Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою, в якій просить, з урахуванням заяви від 14 вересня 2020 року, встановити факт, що вона постійно проживала з [PERSON] на день його смерті [INFO] за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що [INFO] померла її та заінтересованої особи брат [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно - 23/100 частки секції [NUMBER] в гуртожитку по [ADDRESS] . Нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з пропуском шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини. Брат останні два роки до смерті хворів, тому вона забрала його до свого будинку, де він більше року до смерті постійно проживав. Встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на дату смерті необхідне їй для реалізації свого права на спадкування. Ухвалою суду від 31 липня 2020 року заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито окреме провадження у справі. В судовому засіданні заявниця та її представник заяву підтримали повністю з вказаних у ній підстав. Заявниця пояснила, що в серпні 2017 року запропонувала брату [PERSON] залишитися жити з нею та її чоловіком в їх будинку. До того він проживав у кімнаті в гуртожитку, але став часто хворіти і потребував догляду. До смерті брат проживав з нею, допомагав по господарству. Їх батьки померли в 2007-2008 роках, брат був неодружений та дітей не мав. Просять заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився. У поданій до суду заяві від 8 вересня 2020 року просить розгляд справи провести у його відсутності. Проти задоволення заяви [PERSON] не заперечує. Свідок [PERSON] показала, що її рідний дядько [PERSON] за рік до смерті проживав у будинку її батьків, бо мав проблеми з серцем та погано себе почував. Він по мірі можливості допомагав по господарству. Поховали дядька батьки. Свідок [PERSON] показав, що знав дядька своєї дружини ще до того, як вони одружилися та стали прожити вати в нього. В 2017 році [PERSON] перейшов жити до тещі. Вони з дружиною часто збираються у батьків, тому може ствердити, що тещин брат проживав у неї постійно. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що [PERSON] являється рідним братом заявниці [PERSON] та заінтересованої особи [PERSON] , про що свідчать свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 15 вересня 1976 року, свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 11 березня 1970 року, свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 14 липня 1972 року та свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 20 травня 1989 року. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 9 листопада 2018 року. На день смерті місце проживання [PERSON] було зареєстроване за адресою [ADDRESS] . Як вбачається з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 23/100 секції [NUMBER] в гуртожитку [ADDRESS] . За змістом ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.1261-1265 ЦК України. Заповіту за життя [PERSON] не залишив. Батьки спадкодавця померли задовго до його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1262 ЦК України заявниця має право на спадкове майно після смерті брата як спадкоємець другої черги за законом. За її заявою 16 липня 2020 року Другою рівненською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу № 66119800, про що свідчить витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 60943590 від 16 липня 2020 року. Спадкоємець [PERSON] (брат заявниці та спадкодавця) подав до нотаріальної контори заяву від 24 липня 2020 року, в якій не заперечує, щоб спадщину після смерті брата отримала його сестра [PERSON] . За положеннями ч.3, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В силу вимог ч.1 ст.1297 ЦК України, з огляду на наявність в складі спадщини нерухомого майна, щодо якого здійснюється державна реєстрація, спадкоємець зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Згідно з п.п.4.10 п.4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто, спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Однак, при цьому спадкоємець має довести факт постійного проживання на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини. Заявниця звернулася до Другої рівненської державної нотаріальної контори щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на майно її брата [PERSON] . Проте, нотаріусом постановою від 16 липня 2020 року відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії, оскільки заявницею не було подано заяви про прийняття спадщини у встановлені законом строки і факт постійного проживання з померлим [PERSON] не підтверджено. Відповідно до п.3.21, п.3.22 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї; у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Нормами ч.2 ст.293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження, серед іншого, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Приписами ч.2 ст.315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно роз`яснень, викладених у п.2, п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, в такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідне заявниці для реалізації права на звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом. Факт постійного проживання заявниці разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами. Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки цей факт знайшов підтвердження в судовому засіданні, породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, встановлення факту не пов`язується з вирішенням спору про право. На підставі наведеного та

Outcome: approved