Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Заявниця звернулася в суд із заявою, в якій просить встановити юридичний факт приналежності її, [PERSON], до національності «полька», її матері: [PERSON] до національності «полька» шляхом доповнення актового запису про народження № 8 від 02.03.1934 року, складеного на гр. [PERSON] графою національність батька - [PERSON] - «поляк» та графою національність матері - [PERSON] - «полька». В обґрунтування заяви покликається на те, що вона, [PERSON], народилася 06.10.1958 року у селі Лівчиці, Жидачівського району, Львівської області. У свідоцтві про народження серії І-СГ № 249255 від 29.07.2010 р. її батьками зазначені [PERSON] (1931 р.н.) та [PERSON] (1934 р.н.). Згідно свідоцтва про одруження УІІ-УР № 817997 від 31 травня 1965 року, її мати до реєстрації шлюбу мала дошлюбне прізвище «Півторак». У 1974 році її мати звернулася у Жидачівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області зі заявою про видачу повторного свідоцтва про народження. Їй було видано свідоцтво про народження серії ІІ-АВ №412948 на підставі поновленого актового про народження №8 від 08.08.1974 року складеного Жидачівським відділом ДРАЦС на гр. [PERSON]. На підставі цього свідоцтва видавались паспорти Х-ІІІ ЖП від 17.08.1974 року та У-ІІ СГ 15.05.1975 року. У свідоцтві про народження серії ІІ-АВ №412948 матері заявниці [PERSON] (01.03.1934 р.н.), виданого 08.08.1974 року, її батьками зазначені [PERSON], національність «поляк» та [PERSON], національність «полька». 14 серпня 2010 року померла мати заявниці. Після чого [PERSON] звернулась у Жидачівський районний відділ ДРАЦС для отримання повторного свідоцтва про народження її матері на підставі поновленого актового запису про народження № 8 від 08.08.1974 року складеного Жидачівським районним відділом ДРАЦС на [PERSON]. Жидачівський районний відділ ДРАЦС повідомив їй, що в архівах відділу відсутній поновлений актовий запис про народження №8 від 08.08.1974 року, складений Жидачівським відділом ДРАЦС на гр. [PERSON], однак натомість повідомили про наявність первинного актового запису про народження № 8 від 02.03.1934 року складеного на [PERSON], у якому не зазначена національність ні батька, ні матері. 13 грудня 2016 року заявниця звернулася до Залізничного районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області стосовно доповнення графи національності у актовому записі про народження № 8 від 02.03.1934 року по с. Лівчиці, Жидачівського району, Львівської області. Залізничний районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області своїм листом повідомив заявниці, що питання щодо зміни національності не належить до компетенції відділів державної реєстрації актів цивільного стану. У звязку із чим, вона змушена була звернутись до суду із заявою, яку просить задовольнити. У судове засідання заявниця не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, однак належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Крім того, 06.02.2017 року подала до суду заяву у якій просить проводити розгляд справи у її відсутності. Заінтересована особа - Залізничний районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не направило в судове засідання свого представника, при цьому до суду подано заяву за підписом начальника відділу, в якій вона просить проводити розгляд справи за відсутності їхнього представника, що суд вважає за можливе. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Зі змісту ст.3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав. Згідно зі ст.234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України). За змістом ч.2 ст.256 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що Вона, [PERSON], народилася 06.10.1958 року у селі Лівчиці, Жидачівського району, Львівської області./а.с. 7/ До одруження дівоче прізвище заявниці було «Підзамків»./а.с. 6/ У свідоцтві про народження серії І-СГ № 249255 від 29.07.2010 р. її батьками зазначені [PERSON] (1931 р.н.) та [PERSON] (1934 р.н.)./а.с.7/ Згідно свідоцтва про одруження VІІ-УР № 817997 від 31 травня 1965 року, її мати до реєстрації шлюбу мала дошлюбне прізвище «Півторак»./а.с.8/ У свідоцтві про народження серії ІІ-АВ №412948 матері заявниці [PERSON] (01.03.1934 р.н.), виданого 08.08.1974 року, її батьками зазначені [PERSON], національність «поляк» та [PERSON], національність «полька». /а.с.9/ 14 серпня 2010 року померла мати заявниці, [PERSON] /а.с.10/ Після чого [PERSON] звернулась у Жидачівський районний відділ ДРАЦС для отримання повторного свідоцтва про народження її матері на підставі поновленого актового запису про народження № 8 від 08.08.1974 року складеного Жидачівським районним відділом ДРАЦС на [PERSON]. Жидачівський районний відділ ДРАЦС повідомив їй, що в архівах відділу відсутній поновлений актовий запис про народження №8 від 08.08.1974 року, складений Жидачівським відділом ДРАЦС на гр. [PERSON], однак натомість повідомили про наявність первинного актового запису про народження № 8 від 02.03.1934 року складеного на [PERSON],/а.с.11-12/. Однак у первинному актовому записі про народження № 8 від 02.03.1934 року не зазначена національність ні батька, ні матері. 13 грудня 2016 року заявниця звернулася до Залізничного районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області стосовно доповнення графи національності у актовому записі про народження № 8 від 02.03.1934 року по с. Лівчиці, Жидачівського району, Львівської області. Залізничний районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області своїм листом повідомив заявниці, що питання щодо зміни національності не належить до компетенції відділів державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України. Національність - національна ідентичність, належність особи до певної нації (або іншої етнічної групи (спільності), яка визначається як відмінними особливостями етнічної групи (мова, звичаї і традиції, культура, фізіологічні риси (належність до певного типу тощо), яких дотримується особа, так і особистим почуттям належності до етнічної спільності - почуттям національної ідентичності. З метою гарантування національним меншинам права на вільний розвиток прийнято Закон України «Про національні меншини в Україні». У відповідності до ст. 3 вказаного Закону до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. За змістом положень ст.11 громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Згідно з приписами ст.300 Цивільного Кодексу України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. На підставі Указу Президента України № 70/99 від 27 січня 1999 року, втратив чинність Указ Президента України від 31 грудня 1991 року «Про порядок зміни громадянами України національності», і з того часу в законодавстві України відсутні норми, якими передбачаються настання певних юридичних наслідків або набуття немайнових прав в залежності від національності особи. Проте, навіть якщо існує гнучкість чи суперечність стосовно правильного тлумачення закону, чи порядку зміни національності, безперечним є те, що право особи на збереження своєї національності, як і право на її зміну, визнається законодавством України. Відповідно до абз.3 п.1 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановити факти, які і за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав. Зі змісту п.2.13.2 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затверджених наказом Міністерства юстиції України №96/5 від 12.01.2011 року, затверджених Міністерством юстиції України 14.01.2011 року №55/18793 на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Виходячи із наведеного, суд вважає, що не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених заявником у заяві, вони підтверджені письмовими доказами, тому суд приходить до висновку, що заява [PERSON] є підставною і підлягає задоволенню.

Outcome: approved