Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з заявою в якій просить суд встановити факт належності [PERSON] трудової книжки від 15.10.1975 року, виданої Вінницьким обласним управлінням культури та диплому серії Щ-1 № 220125 від 01.07.1975 року, виданого Тульчинським культурно-освітнім училищем Міністерства культури УРСР, оскільки у процесі підготовки документів для призначення пенсії по втраті годувальника, працівниками пенсійного фонду в трудовій книжці та дипломі [PERSON] виявлено розбіжність у записі анкетних даних прізвища. Оскільки в даний час, заявниця не має іншого способу ніж встановлення у судовому порядку належності [PERSON] правовстановлюючого документу, змушена звернутися до суду. В судове засідання заявниця не з'явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлена належно, проте подала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Судові витрати просить залишити за нею. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 21.10.1978 року у м. Києві та є інвалідом з дитинства І групи у відповідності до довідки МСЕК № 155560, виданої Київською міською психМСЕК 02.11.1994 року. У звязку з тяжкою хворобою, вона неодноразово лікувалася у різних медичних закладах області, однак стан її фізичного здоров'я з часом не покращився, а тому вона перебуває на постійному диспансерному обліку та отримує необхідне лікування. 02.11.1994 року їй було встановлено остаточний діагноз, що пов'язаний з розладом психічної діяльності та визнано інвалідом з дитинства І групи довічно. Внаслідок тяжкого психічного захворювання [PERSON] за станом здоров'я не може самостійно здійснювати свої права і виконувати обв'язки та доглядати за собою, оскільки нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. До 10.12.2018 опікуном [PERSON] була [PERSON] Матір'ю [PERSON] була [PERSON], яка народилася 18.12.1954 року та була інвалідом І групи. В зв'язку зі зверненням у липні 2018 року [PERSON] до сільської ради про небажання продовжувати опікунство над [PERSON], Дубівська сільська рада звернулася до суду із заявою про заміну опікуна. Відповідно до ухвали Таращанського районного суду Київської області від 10.12.2018, [PERSON], [INFO], була призначена опікуном над недієздатною [PERSON]. 26.11.2018 [PERSON], мати [PERSON], - померла. Заявниця на даний час оформляє документи для отримання пенсії [PERSON] по втраті годувальника [PERSON] З метою оформлення пенсії в січні 2019 року заявниця звернулася з відповідними документами до Таращанського відділу обслуговування громадян [PERSON] об'днаного управління пенсійного фонду України в Київській області. Разом з іншими документами надала і трудову книжку від 15.10.1975 року, виданої на ім'я «Нызенко (Зацаринної) Надежды Степановны» посадовими особами Вінницького обласного управління культури та диплом серії Щ-1 № 220125 на ім'я «Нызенко Надежды Степановны» від 01.07.1975 року. Працівниками пенсійного фонду було відмовлено у прийнятті даної трудової книжки від 15.10.1975 року та диплому серії Щ-1 № 220125, внаслідок чого заявниця не може завершити оформлення документів на отримання пенсії по втраті годувальника [PERSON] на ім'я заявниці, як опікуна [PERSON] Встановлення факту належності трудової книжки та диплому необхідне заявнику для оформлення документів та отримання пенсії по втраті годувальника в [PERSON] об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області. Із трудової книжки від 15.10.1975 року, яка виписана Вінницьким обласним управлінням культури вбачається, що вона видана на\~\~ім'я «Нызенко (Зацаринної) Надежды Степановны», записи здійснені російською мовою. Із диплому серії Щ-1 № 220125 від 01.07.1975 року, виданого Тульчинським культурно-освітнім училищем Міністерства культури УРСР вбачається, що він виданий на імя «Нызенко Надежды Степановны» ( російською мовою) або ж [PERSON] ( українською мовою). Із копії свідоцтва про народження серії ІІ-ЖЦ № 508611, виданого 13.07.1971 року Ряговською сільською радою Каргопольського району Архангельської області, вбачається, що «Низенко Надежда Степановна» народилася 18.12.1954 року. Із свідоцтва про зміну прізвища серії І-БК №266457, виданого Дарницьким відділом ЗАГСу м.Києва вбачається, що «[PERSON], 18.12.1954 г.р.» змінила прізвище на « Зацаринная» 14.01.1988 року, про що зроблено актовий запис №6. Із копії свідоцтва про смерть серії І-ОК №443317 вбачається, що [PERSON], [INFO], уродженка Російської Федерації, Архангельської області, Каргопільського району с.Волошка, померла 26.11.2018 року. Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Згідно п. 12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, на збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 256 ЦПК\~громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Суд, вважає, що вимоги про встановлення факту належності трудової книжки та диплому як правовстановлюючого документу є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Outcome: approved