Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з вищеназваною заявою, у якій просила встановити факт родинних відносин між нею та [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які є її доньками, а також факт належності їй атестата №6714, виданого 25.07.1978 року технічним училищем №101 м.Сєвєродонецька Луганської області на імя [PERSON]. Зазначені вимоги мотивовані тим, що в різних документах її імя записано по-різному. Зокрема, за паспортом вона «Лівман Раїса Григоріївна», в атестаті її імя записане як «Омельченко Раїса Григорівна», в актовому записі про шлюб в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян [PERSON], у свідоцтві про народження [PERSON] в графі мати [PERSON], у свідоцтві про народження [PERSON] в графі мати [PERSON]. Заявниця в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та, будучи допитаною в якості свідка, пояснила, що актові записи про народження, одруження, про народження її дітей були складені в радянський період російською мовою, а в подальшому при видачі атестата, паспорту, внесенні відомостей в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян перекладалися на українську мову, при цьому в одних випадках її прізвище (а також прізвище її дітей і колишнього чоловіка) записували як «Ливман», в інших як «Лівман», імя «Раїса» або «Раіса», по батькові «Григоріївна», «Григорівна», «Григоровна», у звязку з чим виникла потреба факт належності їх атестата, а також факт родинних відносин між нею та її дітьми. Дослідивши письмові докази, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Відповідно до ст.ст.1, 3, 8 Основного Закону Україна є правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права, при цьому права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Відповідно до ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом із тим, при розгляді цієї справи суд оцінює докази згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини. Для прикладу, у справах «Бочаров проти України» (рішення від 17 березня 2011 року, заява № 21037/05, §45) та «Федорченко та Лозенко проти України» (рішення від 20 вересня 2012 року, заява № 387/03, §53) ЄСПЛ зазначив, що «таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів». Згідно з паспортом (а.с.5, 18) заявницею є [PERSON] (рос. «Лиман Раиса Григорьевна»), яка народилася 22 лютого 1959 року в м.Гірське Луганської області. Згідно свідоцтва про народження (а.с.7), виданого повторно 08.12.2005 р., [PERSON] народилася 22 лютого 1959 року в м.Гірське Луганської області. В атестаті №6714 від 25.07.1978 р. (а.с.8) зазначено, що він виданий [PERSON] в тому , що вона вступила в 1977 році до технічного училища №101 м.Сєвєродонецька Ворошиловградської області і в 1978 році закінчила повний курс училища. Відповідно до записів у трудовій книжці (а.с.19-20), заповненій 04.08.1976 р. російською мовою імя власник російською мовою записане як «Омельченко Раиса Григорьевна» [INFO], на підставі свідоцтва про шлюб від 01.07.1979 р. прізвище змінене на «Ливман» (рос.). При цьому в трудовій книжці міститься запис про навчання в технічному училищі №101 з 01.09.1971 р. до 30.07.1978 р. Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.9) 07.07.1979 р. виконавчим комітетом Гірської міської ради м.Первомайська Луганської області було складено актовий запис про реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON], яка після одруження взяла прізвище «Лівман». Шлюб розірвано 21 грудня 1983, актовий запис 401. Відповідно до свідоцтва про народження (а.с.10), виданого повторно 24.06.2016 р., [PERSON] народилася 14 жовтня 1979 р. в м.Гірське Луганської області, про що виконавчим комітетом Гірської міської ради м.Первомайська Луганської області було складено актовий запис №177 від 02.11.1979 р., при цьому батьком дитини записаний [PERSON], а матірю [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження (а.с.11), виданого повторно 24.06.2016 р., [PERSON] народилася 24 вересня 1980 р. в м.Гірське Луганської області, про що виконавчим комітетом Гірської міської ради м.Первомайська Луганської області було складено актовий запис №196 від 04.10.1980 р., при цьому батьком дитини записаний [PERSON], а матірю [PERSON]. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.21), виданого 21.12.1983 р. і заповненого російською мовою шлюб між «Ливман Александр Евгеньевич» (рос.) і «Ливман Раиса Григорьевна» (рос.) розірвано 21.12.1983 р., про що складено актовий запис №401. Аналізуючи указані документи в їх сукупності та в контексті показань заявниці, наданих в якості свідка, суд приходить до висновку про доведеність «поза розумним сумнівом» факту належності заявниці атестату, а також факту родинних відносин між заявницею та її дітьми. При цьому суд вважає, що розбіжності в написанні прізвища, імені та по батькові заявниці в указаних вище документах пояснюється неправильною транслітерацією та перекладом її імені з російської мови на українську. На підставі викладеного,

Outcome: approved