Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Заявниця звернулась до суду з зазначеною вище скаргою, уточнивши її, (а.с. 1-2, 63-65), в якій просила: -визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця ВДВС Печенізького РУЮ Харківської області Макогон Г.В., яка мала наслідком порушення строків відкриття або відмови у відкритті виконавчих проваджень № 49623085 та № 49621693, які встановлені частиною другою статті 25 Закону України «Про виконавче провадження»; -визнати неправомірними та скасувати постанови державного виконавця ВДВС Печенізького РУЮ Харківської області Макогон Г.В. про відмову у відкритті виконавчих проваджень від 10 грудня 2015 року № 49623085 та № 49621693; -визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця ВДВС Печенізького РУЮ Харківської області Макогон Г.В. щодо невиконання нею заочного рішення Печенізького районного суду Харківської області від 29 жовтня 2014 року протягом строку, встановленого частиною 2 статті 30 Закону України «Про виконавче провадження»; -зобов'язати державного виконавця ВДВС Печенізького РУЮ Харківської області Макогон Г.В. відкрити виконавче провадження на підставі виконавчих листів, виданих Печенізьким районним судом Харківської області 633/19/14-Ц від 21 травня 2015 року, та вчинити необхідні дії для виконання заочного рішення цього суду від 29 жовтня 2014 року; -стягнути з ВДВС Печенізького РУЮ Харківської області на користь [PERSON] понесені нею судові витрати на правову допомогу у розмірі 4 960 гривень 80 копійок. В обґрунтування своєї скарги заявниця посилалась на те, що 29 жовтня 2014 року Печенізьким районним судом Харківської області було ухвалено заочне рішення у справі № 633/19/14-Ц, яким в рахунок задоволення її вимог за договором позики від 1 липня 2009 року на загальну суму 2 371 886 гривень 87 копійок було звернуто стягнення на предмет іпотеки - земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площею по 2 га кожна з кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER], розташовані на території Мартівської сільської ради Печенізького району Харківської області, шляхом їхнього продажу на публічних торгах. 10 червня 2015 року поштою було направлено виконавчі листи до ВДВС Печенізького РУЮ Харківської області та заяви про відкриття виконавчих проваджень. В порушення строків, передбачених частиною другою статті 25 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем не було вирішено питання щодо відкриття виконавчого провадження або відмови у його відкритті протягом трьох робочих днів, тоді як постанови про відмову у відкритті виконавчих проваджень були винесені лише 10 грудня 2015 року. Ці постанови заявниця вважала неправомірними, оскільки дія Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, на який посилався державний виконавець, як на підставу відмови у відкритті провадження, не розповсюджується на спірні правовідносини. Крім того, заявниця посилалась на порушення державним виконавцем вимог статей 11, 30, 52, 54, 62 Закону України «Про виконавче провадження», що призвело до порушення прав стягувача, у зв'язку з чим, нею були понесені витрати на правову допомогу у розмірі 4 960 гривень 80 копійок. Начальник ВДВС Печенізького районного управління юстиції Харківської області Макогон Г.В. проти скарги заперечувала, з огляду на те, що заяви [PERSON] про відкриття виконавчих проваджень та відповідні виконавчі листи надійшли до виконавчої служби лише 10 грудня 2015 року. Посилалась на те, що у поштових документах про відправлення наведених вище документів у якості адресата було зазначено Дергачівську ВДВС, а зворотне поштове повідомлення про отримання документів саме ВДВС Печенізького РУЮ Харківської області в наведені заявницею дати не надано. Зазначала, що 10 грудня 2015 року у відкритті виконавчого провадження було відмовлено на підставі пункту 6 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» через відсутність визначеного законодавством України механізму продажу земельних ділянок, оскільки дія Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 656/5 від 16 квітня 2014 року, не розповсюджується на цей вид нерухомості (а.с. 94). В судове засідання учасники процесу не з'явились, про дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином, через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи та проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню, при цьому виходить з наступного. Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України, статті 14 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. 29 жовтня 2014 року Печенізьким районним судом Харківської області було ухвалено рішення в цивільній справі за номером 633/19/14-Ц, яке набрало законної сили 3 лютого 2015 року, відповідно до якого позов [PERSON] було задоволено повністю та в рахунок задоволення її вимог за договором позики від 1 липня 2009 року на загальну суму 2 371 886 гривень 87 копійок було звернуто стягнення на предмет іпотеки - земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площею по 2 га кожна з кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER], розташовані на території Мартівської сільської ради Печенізького району Харківської області, шляхом їхнього продажу на публічних торгах (а.с. 3-5). 21 травня 2015 року Печенізьким районним судом Харківської області було видано відповідні виконавчі листи (а.с. 7, 9), які разом з заявами [PERSON] про відкриття виконавчого провадження (а.с. 6, 8) були направлені цінним листом поштою до ВДВС Дергачівського РУЮ (а.с. 11). Зворотного поштового повідомлення до зазначеного відправлення, яке б свідчило про отримання цього листа ВДВС Печенізького РУЮ Харківської області у зазначену заявницею дату, тобто 17 липня 2015 року, останньою не надано, тоді як, з інформації відстеження пересилання поштових відправлень не вбачається отримання відправлення уповноваженою особою або представником ВДВС Печенізького РУЮ Харківської області (а.с. 12). Як убачається з копії Журналу обліку виконавчих проваджень, державний виконавець ВДВС Печенізького РУЮ Харківської області Макогон Г.В. отримала виконавчі листи № 633/19/14-ц від 21 травня 2015 року (облікові номери виконавчих проваджень 49621693 та 49623085) 10 грудня 2015 року (а.с. 104-105). 10 грудня 2015 року, тобто в межах строку, визначеного частиною другою статті 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець ВДВС Печенізького РУЮ Харківської області Макогон Г.В. винесла постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі пункту 8 частини першої статті 26 цього ж Закону (а.с. 99, 102). Оскільки заявницею не було надано належних та допустимих доказів отримання ВДВС Печенізького РУЮ Харківської області та безпосередньо державним виконавцем Макогон Г.В. заяв про відкриття виконавчого провадження та виконавчих листів саме 17 липня 2015 року, суд вважає безпідставними її доводи щодо порушення державним виконавцем строків, встановлених частиною другою статті 25 та частиною другою статті 30 Закону України «Про виконавче провадження». Разом з тим, дослідивши підстави для відмови у відкритті виконавчих проваджень, наведені державним виконавцем ВДВС Печенізького РУЮ Харківської області Макогон Г.В. у постановах від 10 грудня 2015 року, суд вважає їх такими, що не відповідають законодавству України, з огляду на наступне. Заявницею подано скаргу на зазначені постанови у межах строку, визначеного частиною четвертою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 10 грудня 2015 року були отримані нею 29 грудня 2015 року (а.с. 109). Дійсно, виходячи зі змісту пункту 1 Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 656/5 від 16 квітня 2014 року, дія цього порядку не розповсюджується на земельні ділянки. Проте, порядок звернення стягнення на земельні ділянки, як предмет іпотеки, визначено статтями 39, 43-45 Закону України «Про іпотеку», статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» та статтею 135 Земельного кодексу України, відповідно до яких таке стягнення здійснюється державним виконавцем з урахуванням особливостей підготовки та проведення земельних торгів, визначених цим Кодексом. Земельні торги проводяться у формі аукціону, за результатами якого укладається договір купівлі-продажу земельної ділянки з учасником (переможцем) земельних торгів, який запропонував найвищу ціну за земельну ділянку, що продається. Однак, державним виконавцем було надано суду копії постанов від 5 лютого 2016 року, якими скасовано постанови про відмову у відкритті виконавчих проваджень від 10 грудня 2015 року (а.с. 110-113), а також уточнення до заперечень проти скарги [PERSON], з якого вбачається, що на адресу стягувача було направлено лист про надання до відділу оригіналів виконавчих документів необхідних для відкриття виконавчого провадження та виконання рішення Печенізького районного суду Харківської області, у зв'язку з чим, за відсутності предмету оскарження суд відмовляє у задоволенні скарги. Виходячи з вищевикладеного та

Outcome: dismissed