Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 22 вересня 2007 року вона уклала шлюб з [PERSON] . 12 квітня 2017 року, перебуваючи на тимчасово окупованій території АРК в м. Севастополь в ГБУЗС ГБ № 5 ЦОЗМиР родом № 1 м. Севастополь на 40 тижні вагітності вона народила дівчинку з масою тіла 3190 г, зростом 52 см. Через відмову прикордонних сил російської Федерації надати дозвіл на виїзд з тимчасово окупованої території 18 квітня 2017 року, заявниця змушена була зареєструвати дитину. 16 жовтня 2019 року заявниця звернулась до відділу державної реєстрації РАЦС по Дніпровському, Солонянському районах Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області з метою реєстрації на території України народження своєї дитини, оскільки вона є громадянкою України. Однак провести державну реєстрацію народження та тим самим отримати свідоцтво про народження дитини не можливо, оскільки нею пред`явлено до відділу РАЦС медичне свідоцтво про народження дитини, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом МОЗ України від 08 серпня 2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», у зв`язку з чим прохала суд встановити факт народження дитини. Заявниця в судовому засіданні заяву підтримала та прохала її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Дніпровському, Солонянському районнах Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, у зв`язку з чим, у відповідність до ст. 223 ЦПК України, неявка заінтересованої особи не перешкоджає розгляду справи, тому суд постановив проводити судовий розгляду у відсутність представника заінтересованої особи. Суд, заслухавши заявницю, заінтересовану особу [PERSON] , вислухавши показання свідків, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з такого. Зі змісту ст. 4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого Сурсько-Михайлівською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області 22 вересня 2007 року. Після укладення шлюбу [PERSON] отримала прізвище - [PERSON] (а.с. 13). Згідно листа відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Дніпровському, Солонянському районах Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 79/16.8-14 від 16 жовтня 2019 року, заявниці відмовлено у проведенні державної реєстрації народження дитини, у зв`язку з не відповідністю наданих нею документів формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованими у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року №1150/13024 (а.с. 25). Відповідно до повідомлення № 1355 від 30 жовтня 2019 року адміністрація КП «Солонянська ЦРЛ» ДОР» зазначає, що [PERSON] , [INFO] в період з 01 травня 2016 року по 12 квітня 2017 року на обліку в КЗ «Солонянська ЦРЛ» ДОР» стосовно вагітності не перебувала (а.с. 52). Згідно довідки Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, наданої на запит суду, [PERSON] [INFO] , 14 жовтня 2019 року в`їхала на територію України з тимчасово окупованої території АР Крим через КПВВ Чонгар , інших даних які б підтверджували виїзд на окуповану територію до 14 жовтня 2019 року суду не надано (а.с. 89). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , показав, що він в момент народження дитини [PERSON] на тимчасово окупованій території не був, приїхав влітку в гості та побачив дитину, яка зі слів заявниці вона народила. Вагітність заявниці бачив лише через мережу інтернет при спілкуванні шляхом відеозв`язку. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що знайома з заявницею давно, факт народження дитини не бачила, оскільки в цей час не була на тимчасово окупованій території. Відповідно до вимог п.п. 1, 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України; підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. Згідно ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Факт який просить встановити заявник повинен бути підтверджений належними та допустимими доказами. На підтвердження факту народження дитини заявницею надано суду такі копії документів: обмінну карту № 10/0722 видану ГБУЗС ГБ № 5 ЦОЗМиР родом 1, медичне свідоцтво про народження дитини 12 квітня 2017 року серії 67 № 178476, свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 18 квітня 2017 року виданого відділом записів актів цивільного стану Гагарінського району міста Севастопіль управління записів актів цивільного стану міста Севастопіль, актовий запис № 491 (а.с. 14, 15, 16). Зазначені документи видані органами, які не визнаються на території України, тому не приймаються і не досліджуються судом, оскільки є недопустимими доказами в розумінні ст. 78 ЦПК України. Інших доказів на підтвердження факту народження дитини заявниця суду не надала. За таких підстав суд вважає, що в судовому засіданні встановлений факт перебування заявниці на тимчасово окупованій території України АР Крим до 14 жовтня 2019 року, але при цьому факт народження нею під час перебування на тимчасово окупованій території дитини в судовому засіданні підтвердження не знайшов, оскільки заявницею не доведено суду факт народження дитини належними та допустимим доказами. Надані для огляду фототаблиці, на яких зображена заявниця, заінтересована особа та дитина, не може свідчити про факт народження дитини на тимчасово окупованій території України і тому судом не приймаються. За таких підстав, оскільки заявницею не доведено суду факт, який вона просить встановити, тому задоволенні заяви слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed