Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що вона, [PERSON] (дошлюбне прізвище - Плетос), є громадянкою України, народилась 22 листопада 1970 року у м.Кагул, Республіка Молдова, СРСР. У 1984 році переїхала на постійне проживання до України, з 1985р. по 1988р. навчалась в Капітанському училищі №9, Миколаївська область, за спеціальністю повар. Згодом переїхала до м.Горлівка, де 23.09.1988р. її було прийнято на посаду повара до Калінінського ОРС в/о «Артемвугілля», 02.07.1991р. її було переведено поваром до їдальні №12 того ж підприємства. 15.12.1992р. її було звільнено. 28 серпня 1977 року у м.Горлівка нею було укладено шлюб з громадянином [PERSON] Після укладення шлюбу заявницею було взято прізвище чоловіка - «Шеіна». Від даного шлюбу 10.04.1992р. у м.Горловка вона народила дитину - [PERSON] У 1996р. шлюб із [PERSON] було розірвано. На сьогоднішній день за відомими даними колишній чоловік [PERSON] є померлим. У 1998р. заявниця переїхала до м.Маріуполя, а 05.03.2002р. уклала шлюб із [PERSON], в результаті чого змінила прізвище на «Туманцеву». Необхідність підтвердження факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991р. викликана необхідністю підтвердження громадянства [PERSON] Оскільки вона не має можливості надати органам ДМС домової книги про реєстрацію у м.Горловка в 1991р., чи належної довідки органів внутрішніх справ м.Горлівка про факт проживання у 1991р., у звязку із втратою архіву та непідконтрольністю даної території юрисдикції України, вона вимушена звернутися до суду з даною заявою. Просила встановити факт її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Заявниця [PERSON] в судове засідання не заявилася, надавши письмову заяву про розгляд справи без її участі та задоволення заяви. Представник Головного управління ДМС України у Донецькій області за довіреністю [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій не заперечував проти задоволення заяви. Суд, дослідивши надані письмові докази, вважає, що подана [PERSON] заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Суд встановив, що Плетос (нині [PERSON]) [PERSON] народилася 22 листопада 1970 року в м. Кагул Респудліка Молдова. У 1984р. вона переїхала на постійне місце мешкання в Україну, де в період з 1985р. по 1988р. проходила навчання в Баштанському училищі № 9 Миколаївської області, а з 1988р. по 1992р. працювала в м.Горлівка в Калінінському ОРС в/о «Артемвугілля», що підтверджено копією диплома Д № 166643, виданого 20.07.1988р. Баштанським СПТУ-9, а також відомостями, внесеними у трудову книжку БТ-ІІ № 3913954, видану 28.09.1988р. З наданих заявницею документів, а саме: свідоцтва про укладення шлюбу VІ-НО № 288097, виданого 28.08.1991р. міським Палацом одруження м.Горлівка; дубліката свідоцтва про народження дитини заявниці, яка народилась 10.04.1992р. в м.Горлівка, про що Микитівським відділом РАЦС Горлівського МУЮ Донецької області 17.04.1992р. зроблено актовий запис № 193; свідоцтва про розірвання шлюбу І-НО № 082389, виданого 14.08.1996р. Калінінським відділом РАГС м.Горлівки Донецької області, вбачається факт мешкання заявниці на території України, зокрема, станом на 24 серпня 1991р. За ст. 2 Закону України «Про громадянство України» (в редакції від 8 жовтня 1991 року) громадянами України є: 1) особи, які на момент набрання чинності цим Законом проживали в Україні, незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, освіти, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, роду і характеру занять, які не є громадянами інших держав і які не заперечують проти набуття громадянства України; 2) особи, які працюють за державним направленням, проходять військову службу або навчаються за межами України, за умови, якщо вони народилися чи довели, що постійно проживали на її території, не перебувають у громадянстві інших держав і не пізніш як через рік після набрання чинності цим Законом виявили бажання стати громадянами України; 3) особи, які набули громадянства України відповідно до цього Закону. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про громадянство України» (в редакції від 16 квітня 1997 року) громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) постійно проживали в Україні, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак і які не є громадянами інших держав; 3) особи, які народилися або постійно проживали на території України, а також їх нащадки (діти, онуки), якщо вони на 13 листопада 1991 року проживали за межами України, не перебувають у громадянстві інших держав і до 31 грудня 2004 року подали у встановленому цим Законом порядку заяву про визначення своєї належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянства України відповідно до цього Закону. Згідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України» (в редакції від 18 січня 2001 року) громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. За змістом ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Так, судом за наслідком розгляду справи на підставі належних та допустимих доказів судом встановлено, що заявниця [PERSON], яка прагне підтвердити свою належність до громадянства України, постійно проживала на її території станом на 24 серпня 1991 року. При цьому відомостей, що заявниця є громадянкою іншої держави, не було винайдено судом. Таким чином, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявницею було доведено факт того, що вона, [PERSON] (дошлюбне прізвище Плетос) О.В., постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року, на підставі чого заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved