Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

Заявниця вказує на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . До майна померлої приватним нотаріусом Любарського районного нотаріального округу заведено спадкову справу за №42 за 2021 рік. Після смерті матері відкрилась спадщина та у неї виникло право на спадкування, як спадкоємця за законом та за заповітом про існування якого дізналася від працівників Стрижівського старостинського округу в лютому 2021 року. Водночас, зі спливом шестимісячного строку, встановленого для прийняття спадщини, вона не мала змоги звернутись до нотаріуса за місцем відкриття спадщини для оформлення своїх спадкових прав, проте вважала, що прийняла її, оскільки на день смерті матері та по даний час, продовжує проживати без реєстрації у належному останній житловому будинку. 24.02.2021 року з метою оформлення своїх спадкових прав, за місцем відкриття спадщини вона звернулась до приватного нотаріуса Любарського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на належний [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] . За наслідками поданої заяви, нотаріусом заведено спадкову справу до майна померлої матері та винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.02.2021 року за №58/02-31, у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини з тих підстав, що заяву про прийняття спадщини нею не подано, а адреси реєстрації місць проживання спадкодавця та спадкоємця є різними. Фактично на даний час оформити спадщину нотаріально вона не має можливості, оскільки не може документально підтвердити факт постійного проживання разом із матір`ю [PERSON] до дня її смерті, а тому просить суд встановити факт її постійного проживання разом із матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини, тобто у житловому будинку [ADDRESS] . Заявниця у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному об`ємі та просила суд їх задовольнити. Пояснила, що в 2015 році разом із чоловіком переїхала із м.Житомир до с.Стрижівка Любарського району щоб доглядати хвору матір, що і робила до дня її смерті. Після того залишилася проживати у будинку останньої, що по [ADDRESS] . До нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталася в зв`язку з тим, що вважала спадщину прийнятою. Крім того, вона здійснювала догляд за онкохворим чоловіком, свекрухою, яка страждала на важкий психічний розлад, а у 2017 році сама захворіла на астму та лікується по даний час з даного приводу. Заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні вказали, що вони являються рідними братами заявниці [PERSON] та спадкоємцями за законом по смерті матері [PERSON] . Однак, від прийняття спадщини відмовилися на користь заявниці, оскільки вона проживала разом із матір`ю на день її смерті, здійснювала її догляд, а також проживає у будинку останньої на даний час. Вони вказали, що не заперечують проти задоволення заяви [PERSON] . Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що вони проживають в с.Стрижівка Житомирського району по сусідству із [PERSON] . Їм відомо, що ще у 2015 року вона разом із чоловіком переїхала із м.Житомир до с.Стрижівка де проживала разом із своєю матір`ю [PERSON] у будинку останньої, та здійснювала її догляд до дня смерті, а після того залишилася проживати у вказаному будинку. Представник заявниці [PERSON] підтримала заяву заявниці та просила її задовольнити. Вислухавши пояснення заявниці, її представника, заінтересованих осіб, свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 20.04.2002 року Житомирським МВ УМВС України в Житомирській області, заявниця [PERSON] народилася [INFO] в с.Стрижівка Любарського району. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [INFO] в с.Стрижівка Любарського району у сім`ї [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , яка 15 січня 1977 року зареєструвала шлюб із [PERSON] , після чого отримала прізвище [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] . [INFO] в с.Стрижівка Любарського району померла мати заявниці - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Згідно з волею покійної, вираженою у заповіті посвідченому 17.09.2014 року секретарем Стрижівської сільської ради Любарського району, [PERSON] заповіла [PERSON] житловий будинок, який знаходиться в с.Стрижівка Любарського району. З постанови приватного нотаріуса Любарського районного округу №58/02-31 від 24.02.2021 року слідує, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку з пропуском нею строку встановленого законом для прийняття спадщини. Довідка №997 видана 02.07.2021 року Стрижівським старостинським округом Любарської селищної ради вказує, що [PERSON] до дня смерті [PERSON] , тобто до [INFO] , постійно проживала разом з останньою у житловому будинку [ADDRESS] , і на даний час проживає там же. Відповідно до вимог ст.3 СК України - сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частиною 1 ст.316 ЦПК України встановлено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до п.2, п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за №7, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Положеннями ст.1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ч.ч.1,3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч.1 ст.29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Положеннями ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Згідно ст.2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що законодавець не пов`язує місце відкриття спадщини з місцем реєстрації спадкодавця, а відповідно до ст.1221 ЦК України ототожнює його з останнім місцем проживання останнього, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку. При цьому, відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі ст.2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Згідно ч.1 ст.316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Враховуючи вищевикладене, судом достовірно встановлено, що заявниця дійсно до дня смерті своєї матері [PERSON] проживала з останньою, що підтвердили зацікавлені особи (брати заявниці) та свідки, спору щодо майна померлої між спадкоємцями немає, а відтак, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню,

Outcome: approved