Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

Заявниця звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису, яким просить вжити заходи тимчасового обмеження прав відносно [PERSON] строком на шість місяців та покласти на нього обов`язки вказані у заяві, а саме заборонити: вести телефонні перемовини з [PERSON] або контактувати з нею за допомогою інших засобів зв`язку особисто і через третіх осіб, за виключенням її представника - адвоката Гришеля Станіслава Олександровича (РНОКПП: [NUMBER] , телефон: [NUMBER] , e-mail: [INFO] ); наближатись до місця поточного проживання [PERSON] , а також до місця її частого відвідування за адресою: [ADDRESS] (косметологічний кабінет) на відстань, меншу ніж 50 метрів, за виключенням місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; наближатись до місця перебування [PERSON] на відстань, меншу ніж 10 метрів. У разі випадкової зустрічі зобов`язати [PERSON] дистанціюватись від [PERSON] на відстань, більшу ніж 10 метрів; особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у невідомому йому місці та переслідувати її будь-який спосіб. У судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник Гришель С.О. вимоги заяви підтримали та просили задовольнити, мотивуючи їх тим, що 17.09.2020 [PERSON] разом з своїм чоловіком [PERSON] поїхали на дачу за адресою: [ADDRESS] , щоб забрати речі. По прибуттю на дачу, [PERSON] закрив заявницю у гаражному приміщенні, тягав її за волосся, ображав, бив по руках. У подальшому [PERSON] роздягнув заявницю та знущався над нею. У судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] проти задоволення заяви заперечував та пояснив, що 17.09.2020 він разом з [PERSON] дійсно поїхали на дачу за адресою: [ADDRESS] , щоб забрати речі. Однак, приїхавши на дачу, він займався бджолами та городом, а потім [PERSON] попросила його винести речі та занести в автомобіль. Статевий акт був між сторонами, але за згодою заявниці. Вважає, що ним не було застосовано домашнього насильства, а тому вимоги заяви задоволенню не підлягають. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що 17.09.2020 її батьки ( [PERSON] та [PERSON] ) приїхали з дачі та її мати розповіла їй, що тато її побив, порвав на ній кофту. [PERSON] була пригнічена. Кофта на заявниці була порвана. Перевіривши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд приходить до переконання про задоволення заяви про видачу обмежувального припису. Статтею 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 ч.1. ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. До переліку осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитини (діти) (ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За п. 7 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з ч.3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п.9 ч.1 ст.1 Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з п. 3 ч.1 ст.350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Таким чином, зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Згідно із ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Як вбачається з матеріалів справи заявник звернулась до поліції із заявою про внесення даних про вчинення щодо неї кримінального правопорушення чоловіком. До Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення 17.09.2020 об 11 год. 30 хв. за адресою: [ADDRESS] , згідно яких чоловік [PERSON] наніс тілесні ушкодження [PERSON] (ЄО 64612 від 18.09.2020), що не заперечувалось учасниками процесу та підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19.09.2020. Сторони підтвердили, що кримінальне провадження слухається суддею Щасною Т.В. в Дарницькому районному суді м. Києва (а.с. 11). Відповідно до довідки Київського міського центру гендерної рівності, запобігання та протидії насильству (КМЦГР) № 051/42-зв від 10.11.2020 [PERSON] дійсно зверталась за консультативною допомогою до спеціалістів центру: 02.11.2020 надано консультацію юрисконсультом за темою «Домашне насильство»; 29.10.2020 надано консультацію психологом за темою «Домашнє насильство». Долучені письмові докази по справі, надані пояснення у судовому засіданні свідчать про наявність конфліктних взаємовідносини між сторонами, які можуть розцінюватись судом як домашнє насильство. З огляду на наявні у справі письмові докази, покази свідка [PERSON] суд вважає, що заявницею в процесі розгляду справи доведено вчинення відносно неї психологічного та фізичного насильства та існування загрози вчинення [PERSON] протиправних дій у майбутньому. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги заяви про видачу обмежувального припису підлягають задоволенню. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про обмеження припису відносяться на рахунок держави. Згідно з ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: approved