Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

Заявниця звернулася в суд з заявою, в якій вказала, що вона доводиться [PERSON] дочкою. Заявниця є громадянкою України. ЇЇ батько проживав на непідконтрольній Україні території, в [ADDRESS]. 26.11.2018 року її батько помер. Заявниця просить суд встановити факт смерті [PERSON],[INFO], який народився в с. Олександрівка Приазовського району Запорізької області, Україна, місце реєстрації померлої особи - [ADDRESS] Крим, Україна, місце смерті - смт Нижньогірський Нижньогірського району Автономної Республіки Крим, Україна, дата смерті 26.11.2018 року. В судовому засіданні заявниця підтримала заявлені вимоги та пояснила, що встановлення факту смерті необхідно їй для оформлення спадщини після смерті її батька [PERSON] на окупованій території. Який при житті мав земельну ділянку, розташовану на території Приазовського району. В судове засідання представник Якимівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти встановлення факту смерті [PERSON] не заперечує. Розглянувши матеріали справи, вислухавши заявника, сув вважає, що заява законна, обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315ЦПК\~України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р.,заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст.273ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК. В свою чергу, вимогами частини ч.1 статті 17 Закону України\~«Про державну\~реєстрацію актів\~цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до пп.1 п.5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом МЮУ18.10.2000№\~52/5 (у редакції наказу МЮУ 24.12.2010 № 3307/5) (далі - Правила) передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою;ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. З матеріалів справи суд встановив, що 26.11.2018 року в смт Нижньогірський Нижньогірського району Автономної Республіки Крим помер [PERSON]Г, [INFO], уродженець [INFO], що підтверджується довідкою про смерть [PERSON] № С-00188 від 29.11.2018 року (а.с.9), свідоцтвом про смерть [PERSON] серія І-АЯ № 621085 від 29.11.2018 року, актовий запис №170189910002000662007 (а.с.8). Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю віл 06.06.2001 року, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 11,28 га на території Олександрівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Таким чином після смерті батька заявниці відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 11,28 га на території Олександрівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно [PERSON] для оформлення спадщини після смерті її батька. Враховуючи, що вказані вище документи складені не на офіційному бланку свідоцтва про смерть, який встановлено як єдиний зразок на території України, та не може бути прийнятий органом державної реєстрації актів цивільного стану у якості підтвердження факту смерті [PERSON], отримати свідоцтво про смерть на бланку українського зразка заявник у період тимчасової окупації частини території України очевидно не може, необхідно застосувати інші механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту прав, свобод і законних інтересів заявника. Відповідно до розяснень п.18 Постанови Пленуму ВСУ №5від\~31.03.1995року\~«Просудову практикув\~справахпро встановленняфактів,що\~маютьюридичне значення» (із змінами,внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ № 15 (v0015700-98) від 25.05.98) передбачено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст.18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом.

Outcome: approved