Факт смерті знайшов підтвердження в судовому засіданні на підставі досліджених в судовому засіданні письмових доказів, пояснень свідка [PERSON], заявниці. Встановлення факту смерті чоловіка для заявниці має юридичне значення, потрібно їй для реалізації своїх прав та обов'язків, пов'язаних зі смертю її чоловіка, державної реєстрації його смерті, звернення до органів Пенсійного фонду України, оформлення спадщини. В інший спосіб даний факт не може бути встановлений. Враховуючи викладене, вимоги заявниці про встановлення факту смерті [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved