Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Заявниця звернулась до суду 31.08.2016р. з заявою, в якій просить встановити той факт, що [PERSON], [INFO], померла [INFO]. в м. Красний Луч Луганської області України. В судовому засіданні заявниця пояснила, що померла [PERSON] є матір'ю її чоловіка. Після смерті чоловіка вона піклувалася та доглядала його батьків, оскільки інших родичів в них немає. З квітня по червень 2015р. вона проживала разом з батьками чоловіка, оскільки [PERSON] хворіла і потребувала додаткового стороннього догляду. Після смерті [PERSON] вона особисто організовувала її поховання і займалась оформленням документів. За життя [PERSON] склала заповіт на ім'я онука (син заявниці - [PERSON].). На теперішній час прийняти спадщину після смерті [PERSON] неможливо через відсутність в Державному реєстрі актового запису про смерть. Чоловік померлої - [PERSON] - через похилий вік та стан здоров'я не може виїхати з тимчасово окупованої території Луганської області. Син заявниці - [PERSON] - фактично проживає в м. Донецьку і також не може виїхати через скрутний матеріальний стан. Тож вона є єдиною особою, хто на теперішній час має змогу допомогти батькам свого чоловіка. Просила задовольнити вимоги її заяви. В якості письмових доказів судом досліджені свідоцтво про народження [PERSON] /а.с.6/, свідоцтво про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] /а.с.7/, свідоцтво про смерть [PERSON] /а.с.11/, [PERSON] /а.с.14/, свідоцтво про народження [PERSON], свідоцтво про шлюб [PERSON] з [PERSON], копія медичного свідоцтва про смерть [PERSON] /а.с.9/, довідка про причину смерті [PERSON] /а.с.10/, відмова у проведенні державної реєстрації смерті /а.с.12/, заповіт [PERSON] та інші. Заслухавши пояснення заявниці, дослідивши та оцінивши усі наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Заявниця перебувала у шлюбі з [PERSON]. Батьки її чоловіка - [PERSON] та [PERSON] - перебували у шлюбі та проживали в м. Красний Луч Луганської області. Через похилий вік батьки потребують певного піклування та догляду. Чоловік заявниці - [PERSON] - помер [INFO]. /а.с.14/. Натомість після смерті чоловіка заявниця продовжує підтримувати зв'язок з його батьками, оскільки інших дітей в них немає. На сина заявниці - [PERSON] - померла [PERSON] склала заповіт. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть від 08.06.2015р. /а.с.9/ [PERSON], [INFO], померла [INFO]. в м. Красний Луч Луганської області від захворювання - дісциркуляторна енцефалопатія ІІІ ступеню, атеросклероз судин головного мозку ІІІ ступеня. Внаслідок реєстрації смерті [PERSON] відділом ДРАЦС реєстраційної служби Краснолуцького МУЮ у Луганській області було видане свідоцтво про смерть /а.с.11/. Проте, оскільки зазначений орган реєстрації розміщений на території України, де проводиться антитерористична операція, то державна реєстрація факту смерті [PERSON] проведена не була. У зв'язку зі смертю [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. 25.08.2016р. ВДРАЦС по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції відмовило заявнику у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] /а.с.12/, через те що свідоцтво про смерть видано органом на території України, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. На теперішній час для проведення реєстрації смерті [PERSON] необхідно встановити факт її смерті, оскільки вона померла на території Луганської області, яка на теперішній час є тимчасово окупованою територією і документи видані органами та установами, створеними в порядку не передбаченому законами України, є недійсними. Тому заявниця звернулась до суду з зазначеною заявою задля можливості в подальшому реалізувати право на спадкування після смерті [PERSON]. Згідно п.5 ч.2 ст.234 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 8 ч.1 ст.256 ЦПК передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Як встановлено судом подія смерті [PERSON] відбулася [INFO]. на території м. Красний Луч Луганської області, тобто частині України, яка відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17.03.2015р. №252-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014р. №1085 (із змінами згідно розпорядження КМУ від 05.05.2015р. №428-р) «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», є тимчасово окупованою територією України. Згідно ст.9 Закону України №1207-VII від 15.04.2014р. «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Свідоцтво про смерть, що підтверджує факт смерті [PERSON] видане органом, який створений відповідно до законів України, проте цей орган відповідно до розпорядження КМУ від 07.11.2014р. №1085 тимчасово не здійснює свої повноваження, а отже не має права здійснювати державну реєстрацію актових записів цивільного стану. За таких обставин зазначений документ є недійсним та не може бути підставою для проведення державної реєстрації факту смерті [PERSON]. Разом з тим, згідно ч.4 ст.9 Закону №1207-VII встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Лоізіду проти Туреччини», «Кипр проти Туреччини»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії», «Іласку та інші проти Молдови та Росії»), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. В контексті цього не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи зазначений висновок у справі «Кипр проти Туреччини» ЄСПЛ зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це ставило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Отже, встановлюючи наявність факту смерті [PERSON], суд вважає за можливе прийняти в якості доказів документи, які видані органами влади на тимчасово окупованій території України. З обставин справи вбачається, що встановлення факту смерті [PERSON] необхідне для захисту майнових інтересів членів сім'ї заявниці та інших родичів, забезпечення встановленого в Україні правового порядку регулювання правових наслідків смерті фізичної особи. При цьому суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.2571 ЦПК, з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України можуть звернутися родичі такої особи. Визначаючи наявність у заявниці права звернення до суду з заявою про встановлення факту смерті [PERSON], суд виходить з того, що закон не містить чіткого визначення поняття родичі. Конституційний Суд України в своєму рішенні від 03.06.1999р. №5-рп/99 виокремив наявність таких важливих ознак сім'ї, як членство в сім'ї, кровна спорідненість, родинні зв'язки, шлюбні відносини. Звідси можна дійти висновку, що родинні зв'язку виникають не тільки внаслідок кровної спорідненості, а й внаслідок соціального інституту сім'ї. Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено визначення поняття близьких осіб, до яких, зокрема, законом відноситься - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням згаданого суб'єкта. Тож з урахуванням зазначеного, враховуючи засади добросовісності, справедливості і розумності регулювання цивільно-правових відносин, суд вважає, що для цілей, передбачених ст.2571 ЦПК заявницю можна вважати особою, яка має право на звернення до суду з заявою про встановлення факту смерті [PERSON]. Враховуючи досліджені у судовому засіданні письмові докази та оцінюючи їх у сукупності, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON], яка народилась [INFO], дійсно померла [INFO]. від захворювання на території м. Красний Луч Луганської області України, а тому суд дійшов висновку про можливість задоволення вимог заявника. Згідно ч.7 ст.235 ЦПК при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.4 ст.2571 ЦПК ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved