Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з вказаною заявою мотивуючи тим, що 13.04.2016 року помер її рідний дядько [PERSON], якому на праві власності належала земельна ділянка розміром 4,5789 га, яка розташована в межах Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області, заявниця прийняла спадщину після смерті дядька, інші спадкоємці відсутні, але не має можливості оформити свої спадкові права, при зверненні до нотаріуса їй остання розяснила необхідність встановлення в судовому порядку факту родинних відносин, оскільки не збереглося свідоцтво про народження її батька [PERSON], який помер 08.02.1995 року. А тому заявниця просить суд встановити юридичний факт, а саме: що померлий 13.04.2016 року [PERSON] і померлий 08.02.1995 року [PERSON] були рідними братами, а [PERSON] був її рідним дядьком. В судовому засіданні заявниця подану заяву підтримала. Представник Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області в судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення заявниці, покази свідків, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заяву необхідно задовольнити з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що 13.04.2016 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно у вигляді земельної ділянки площею 4,5789 га, яка розташована в межах Узинської міської ради Білоцерківського району, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер -3220410500:01:010:0016, яка належала спадкодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 797889, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 10.04.2006 року. Наведене стверджується копією свідоцтва про смерть та копією вказаного державного акта. З матеріалів справи вбачається, що постановою державного нотаріуса Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] від 23.09.2016 року на заяву [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого [PERSON], заявниці було відмовлено через відсутність доказів родинних відносин. Згідно п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в звязку з втратою годувальника та ін. За ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з ч.3 ст.1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За положеннями ст.1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як встановлено судом і вказано вище в рішенні, заявниця у визначеному законом порядку прийняла спадщину після смерті дядька, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори. На підтвердження факту родинних відносин заявниця надала копію свідоцтва про її народження, де її батьком значиться [PERSON], також копії свідоцтв про розірвання шлюбу та про шлюб щодо зміни її прізвища на [PERSON]. Свідки [PERSON] та [PERSON], які добре знають сімю заявниці, є її сусідами, показали, що знали батька заявниці та її дядька [PERSON], який років 5 назад виїхав в Росію, там помер, у нього був один син, який загинув, батько заявниці та [PERSON] були рідними братами. Покази свідків приймаються судом до уваги, оскільки вони є послідовними, не суперечать зібраним по справі доказам. Як вбачається з матеріалів справи, батько заявниці [PERSON] помер 08.02.1995 року, що стверджується копією свідоцтва про його смерть. Отже, заявниця має право на спадкування за законом за правом представлення після смерті дядька [PERSON] Таким чином, встановлення факту родинних відносин необхідне заявниці для оформлення спадщини після смерті [PERSON], тобто, цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, оскільки в цьому випадку заявниця реалізує своє право на спадщину. А тому враховуючи все наведене суд вважає за можливе встановити той факт, що померлий 13.04.2016 року [PERSON] і померлий 08.02.1995 року [PERSON] були рідними братами, а [PERSON] був рідним дядьком заявниці.

Outcome: approved