Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Заявниця звернулась до суду із заявою, в якій просить суд визнати [PERSON] , 1956 року народження, безвісно відсутнім з 01 січня 1998 року, обґрунтовуючи тим, що [INFO] в с. Гордіївка Липовецького району, Вінницької області, померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом вчиненим спадкодавцем на її, [PERSON] , ім`я. [PERSON] , будучи сином спадкодавця та особою непрацездатного віку, має право на успадкування обов`язкової частки за наявності заповіту. Утім з 1989 року [PERSON] залишив с. Гордіївка, Липовецького району, та протягом останніх 27 років жодних відомостей про себе не надає, зв`язку з ним вона не підтримує. Останнім відомим його місцем проживання був Бахчисарайський район с. Плодове, проте на даний час місце його перебування та місцезнаходження не відоме. Вказані обставини позбавляють заявника реалізувати свої спадкові права, що стало підставою для звернення до суду. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] вимоги заяви підтримала, просить суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Трощанської сільської ради Липовецького району, будучи належно повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Сільський голова надав суду заяву, в якій просив розглянути справу у відсутність їх представника, не заперечує проти задоволення заяви. За таких обставин суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши усі зібрані у справі докази в їх сукупності, встановив, що [INFO] в с. Гордіївка, Липовецького району, Вінницької області померла [PERSON] , в підтвердження чому є свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.6). Після її смерті відкрилась спадщина. Судом встановлено, що 20.11.1991 року секретарем Трощанської сільської ради Липовецького району було посвідчено заповіт вчинений [PERSON] , відповідно до якого усе належне майно вона заповіла своїй дочці заявнику у справі [PERSON] . Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Трощанської сільської ради Липовецького району від 12.12.2016 за №02-25/455 встановлено, що до складу сім`ї [PERSON] , поміж заявника входив син - [PERSON] , 1956 року народження. Наведене свідчить , що [PERSON] на момент смерті матері був особою непрацездатного віку, що дає йому право на спадкування обов`язкової частки за наявності заповіту. Утім як вбачається із довідки виданої виконавчим комітетом Трощанської сільської ради від 14.12.2016 за № 02-25/456, [PERSON] з 1989 року на території Трощанської сільської ради Липовецького району не проживає, місце його перебування та місцезнаходження не відоме. Згідно листа військової частини № [NUMBER] від 09.04.1999 за № 49 спрямованого в адресу [PERSON] , [PERSON] за останнім місцем проживання: [ADDRESS] , відсутній з грудня 1997 року, його особисті речі відсутні, місце перебування не відоме. Частинами 1 та 2\~ ст. 43 ЦК України визначено, що фізична особа може бути судом визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісно відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а у разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Відповідно до вимог ст.ст. 246-249 ЦПК України виникнення справ про визнання громадян безвісно відсутніми зумовлені необхідністю захисту майнових прав громадян, справи про правовий статус яких розглядається судом, захистом інтересів осіб, які мають певні правовідносини з особою, тривала відсутність якої позбавляє їх можливості користуватись своїми майновими правами. У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність фактів, наведених заявником щодо зникнення її брата, які об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Судом встановлено, що заявник є спадкоємцем за заповітом після смерті своєї матері, відсутність відомостей про особу та не висловлення нею намірів, як спадкоємця обов`язкової частки за наявності заповіту, позбавляє заявника можливості користуватись своїми майновими (спадковими) правами. Наведене свідчить, що визнання [PERSON] безвісно відсутнім має для заявниці юридичне значення, отож, суд приходить до висновку, про наявність достатніх правових підстав для задоволення заяви. Початком безвісної відсутності [PERSON] слід вважати відповідно до ч.2 ст.43 ЦК України, 01 січня 1998\~ року. На підставі викладеного та

Outcome: approved