Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення режими окремого проживання. В обґрунтування вимог зазначає, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] У зв'язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, в сім'ї немає взаєморозуміння, через що постійно виникають сварки, спільного господарства не ведуть, не мають бажання надалі проживати разом; фактично вони проживають окремо тривалий час, заявниця просить суд постановити рішення, яким встановити режим окремого проживання між подружжям. Заявниця, згідно до поданої заяви, підтримала заяву та просить справу розглядати без її участі. Заінтересована особа (відповідач), згідно до поданої заяви, визнає заяву та просить справу розглядати без його участі. Судом приймається до уваги, що за положеннями частини 3 статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості розгляду справи без участі сторін. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає до задоволення. Відповідно дост.119 СК України, подружжя або один з них вправі звернутися до суду із заявою про встановлення режиму окремого проживання. Згідно із вказаною правовою нормою за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи не бажання когось із них проживати спільно. Режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя. Разом з тим ст.120 СК України встановлено, що режим окремого проживання не припиняє прав та обов'язків подружжя, які встановлені цим Кодексом і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму. У разі встановлення режиму окремого проживання майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі; дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка. Встановлення режиму окремого проживання не суперечить Конституції України, чинному сімейному законодавству, не порушує права подружжя. Дружина, чоловік мають право вибору місця проживання і в результаті можуть жити окремо без встановлення режиму окремого проживання. Однак у цьому разі не зупиняється дія презумпції права спільної сумісної власності та презумпції батьківства, а отже, у конфліктних ситуаціях може виникнути потреба судового захисту прав одного з подружжя. Встановлення режиму окремого проживання може відповідати інтересам одного з подружжя, який не бажає продовжувати спільне життя. Встановлення режиму окремого проживання подружжя не припиняє їх батьківських прав та обов'язків. З часу фактичного припинення спільного проживання сторін і на час розгляду справи судом сторони не поновили спільного проживання. В ч. 1 ст. 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 119 СК України, за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] [INFO] Проте протягом тривалого часу подружжя не проживають разом як одна сім'я. Сторони мають різні погляди на життя, в сім'ї немає взаєморозуміння, через що постійно виникають сварки. Спільне господарство сторони не ведуть, позивачка не бажає надалі проживати разом з відповідачем. Виходячи з наведеного суд вважає, що заява підлягає до задоволення. Розподіл між сторонами судових витрат суд вирішує за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved