Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті 06 жовтня 2015 року її батька [PERSON] , посилаючись на те, що вона є особою, переміщеною з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції , її батько [PERSON], [INFO], проживав у [INFO], що є тимчасово окупованою територією України, 06 жовтня 2015 року він помер у Свердловській центральній багатопрофільній лікарні Луганської області від цирозу печінки , про що було видане лікарське свідоцтво про смерть № 273 від 07.10.2015 р., засвідчене печаткою ЛНР. Посадовими особами відділу ДРАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть [PERSON], оскільки лікарське свідоцтво про смерть, видане на тимчасово окупованій території, є недійсним і не створює правових наслідків. В судовому засіданні заявниця підтримала свої вимоги. Заінтересована особа направила до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Суд, вислухавши пояснення заявника , покази свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява обгрунтована і підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. В судовому засіданні було встановлено, що заявниця [PERSON] є особою, переміщеною з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, до березня 2015 року проживала в [INFO], в Білій Церкві має постійне місце роботи та реєстрацію, проживає з двома неповнолітніми дітьми, батьки заявниці та брат залишилися на тимчасово окупованій території Луганської області. Заявниця ствердила суду, що її батько [PERSON], [INFO], мешканець м. Червонопартизанськ Луганської області, помер 6 жовтня 2015 року від цирозу печінки у Свердловській центральній багатопрофільній лікарні Луганської області, про що було видане лікарське свідоцтво про смерть № 273 від 07.10.2015 р., засвідчене печаткою ЛНР. Той факт, що [PERSON] та [PERSON] є рідними донькою та батьком підтверджено копіями свідоцтва про народження заявниці та свідоцтва про її одруження. Судом встановлено, що паспорт [PERSON], картка ідентифікаційного податкового номеру, лікарське свідоцтво про смерть та довідка про причину смерті були передані заявниці з м.Свердловськ Луганської області кур»єром , копії даних документів приєднано до матеріалів справи. Посадовими особами відділу ДРАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції відмовлено заявниці [PERSON] у видачі свідоцтва про смерть її батька [PERSON], оскільки лікарське свідоцтво про смерть, видане на тимчасово окупованій території, є недійсним і не створює правових наслідків. Дану обставину відділ ДРАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції з посиланням на ст.9 Закону України « Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України на запит суду підтвердив. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], рідні сестри [PERSON], підтвердили факт його смерті 6 жовтня 2015 року на тимчасово окупованій території Луганської області в м.Свердловськ. Таким чином, суд вважає доведеним факт смерті 06 жовтня 2015 року в м.Свердловськ Луганської області громадянина України [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] . Встановлення даного факту є підставою для вчинення органами ДРАЦС актового запису про смерть [PERSON] , що необхідно заявниці для оформлення допомоги на поховання. На підставі викладеного,

Outcome: approved