Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини. 28.08.1988 року вона отримала диплом про освіту № [NUMBER] на ім`я [PERSON] (сторінка з російським перекладом), трудова книжка № [NUMBER] від 15.08.1988 року по - батькові вказано [PERSON] , та свідоцтво про шлюб, де вказано, що вона - [PERSON] Анатольевна [NUMBER] від 02.06.1990 року. 26.10.2020 року вона звернулась до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області управління застосування пенсійного законодавства відділ з питань призначень пенсій Дніпропетровської області з заявою про призначення пенсії за віком. 16.11.2020 року їй було надано відповідь Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області управління застосування пенсійного законодавства, відділ з питань призначення пенсій Дніпропетровської області, в якій вказано, що не можуть бути враховані роботи, згідно трудової книжки УКР № [NUMBER] (титульна сторінка), та період навчання, згідно диплому [NUMBER] (сторінка з перекладом на російську), оскільки наявна розбіжність в її по - батькові, згідно свідоцтва пpо шлюб [NUMBER] . Так, згідно паспорта громадянина України [NUMBER] від 03.06.1998 року, її прізвище, ім`я та по-батькові - [PERSON] (у вищезазначених документах її по-батькові вказано як [PERSON] ). Згідно п.2.11. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 29.07.1993 року, відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Вважає, що помилки в написанні її анкетних даних були викликані некоректним записом в її по батькові в трудовій книжці, дипломі про освіту та свідоцтві про шлюб. Згідно інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки заповнює особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після того ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалась трудова книжка. Факт належності їй даної трудової книжки підтверджується: паспортом серії [NUMBER] від 03.06.1998 року, виданого на її м`я - [PERSON] ; свідоцтвом про народження її дитини [PERSON] , де вона вказана в графі мати, як [PERSON] [NUMBER] . Установити факт належності їй трудової книжки, диплома по освіту, свідоцтва про шлюб можливо тільки в суді, тому вимушена звернутися до суду з цією заявою. Встановлення даного факту необхідно для можливості перерахунку пенсії оскільки зазначені помилки в трудовій книжці позбавляє Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області їх прийняти до уваги та перерахувати їй пенсію з урахуванням всього наявного трудового стажу. Відповідно до ст.315 ч.1 п.1 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати факти належності особі документів, які не належать до таких, що посвідчують особу. За таких обставин звернулась до суду. Заявниця в судове засідання не прибула, подала до суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності, вимоги заяви підтримала (а.с.17). Представник заінтересованої особи до суду також не прибула, надала заяву про розгляд справи у свою відсутність. При постановленні рішення покладалась на розсуду суду (а.с.18). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа\~має право\~в порядку,\~встановленому цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів. Відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з ч.1 ст.293\~ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.2 ст.315\~ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду №\~5\~«Про судову\~практику в справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення»\~від 31.03.1995\~року зі змінами, можуть встановлюватися факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] заявниця по справі отримала диплом про освіту № [NUMBER] на ім`я [PERSON] (сторінка з російським перекладом) (а.с.10), трудову книжку № [NUMBER] від 15.08.1988 року, де по батькові вказано [PERSON] (а.с.6-8), та свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 02.06.1990 року (а.с.9), де вказано - [PERSON] . 26.10.2020 року заявниця звернулась до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області управління застосування пенсійного законодавства у відділ з питань призначень пенсій Дніпропетровської області з заявою про призначення пенсії за віком. 16.11.2020 року їй було надано відповідь Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області управління застосування пенсійного законодавства, відділ з питань призначення пенсій Дніпропетровської області, в якій вказано, що не може бути враховано роботу, згідно трудової книжки УКР № [NUMBER] (титульна сторінка), та період навчання, згідно диплому [NUMBER] (сторінка з перекладом на російську), оскільки наявна розбіжність в її по батькові, згідно свідоцтва пpо шлюб [NUMBER] (а.с.5). Так, згідно паспорта громадянина України [NUMBER] від 03.06.1998 року, прізвище, ім`я та по-батькові заявниці - [PERSON] . Суд погоджуєтьсяз думкою заявниці про те, що помилки в написанні її анкетних даних були викликані некоректним записом її по батькові в трудовій книжці, дипломі про освіту та свідоцтві про шлюб. Факт належності заявниці даної трудової книжки підтверджується: її паспортом серії [NUMBER] від 03.06.1998 року, виданого на ім`я [PERSON] (а.с.12-13); свідоцтвом про народження її дитини [PERSON] , де заявниця вказана в графі мати, як [PERSON] [NUMBER] (а.с.11). Встановлення даного факту необхідно заявниці для можливості перерахунку. Відповідно до п.26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993 року за № 637, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документах, що підтверджують трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт належності цього документа даній особі може бути встановлений у судовому порядку. Таким чином, через розбіжність у написанні по батькові у вищевказаних документах заявниця позбавлена можливості використати правовстановлюючі документи для підтвердження свого повного трудового стажу з метою оформлення пенсійних виплат за віком, відповідно до норм чинного законодавства. За таких обставин суд вважає за можливе вимоги заявниці задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved