Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

Заявниця [PERSON] просить встановити факт належності [PERSON], яка померла 24.04.2018, свідоцтва про право власності на квартиру від 25.08.1994, зареєстрованого в Стрийському МБТІ за № 2967 від 25.08.1994, виданого на імя [PERSON], згідно з яким останній на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина квартири [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог покликалася на те, що 24.04.2018 померла її тітка [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS] загальною площею 19,2 кв.м, яка належала їй на праві власності. Її тітка [PERSON] вийшла заміж у 1969 році. Дітей у шлюбі в неї не було. Вона доглядала за тіткою [PERSON] та її чоловіком до дня смерті. За життя 11.10.2012 тітка і дядько склали заповіти, якими на випадок своєї смерті заповіли їй все своє майно. У встановлений законом термін вона звернулася до Стрийської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], щоб отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Однак виявила, що у свідоцтві про право власності на квартиру від 25.08.1994 прізвище тітки зазначено [PERSON] замість [PERSON]. А тому з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом виникла необхідність встановити належність правовстановлюючого документа. Заявниця [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримала, покликаючись на викладені в ній обставини, просить суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи Стрийської міської ради в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання був належним чином повідомлений, причину неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення заявниці, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 25.08.1994, зареєстрованого в Стрийському МБТІ за № 2967 від 25.08.1994, квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належала [PERSON] та [PERSON] /а.с. 11/. Згідно із заповітом від 11.10.2012, зареєстрованим у реєстрі приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу [PERSON] за № 2920, [PERSON] заповіла все належне їй на день смерті майно [PERSON] /а.с. 9/. Згідно із заповітом від 11.10.2012, зареєстрованим у реєстрі приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу [PERSON] за № 2919, [PERSON] заповів все належне йому на день смерті майно [PERSON] /а.с. 10/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-СГ № 352692 від 26.04.2014 [PERSON] помер 26.04.2014 /а.с. 7/. [PERSON] померла 24.04.2018, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-СГ № 496767 від 24.04.2018 /а.с. 8/. Судом встановлено, що посвідчення всеукраїнської громадської організації «Захист дітей війни» від 16.06.2009, свідоцтво про смерть серії І-СГ № 496767 від 24.04.2018 видані на ім'я [PERSON], заповіт від 11.10.2012, посвідчений приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу [PERSON], складений від імені [PERSON] /а.с. 8, 9, 13/. Згідно з ч. 1 ст. 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Так, показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні встановлено, що заявниця доглядала свою тітку [PERSON] та її чоловіка, в яких не було дітей, до дня їх смерті, а тому вони склали заповіт на користь останньої, заповівши належну їм на праві власності квартиру. Суд надає віри показанням допитаних свідків [PERSON] та [PERSON], оскільки такі є логічними, достовірними та чітко підтверджують обставини, викладені заявницею [PERSON] у поданій заяві про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення»\~№ 5\~від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз'яснено в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] від 25.08.1994, зареєстроване в Стрийському МБТІ за № 2967 від 25.08.1994, видане на імя [PERSON], належить [PERSON], яка померла 24.04.2018. Факт належності правовстановлюючого документа заявниці підтверджується зібраними і дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які сумнівів у своїй належності та допустимості не викликають, тому за наведених обставин заява підлягає до задоволення. Встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки дає їй можливість отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті тітки [PERSON]

Outcome: approved