Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Заявниця звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на наступні обставини. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на будинок [ADDRESS] та земельної ділянки площею 5.8071 га, яка розташована на території Шолохівської сільської ради Нікопольського району та належить її бабусі на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку. виданого Нікопольською райдержадміністрацією від 24 березня 2006 року. Заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки заявниця не проживала з бабусею та не звернулась з заявою про прийняття спадщини протягом встановленого законом строку. У зв`язку з чим просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що [PERSON] постійно проживала на час відкриття спадщини однією сім`єю зі своєю бабусею [PERSON] в період з липня 2015 року та до часу відкриття спадщини після її смерті, тобто до [INFO] . Заявниця в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить їх задовольнити. Повноважний представник заінтересованої особи - Об`єднана територіальна громада м. Покров Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надав клопотання, в якому просить розглянути справу без їх участі, при прийнятті рішення по справі покладаються на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла бабуся заявниці [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1801 (а.с.18). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого Нікопольською райдержадміністрацією від 24.03.2006 року Серії ЯА №166104, [PERSON] була власником земельної ділянки площею 5.8071 га, яка розташована на території Шолохівської сільської ради Нікопольського району. Цільове призначення земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 5.8071 га, яка розташована на території Шолохівської сільської ради Нікопольського району. Згідно заповіту від 04.07.2016 року, посвідченого секретарем Шолоховської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за №70, [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно заповіла [PERSON] (а.с.15). Після смерті [PERSON] заявниця протягом встановленого законом строку не зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, і офіційне місце проживання у заявниці зі своєю бабусею зареєстровано за різними адресами. Згідно довідки №1354 від 27.08.2018 року про реєстрацію місця проживання [PERSON] була зареєстрована за адресою - [ADDRESS] з 03.07.1980р. по 28.10.2016р. (а.с.13). 24 червня 2017 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] від 24.06.2017р. (а.с.8). Згідно Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 07.09.2017 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). 23 липня 2018 року [PERSON] звернулась до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва на право на спадщину за заповітом (а.с.14). Однак 05 вересня 2018 року державний нотаріус Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Чубенко І.С. виніс постанову про відмову у видачі свідоцтва, оскільки спадкоємець (заявниця), який бажає прийняти спадщину, на час відкриття спадщини не проживала зі спадкоємцем, а також не звернулась з заявою про прийняття спадщини протягом встановленого законом строку (а.с.17). Відповідно до Акту про фактичне проживання особи №115 від 22.08.2019р. вбачається, що зі слів сусідів встановлено, що в будинку [ADDRESS] [PERSON] проживала в даному будинку (без реєстрації) з липня 2015 року по теперішній час. Крім цього встановлено, що [PERSON] з липня 2015 року, проживаючи разом, вела спільне господарство зі своєю рідною бабусею [PERSON] та доглядала за нею до моменту її смерті ( [INFO] ). До моменту смерті в зазначеному будинку була зареєстрована лише [PERSON] (а.с.21). Факт того, що [PERSON] дійсно постійно проживала разом зі своєю бабусею [PERSON] на час відкриття спадщини також підтверджується наданими в судовому засіданні показаннями свідків. Так, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надав показання, згідно яких повідомив, що він сусід заявниці. Йому відомо, що [PERSON] постійно проживала разом зі своєю бабусею [PERSON] однією сім`єю до дня смерті. Окрім цього, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання, згідно яких повідомила, що вона сусідка заявниці. [PERSON] дійсно постійно проживала разом зі своєю бабусею [PERSON] до дня смерті, яка померла [INFO] . Отже, у суду не виникає сумніву щодо того, що [PERSON] дійсно постійно проживала разом зі своєю бабусею [PERSON] на час відкриття спадщини. Встановлення юридичного факту необхідно заявниці для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті бабусі [PERSON] , померлої [INFO] . Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст.81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Заявниця заяви від відмови від спадщини не подавала. Також судом встановлено, що на час смерті [PERSON] була зареєстрована в житловому будинку [ADDRESS] , а заявниця за адресою - [ADDRESS] . Чоловік [PERSON] - [PERSON] помер, ще коли їх сину був один рік. Їх син та батько заявниці - [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.20). Так як інших родичів, крім заявниці, у бабусі нікого не було, то [PERSON] проживала разом зі своєю бабусею, вела спільне господарство та доглядала її в її будинку [ADDRESS] . Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. 6. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Відповідно до ст. 3 Сімейного Кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Саме такі відносини були у заявниці з її бабусею до дня її смерті. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. За таких обставин суд приходить до висновку, що встановлення вищезазначеного юридичного факту відповідає вимогам закону та інтересам заявника, встановлюється із метою отримання свідоцтва про право на спадщину та повністю доведено дослідженими доказами, а тому заяву [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved