Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Заявниця звернулась до суду з вищеназваною заявою, в якій просить суд встановити, що вона та [PERSON] , яка померла [INFO] , постійно проживали на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Заявниця заявлені вимоги підтримала, просила розглядати справу без її участі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, справу просив розглядати за його відсутності, проти задоволення заявлених вимог не заперечує, про що надав відповідну письмову заяву. Суд, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла мати заявниці - [PERSON] , яка за життя була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За життя, а саме 18 грудня 2007 р. бабуся заявниці - [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори С.О.Кровяковим, реєстраційний номер 1- 406, яким заповіла матері заявнці все належне їй майно, (а саме квартиру [ADDRESS] ). Після смерті бабусі, яка померла [INFO] , мати заявниці на підставі заповіту звернулась до нотаріуса для оформлення спадщини, але у зв`язку з браком коштів, спадщину за життя так і не оформила. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Після смерті матері заявниці відкрилась спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] , заявниця є спадкоємицею за законом. Інших спадкоємців за законом або за заповітом не має. Починаючи з 2008 року та по день смерті матері заявниці - [PERSON] , тобто по [INFO] заявниця мешкала разом з нею у квартирі бабусі, яку за заповітом вона заповіла матері, тобто у квартирі [ADDRESS] , хоча офіційно була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Заявниця своєчасно, у встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини за законом, не звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, бо вважала, що якщо вона мешкала зі своєю матір`ю разом на момент її смерті, то фактично спадщину після її смерті прийняла. Зважаючи на це, у червні 2019 р. з заявою про прийняття спадщини за законом, заявниця звернулась до приватного нотаріуса Лисичанського нотаріального округу Дергільової Н.М., яка в свою чергу 12.06.2019 р. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з тим, що на момент смерті матері заявниця була зареєстрована за іншою адресою, а перевірити факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини немає можливості. Також нотаріусом було рекомендовано заявниці звернутись до суду за поновленням порушеного права. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Встановити факт постійного проживання разом з матір`ю на час відкриття спадщини, заявниці необхідно для прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом по праву представлення. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, суд доходить висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved