Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з даною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що вона 24 січня 1969 року зареєструвала шлюб з [PERSON]. [INFO] її чоловік помер. При житті її чоловік був нагороджений орденом «Трудової слави» [NUMBER] ІІІ ступеню, про що 21 червня 1977 року було видано посвідчення серії [NUMBER]. Так як вона непрацездатна і отримує пенсію за віком, то вона має право на збільшення розміру своєї пенсії як вдова орденоносця. Але коли вона звернулася з відповідною заявою до Управління ПФУ у Тульчинському районі, їй було відмовлено по тій причині, що дане посвідчення виписувалось на російській мові, то прізвище та по батькові її чоловіка були записані відповідно до правопису російської мови, тобто, змінено прізвище із [PERSON]» на «[PERSON]», та змінено ім'я батька чоловіка на «[PERSON]». Орган і держава, які видавали дане посвідчення, уже не існують. По цій причині [PERSON] звернулась до суду та просить винести рішення, яким встановити факт того, що посвідчення серії [NUMBER], дійсно належало її чоловікові [PERSON]. Заявниця в судове засідання не з'явилася, вказавши в позовній заяві, що на задоволенні заяви наполягає, просить справу розглядати за її відсутності заяву підтримує. Представник зацікавленої особи, управління ПФУ у Тульчинському районні Боровський О.В. в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд встановив: 24 січня 1969 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]., що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.5). Згідно паспорта, свідоцтва про одруження та за пенсійними посвідчення заявниця та її чоловік значаться за прізвищем [PERSON] і [PERSON] (а.с.3-5, 9, 11). В 1952 році чоловіку заявниці на російській мові було виписано трудову книжку, в якій він значиться як «[PERSON]» (а.с.7). Указом Президії Верховної Ради СРСР від 12 травня 1977 року, чоловік заявниці, [PERSON] був нагороджений орденом «Трудової слави» [NUMBER] ІІІ ступеню, про що 21 червня 1977 року було видано посвідчення серії [NUMBER], заповнене російською мовою на ім'я «[PERSON]» (а.с. 8,10). [INFO], [PERSON] - помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). Після смерті чоловіка заявниця звернулася до управління Пенсійного фонду для отримання пенсії в підвищеному розмірі, як вдова орденоносця, проте їй було відмовлено, в зв'язку з розбіжностями в анкетних даних її чоловіка, а саме в посвідченні серії [NUMBER], яке в свою чергу було виписано на російській мові. На підставі ст. 256 п.6 ЦПК України, суд вправі встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище , ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям , по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи , зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачений заявницею підлягає зарахуванню в прибуток держави.

Outcome: approved