Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

Заявниця [PERSON], яка мешкає за адресою: Російська федерація, [ADDRESS], заінтересована особа: Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області за місцезнаходженням: м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 30-Б, 24.05.2018 року звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON], [INFO], яка померла в м. Горлівка 24.04.2018 року. Заявниця в обґрунтування заяви посилається на те, що вона [PERSON] є донькою [PERSON], [INFO], місце народження:\~ село Криничне, Н-Калитвенського району, Воронезької області, яка померла 24 квітня 2018 року у місті Горлівка Донецької області. Відповідно до постанови Верховної ради України від 17 березня\~ 2015року \~№254-VІІІ «Про визнання окремих районів міст, селищ і сіл Донецької та\~Луганської областей тимчасово окупованими територіями», м. Горлівка Донецької області - є тимчасово окупованою територією України. Заявниця стверджує, що отримати свідоцтво про смерть вона не має можливості, оскільки отримані нею документи не підтверджують факт смерті особи на території України так як не відповідають вимогам законодавства України з оформлення свідоцтва про смерть. Заявнику необхідно встановити факт смерті її матері [PERSON], [INFO], місце народження село Криничне, Н-Калитвенського району, Воронезької області, місце смерті м. Горлівка Донецької області, що є тимчасово окупованою територією. Смерть настала 24 квітня 2018 року внаслідок атеросклерозу, хвороба серця з артеріальною гіпертонією. Встановлення факту смерті матері необхідно заявниці для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу - свідоцтва про смерть, для подальшого отримання спадщини після смерті її матері, у тому числі соціальних виплат. Відповідно до ухвали судді Приморського районного суду міста Одеси від 30 квітня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за заявою [PERSON], заінтересована особа: Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території. У судове засідання заявниця [PERSON] не з'явилась,\~ надала до суду заяву, в якій зазначила, що вимогу про встановлення факту підтримує, просить суд задовольнити, розгляд справи провести за її відсутності. Представник Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 2\~ст. 317 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що [PERSON]\~ (дівоче прізвище [PERSON])\~[PERSON]\~ народилась 12 жовтня 1952 року у місті Горлівка Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ЯЕ №865816 виданим 12 листопада 1952 року Горлівським районним бюро РАЦС, актовий запис №2060, в якому в графі відомості про батька зазначено [PERSON], в графі відомості про матір -\~ [PERSON]. 26 квітня 1975 року між\~[PERSON] та [PERSON]\~ у відділі РАЦС м. Сланци Ленінградської області\~ зареєстровано шлюб, про що 26 квітня 1975 року в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис №157, у зв'язку з чим [PERSON] змінила прізвище на «Лопатченко», що підтверджується довідкою про укладення шлюбу №157 від 08.10.2003 року. Таким чином,\~суд встановив, що заявниця [PERSON] є донькою померлої [PERSON]. Згідно з копією паспорта громадянина РФ виданого 10.07.2003 року ПО №2 міста Старий Оскол Старооскольського району Белгородської області, [PERSON]\~ уродженка м. Горлівка Донецької області та\~ зареєстрована за адресою: [INFO], вул. [ADDRESS]. Суд також встановив, що [PERSON], [INFO],\~ померла 24 квітня 2018 року у віці 87 років в\~ м. Горлівка Донецької області внаслідок атеросклерозу, хвороба серця з артеріальною гіпертонією. Згідно з наданим до суду свідоцтвом про поховання, виданим КП\~ « Рітуал» м. Горлівки,\~ на ім'я [PERSON] вбачається, що 25 квітня 2018 року на ділянці №16 кладовища Жовтневе, розташованого в місті Горлівка, здійснено поховання [PERSON], померлої 24 квітня 2018 року. Єдиними наявними документами, що підтверджують факт смерті [PERSON] 24 квітня 2018 року, на території, непідконтрольній державній владі України, що відповідно до\~Постанови Верховної ради України від 17.03.2015 року № 254-УІІІ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями»\~одночасно є тимчасово окупованою територією України, є: лікарське свідоцтво про смерть №68, видане 24 квітня 2018 року\~сімейним лікарем Центру первинної медико-санітарної допомоги №2 м.Горлівка [PERSON] та свідоцтво про смерть видане 24 квітня 2018 року\~Горлівським міським відділом запису актів цивільного стану Державної [PERSON] Міністерства юстиції ДНР,\~ серії ДНР №109411, актовий запис №603 від 24 квітня 2018 року. Зі змісту\~ст. 4 ЦПК України\~вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з п.5 ч.3\~ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до ч.2\~ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У абзаці першому п.13\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. 17.03.2015 року Верховною Радою України прийнято постанову «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями». Враховуючи, що м. Горлівка Донецької області відповідно до\~розпорядження №1275-р Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року, являється територією на якій здійснювалась антитерористична операція, тобто є територією, що непідконтрольна Україні, та приймаючи до уваги\~постанову Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015року, суд приходить до висновку, що до даних правовідносин підлягають застосування положення\~ст. 317 ЦПК України\~та\~Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Згідно з ч. 1-2\~ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~на тимчасово окупованій території на строк дії цього\~Закону\~поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до\~ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія\~Конституції\~та законів України. Стаття 4\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього\~Закону\~поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до\~ст.17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою. За приписами п. 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених\~наказом Мінюсту від 18.10.2000 № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024. Відповідно до\~ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII, який набрав чинності 27.04.2014 рку, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до\~Конституції\~та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені в порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення звязків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. Разом з тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог\~статті 263 ЦПК України\~щодо повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справ у порядку\~статті 317 ЦПК України. Проведення державної реєстрації смерті матері заявниці не вбачається за можливе навіть в будь-якому органі РАЦС на території, підконтрольній українській владі, оскільки відсутній належний документ, який, відповідно до законодавства, підтверджує факт смерті [PERSON]. У п. 2 ч. 1ст. 17\~ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~визначено, що державна реєстрація смерті фізичної особи проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заявниці необхідно встановити факт смерті її матері [PERSON], померлої 24 квітня 2018 року, для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу - свідоцтва про смерть, і подальшого отримання спадщини після смерті матері, у тому числі соціальні виплати. З урахуванням викладених обставин, дослідивши надані до суду документи в їх сукупності, з метою захисту законних прав та інтересів заявника, суд приходить до висновку про задоволення заяви та вважає за можливе встановити факт смерті особи [PERSON], [INFO], місце народження село Криничне, Н-Калитвенського району, Воронезької області, місце смерті м. Горлівка Донецької області, що є тимчасово окупованою територією. Смерть настала 24 квітня 2018 року внаслідок атеросклерозу, хвороба серця з артеріальною гіпертонією. Відповідно до ч. 4\~ст. 317 ЦПК України\~ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved