Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з заявою про визнання недієздатною своєї матері, [PERSON], 1933 року народження, мотивуючи свої вимоги тим,що матір захворіла на психічну хворобу, не може розуміти значення наслідків своєї поведінки, що виражається у відсутності пам'яті, оскільки хворіє на хворобу Альцгеймера, не може правильно орієнтуватись та оцінювати прості життєві ситуації, самостійно не може себе обслуговувати та розпоряджатись коштами, раціонально їх використовувати, не здатна самостійно приготувати їжу, забуває дорогу до дому, не може орієнтуватись в просторі, не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, потребує стороннього догляду та нагляду. Починаючи з 27.06.2015 року і до теперішнього часу матір знаходиться на стаціонарному лікуванні в Територіальному медичному об'єднанні «ПСИХІАТРІЯ». Зазначає, що через свою психічну хворобу, яка носить стійкий та хронічний характер мама самостійно не може отримувати пенсію,потребує постійного догляду та нагляду. Звертає увагу суду на те, що внаслідок свого психічного захворювання вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, а тому потребує встановлення над нею опіки у зв'язку з чим необхідно визнати її недієздатною. В судовому засіданні заявниця підтримує вимоги з вищевикладених підстав, обґрунтувавши поясненнями просить задовольнити заяву з метою забезпечення захисту особистих немайнових та майнових прав та інтересів хворої матері. Представник Органу опіки та піклування Шевченківської районної державної адміністрації в м. Києві в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, до суду надано заяву згідно якої просять суд розглядати справу за їх відсутності. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представників заінтересованої особи, відповідно до вимог ст.ст. 158, 169 ЦПК України. Вислухавши пояснення заявниці, думку прокурора, який не заперечує проти задоволення заяви та вважає за доцільне визнати [PERSON] недієздатною, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, заявниця є рідною донькою [PERSON],[INFO], що підтверджується наданими суду Свідоцтвом про народження (а.с.4) та копією паспорта громадянина України . Згідно наданої до суду Довідки Територіального медичного об'єднання «ПСИХІАТРІЯ» [PERSON],1933 року народження, яка проживає за адресою: [ADDRESS], знаходиться на лікуванні з 27.06.2015 року по теперішній час (а.с. 7). Крім того, з метою встановлення дійсного психічного стану [PERSON] судом 11.11.2015 року було призначено відносно неї судово-психіатричну експертизу (а.с. 27-28). Як вбачається з наданого до суду Висновку судово-психіатричного експерта № 146 від 25.02.2016 року (a.с. 32-33): «[PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді Судинної деменції з параноїчними включеннями (F 01.8) і за своїм психічним станом [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом [PERSON] потребує встановлення над нею опіки». Частина 1 ст. 39 ЦК України визначає, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Оцінивши в сукупності надані докази, а також врахувавши встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про доведеність того, що [PERSON] дійсно має хронічний, стійкий психічний розлад здоров'я через який не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв'язку з чим вимоги заявниці є доведеними та такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому заява підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного, ст. 39 ЦК України,

Outcome: approved