Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] є її рідним братом, а [PERSON] та [PERSON] - їхніми батьками. Заявниця зазначає, що її брат [PERSON] був зареєстрований по місцю її проживання, що за адресою: [ADDRESS] з 1980 р. У кінці 1989р. брат поїхав на сезонні роботи до Росії. Відомо, що він працював тимчасовим робітником до 20.08.1990р. У липні 1990р. брат прислав додому листа де повідомляв, що працює на сезонних роботах і обіцяв приїхати восени 1990р. до України. В подальшому його було засуджено до позбавлення волі. [PERSON] відбував покарання в установі ЯД-40/3 в м. Ленськ Російської Федерації. Термін відбування покарання до 03.05.1994р. Перебуваючи у місцях позбавлення волі жодних листів додому не присилав. Заявниця стверджує, що останні відомості від свого брата отримувала у липні 1990р. Згідно довідки Ірпінського МВ встановлено, що проведеними оперативно-розшуковими заходами не вдалось встановити місцезнаходження [PERSON] Враховуючи вищевикладене просить суд визнати [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім із 01.08.1990р. У судовому засіданні заявниця заяву підтримала та просила її задовольнити. Заінтерисована особа в судове засідання свого представника не направила, подала до суду заяву в якій просить розглядати справу за їх відсутності. Прокурор прокуратури м. Ірпеня Київської області в судове засідання з'явилася, не заперечував щодо задоволення заяви про визнання [PERSON] безвісти відсутнім. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є рідним братом заявниці, а [PERSON] та [PERSON] - є їхніми батьками, що підтверджується копіями свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON]; копією свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON]; копією свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] (а.с.10-11, 14). [PERSON] був зареєстрований по місцю її проживання, що за адресою: [ADDRESS] з 1980 р., вказаний факт підтверджується копією будинкової книги (а.с.22-23). У судовому засіданні встановлено, що у кінці 1989р. [PERSON] поїхав на сезонні роботи до Росії. Він пропрацював тимчасовим робітником до 20.08.1990р., що стверджується копією виписки із наказу №36 від 16.08.1990р. (а.с.21). У липні 1990р. [PERSON] прислав додому листа де повідомляв, що працює на сезонних роботах і обіцяв приїхати восени 1990р. до України (а.с.15-16). В подальшому було встановлено, що [PERSON] було засуджено до позбавлення волі, оскільки він відбував покарання в установі ЯД-40/3 в м. Ленськ Російської Федерації. Термін відбування покарання до 03.05.1994р. Вказані обставини підтверджуються копіями листів (а.с.17-20). Перебуваючи у місцях позбавлення волі жодних листів додому не присилав. Заявниця підтвердила факт, що останні відомості від свого брата вона отримувала у липні 1990р. Згідно довідки Ірпінського МВ від 19.03.2015р. за №3588 встановлено, що проведеними оперативно-розшуковими заходами не вдалось встановити місцезнаходження [PERSON] Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. З липня 1990 року ніхто не бачив [PERSON] і про місце його перебування відсутні будь-які відомості, що підтвердила в судовому засіданні заявниця. Оскільки по місцю останнього проживання [PERSON] протягом більше ніж року відсутні відомості про місце його перебування, а тому у відповідності зі ст. 43 ЦК України його слід визнати безвісно відсутнім. Оскільки матеріали справи свідчать про те, що останні відомості про [PERSON] були в липня 1990 року, то початком його безвісної відсутності слід вважати 01.08.1990 року. На підставі ст. 43 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 60, 213-218, 246-249 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved