Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті її батька [PERSON], [INFO], громадянина України. Зазначила, що її батько був зареєстрований у місті Донецьку, однак у звязку з проведенням антитерористичної операції на вказаній території отримав статус тимчасово переміщеної особи та тимчасово мешкав у місті Маріуполі по вулиці Зелінського, 45-13. При його поїздці до міста постійного проживання, аби перевірити схоронність майна, відвідати близьких, йому стало погано. 05 січня 2016 року [PERSON] помер у лікарні в Калінінському районі міста Донецьку, що підтверджуються лікарським свідоцтвом про смерть №13 від 05 січня 2016 року. Причиною смерті є набряк головного мозку, субарахноїдально-каренхіматозно-вентріхулярний крововилив при церебральному атеросклерозі та гіпертонічній хворобі. У лютому 2016 року заявниця звернулася до Жовтневого відділу державної РАЦС ММУЮ у Донецькій області для реєстрації смерті батька, оскільки у місті Донецьку немає гербових печаток та бланків, що дійсні на території України, однак їй було відмовлено, оскільки за предявленими документами, виданими на тимчасово окупованій території, провести це неможливо. У звязку з цим, [PERSON] була вимушена звернутися до суду в порядку п.8 ч.1 ст.256 ЦПК, оскільки від цього факту безпосередньо залежить виникнення особистих та майнових прав заявниці. Заявниця не була присутня у судовому засіданні, у письмовій заяві, наданій суду просила задовольнити вимоги та розглянути справу за її відсутності. Представник заявниці вимоги заяви підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу без її участі. Представник Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції просив розглянути вказану справу за його відсутності та вирішити справу на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до паспорту громадянина України серії ВЕ534272, виданим Ворошиловським РВ УМВС України в Донецькій області, [PERSON] народився 20 травня 1936 у місті Донецьку. [PERSON] є батьком заявниці [PERSON], [INFO]. Вказане відображене у свідоцтві про народження серії І-НО №704012, виданому повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Ворошиловського району міста Донецьку 11 лютого 2016 року, актовий запис-549. Згідно довідки УСЗН Жовтневого району Маріупольської міської ради №14111013450 від 09 грудня 2014 року він знаходився на обліку як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України з місця постійного проживання: [INFO] до міста Маріуполя, контактна адреса - вулиця Зелінського, 45-13. [PERSON], [INFO], помер 05 січня 2016 року, знаходячись на стаціонарі у КЛПУ «Донецьке обласне клінічне територіальне медичне обєднання», у Калінінському районі міста Донецьку. У лікарському свідоцтві про смерть №13 від 05 січня 2016 року вказана причина його смерті, а саме - набряк головного мозку, субарахноїдально-каренхіматозно-вентріхулярний крововилив при церебральному атеросклерозі та гіпертонічній хворобі. Вказані обставини підтверджуються також письмовими поясненнями, наданими суду, родичкою померлого [PERSON], [INFO]. У лютому 2016 року заявниця звернулася до Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області з метою реєстрації смерті її батька. Однак, листом №133/4.2-06-113 від 11.02.2016 року щодо розяснення порядку реєстрації актів цивільного стану, [PERSON] було повідомлено про неможливість це здійснити за предявленими документами та рекомендовано звернутися до суду. За положеннями ч. 2, 3\~Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.\~\~Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Враховуючи норми Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявником документів про відмову в реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно положень ч.4 ст.257-1 ЦПК, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Таке рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Таким чином, оцінивши наявні в матеріалах справи докази та зважаючи на те, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення юридично значущого факту, суд вважає за необхідне задовольнити подану заяву [PERSON]

Outcome: approved