Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з даною заявою, просить суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , на строк 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження її прав відносно [PERSON] , а саме: заборонити перебування [PERSON] в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] наближення на 100 м до місця тимчасового проживання [PERSON] : [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що 7-9 травня 2020 року за місцем її тимчасового проживання, на дачі, по [ADDRESS] відбулася конфліктна розмова з сусідкою [PERSON] (постійно проживає в [ADDRESS] ). В Цей день, [PERSON] повідомила її в кінці розмови, що у неї з`явилися наміри пошкодити її чоловікові автомобіль, побудований туалет на її домоволодінні та вбити чоловіка особисто, за те що їй нібито заважають дерева, що ростуть на її дачному домоволодінні. У вказаний день [PERSON] після розмови з нею та чоловіком, повідомила її про те, що у разі не зрізання дерев, що ростуть у неї на присадибній ділянці вона особисто та/або за допомогою знайомих їй людей спалить автомобіль шляхом підпалу та зруйнує туалет, та вб`є чоловіка із застосуванням нанесення тілесних ушкоджень. Ухвалою суду від 20.08.2020 відкрито провадження у справі та призначено відкрите судове засідання на 28.08.2020, яке тричі відкладено за клопотанням представника заявниці - адвоката Вітер С.В., востаннє до 02.10.2020. Заінтересованою особою [PERSON] подано письмові пояснення в яких вона зазначає, що всі обставини справи самим заявником спотворені та не є правдивими. Вони із заявницею не є родичами, навіть близькими знайомими, за весь час вона її бачила лише пару разів. При цьому, навіть не може коментувати всю нісенітницю, яка викладена заявником, але вимушено скористатися свої правом на подачу пояснення. Так, дійсно весною 2020 року перебуваючи в себе на подвір`ї вона побачила протиправні дії заявника направлені на пошкодження майна іншого сусіда [PERSON] . В присутності інших сусідів [PERSON] та [PERSON] вона вході розмови зробила заявнику зауваження щодо неправомірних її дій та попросила припинити шкодити майно, яке належить [PERSON] . Вона закликала сторони до дотримання норм добросусідства та навела приклад, якби заявник віднеслася до того, щоб вона без її дозволу зрізала гілляки дерев які нахиляються на її частину земельної ділянки. При цьому, жодних погроз чи розмов з приводу знищення майна чи нанесення комусь тілесних ушкоджень, тим паче вбивства чоловіка з її сторони не було та і бути не може. До цієї розмови у неї з жодним сусідом ніколи не було ніяких конфліктних ситуації, вона урівноважена та вихована людина. Не розуміє, якщо між ними був конфлікт, то чому заявниця не викликала поліцію. Зазначає, що вона є власником житлового будинку та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] і її нерухомість ніяким чином не шкодить заявнику. Просить суд звернути особливу увагу, що заявник не в повній мірі володіє процесуальним законодавством, оскільки в даному випадку вона не має юридичних підстав на звернення до суду з заявою про видачу обмежувального припису відносно неї. В даному випадку між нею та заявником немає домашнього чи сімейного насильства, вони не є родичами та і взагалі ніякого конфлікту не було. Заявниця та її представник - адвокат Вітер С.В. у судове засідання чотири рази не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належно, представник подав клопотання про проведення судового засідання 02.10.2020 без участі заявниці та її представника. Просить суд врахувати те, що в день судового засідання він перебуває на лікарняному з 01.10.2020 під амбулаторним обстеженням, та витребувати від Таращанського ВП Миронівського ВП ГУНП в Київській області копію матеріалів кримінального провадження за наслідками звернення [PERSON] із заявою від 19.05.2020 про вчинення кримінального правопорушення. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належно, у поданих поясненнях просить суд розглядати дану справу без її участі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази у їх сукупності та співставленні, суд прийшов до наступних висновків. За ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Відповідно до ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Заявниця у поданій заяві зазначає про конфліктну розмову з сусідкою та про наміри сусідки пошкодити її чоловікові автомобіль, вбити чоловіка, пошкодити вбудований туалет, за те, що її заважають дерева, що ростуть на території домоволодіння. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя. Пункт 3 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає домашнім насильством діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно п. 14 ст. 1 цього Закону психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника, із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа або її представник. Згідно положень п. 7 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Таким чином, обмежувальний припис застосовується виключно відносно кривдника, тобто особи, яка вчинила домашнє насильство. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Кримінальну відповідальність за вчинення домашнього насильства встановлено у ст. 126-1 КК України, що передбачає відповідальність за умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи. В свою чергу, у ст. 173-2 КУпАП встановлено адміністративну вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого відповідальність. Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Разом із тим, відомостей, що підтверджують поширення дії законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству на відносини між заявницею та заінтересованою особою: родинні відносини, або інші обставини, передбачені ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та доказів притягування до відповідальності [PERSON] за вчинення діянь, що мають ознаки домашнього насильства не надано і наведено не було, а відтак на сторін не можуть бути поширені права і обов`язки кривдника і постраждалої особи, визначені законодавством про захист від домашнього насильства. Відповідно до частини 3 статті 26 наведеного Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Наявність чи відсутність ризиків в поєднанні з доведеним фактом вчинення особою домашнього насильства є основною і фактично єдиною підставою для застосування чи не застосування обмежувального припису. «Оцінка ризиків» та «наявність ризиків» - є основними обставинами, які повинні бути встановленні судом для ухвалення законного та обґрунтованого рішення в справах про видачу обмежувального припису. Згідно пункту 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Однак, як вбачається з матеріалів справи, в заяві про видачу обмежувального припису, заявником не обґрунтовано також й існування будь-яких ризиків щодо факту, продовження чи вчинення домашнього насильства, якщо таке і мало місце. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено: обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). В даному випадку, Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» чітко визначає, що обставинами на підставі яких може бути виданий обмежувальний припис є: ризики продовження скоєння домашнього насильства; ризики повторного вчинення домашнього насильства; ризики настання тяжких або особливо тяжких наслідків; ризики смерті постраждалої особи. В ході судового розгляду заяви, заявницею документально не підтверджені обставини, які свідчать про наявність вище перелічених ризиків. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Стосовно заявленого клопотання представника заявниці про витребування копії матеріалів кримінального провадження за наслідками звернення [PERSON] із заявою від 19.05.2020 про вчинення кримінального правопорушення, суд зазначає наступне. В силу ч. 1 ст. 222 КПК України відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим. Отже, у суду відсутні такі повноваження, а тому у задоволенні клопотання представника судом відмовлено. Таким чином, враховуючи, що суду не надано відомостей, що підтверджують поширення дії законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству на відносини між заявницею та заінтересованою особою, а також не надано достатніх належних, допустимих, та переконливих доказів для оцінки ризиків вчинення насильства заінтересованими особами відносно заявника, настання наслідків його вчинення, суд, приходить до висновку про відсутність підстав для видачі обмежувального припису.

Outcome: dismissed