Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-04 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою, якою просить встановити факт належності [PERSON] , померлому [INFO] , свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 22 січня 2001 року, зареєстрованого у реєстрі за № 1-100, та зареєстрованого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 09 лютого 2001 року в реєстрову книгу № 12 за реєстровим номером № 1070, на частину житлового будинку по [ADDRESS] та договір конкретного користування житлового будинку по [ADDRESS] від 15 червня 2001 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори Ніколенко Г.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-860. В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що її дідусь [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , 20 червня 2009 року склав заповіт, яким частину вказаного будинку заповів заявниці. Після смерті діда заявниця звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадщини, але їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю документів, які безспірним порядком підтверджують факт належності правовстановлюючих документів на спадщину [PERSON] , а саме - свідоцтво про право на спадщину та договір конкретного користування, що видані на ім`я « [PERSON] ». Заявник стверджує, що ім`я « [PERSON] » вказано помилково, оскільки в інших документах прізвище спадкодавця зазначено вірно « [PERSON] ». Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2019 року провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у спрощеному провадженні. 28 лютого 2020 року від Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області надійшла заява, якою заінтересована особа просить розглянути справу у її відсутність та ухвалити рішення на розсуд суду. Заявник у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, якою просить розглядати справу у її відсутність, наполягає на задоволенні заяви. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявниця є онукою [PERSON] , народилася [INFO] , у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданим Червонозаводським відділом ЗАГС м. Харкова російською мовою зазначено прізвищем дитини « [PERSON] », батьки - « [PERSON] », « [PERSON] ». Прізвище заявниці « [PERSON] » було змінено на « [PERSON] » під час державної реєстрації шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 21 серпня 2018 року Харківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області. Батько заявниці [PERSON] народився [INFO] , у свідоцтві про його народження серії [NUMBER] , виданим Пісочинською сільською радою Харківського району Харківської області, російською мовою зазначено прізвище дитини « [PERSON] », батьки - « [PERSON] », « [PERSON] ». Дід та баба заявниці перебували у шлюбі, що був зареєстрований 20 листопада 1959 року Пісочинською сільською радою Харківського району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . В свідоцтві про одруження російською мовою зазначено прізвище подружжя « [PERSON] ». Державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори Ачкасовим С.В. було здійснено переклад свідоцтва про одруження з російської мови на українську, у перекладі прізвищем подружжя зазначено « [PERSON] ». Подружжя [PERSON] постійно проживали та були зареєстровані у належному на праві спільної часткової власності житловому будинку по [ADDRESS] , в домовій книзі на будинок зазначено про реєстрацію місця проживання [PERSON] за вказаною адресою. Право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано за [PERSON] та його братом на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері, виданим Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 22 січня 2001 року, зареєстрованого у реєстрі за № 1-100. У свідоцтві про право на спадщину прізвищами спадкодавця та спадкоємців зазначено « [PERSON] ». 15 червня 2001 року між співвласниками житлового будинку укладено, нотаріально посвідчено державним нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори Ніколенко Г.А. та зареєстровано в реєстрі за № 1-860, договір конкретного користування спільним будинком. В договорі прізвищами співвласників зазначено «Еременко». [INFO] батько заявниці [PERSON] помер, про що відділом РАЦС по м. Харкову Харківського міського управління юстиції зроблено актовий запис та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . 24 червня 2009 року дід заявниці [PERSON] склав заповіт на користь онуки [PERSON] , заповів все своє майно, у тому числі частину житлового будинку по [ADDRESS] . При таких обставинах, суд вважає встановленим, що у правовстановлюючих документах на житловий будинок по [ADDRESS] , прізвищем співвласників помилково зазначено « [PERSON] » замість « [PERSON] ». [INFO] помер [PERSON] , про що виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області зроблено актовий запит № 45 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Спадкоємець за заповітом - заявниця [PERSON] звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав. Харківською районною державною нотаріальною конторою Харківської області надано роз`яснення від 25.07.2019 року № 3055/02-14, якими запропоновано звернутися до суду, оскільки відсутні документи, що безспірним порядком стверджують факт належності правовстановлюючого документу на спадкове майно - Ѕ частку житлового будинку по [ADDRESS] . Так, нотаріусом зазначено, що прізвищем спадкодавця у свідоцтві про смерть зазначено « [PERSON] », а у свідоцтві про право на спадщину за заповітом та у договорі конкретного користування прізвищем співвласника зазначено « [PERSON] ». Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; Встановлення факту належності [PERSON] , померлому [INFO] , свідоцтва про народження за заповітом від 22 січня 2001 року та договору конкретного користування від 15 червня 2001 року, що видані на ім`я [PERSON] , має для заявника [PERSON] юридичне значення, оскільки від встановлення даного факту залежить виникнення, зміна або припинення його особистих майнових прав, яке полягає у можливості оформлення спадщини після смерті діда. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»№ 5 від 31.03.1995 року встановлено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Враховуючи вищевикладені обставини та досліджені судом докази, суд вважає встановленим той факт, що [PERSON] , померлому [INFO] , належать свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 22 січня 2001 року, зареєстрованого у реєстрі за № 1-100, та зареєстрованого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 09 лютого 2001 року в реєстрову книгу № 12 за реєстровим номером № 1070, на частину житлового будинку по [ADDRESS] та договір конкретного користування житлового будинку по [ADDRESS] від 15 червня 2001 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори Ніколенко Г.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-860 Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що заявник є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , [INFO] . Отже, з вищевикладеного вбачається, що метою встановлення факту належності спадкодавцю правовстановлюючих документів на спадкове майно є оформлення спадкових прав заявника [PERSON] після смерті діда [PERSON] , встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. На підставі викладеного,

Outcome: approved