Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Заявниця звернулась до суду з вищезазначеною заявою, в обґрунтування якої посилалась на те, що її чоловік [PERSON] [INFO] помер. Після його смерті вона звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про виплату їй грошової допомоги. Однак, у виплаті грошової допомоги їй було відмовлено з причини неможливості встановити факт родинних відносин між заявницею та її померлим чоловіком, оскільки у паспорті прізвище заявниці вказано « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть прізвище її чоловіка зазначено « [PERSON] ». Вказана помилка на теперішній час перешкоджає заявниці отримати грошову допомогу після смерті чоловіка. В зв`язку з цим, остання просила встановити факт родинних відносин між нею - [PERSON] та її чоловіком - [PERSON] . В судовому засіданні заявниця підтримала заяву та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Центральний районний у м.Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), в судове засідання не з`явився, у наданій до суду заяві просив розглядати справу без його участі. Від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшли письмові пояснення, в яких останній просив прийняти рішення на розсуд суду та розглядати справу без його участі. За вказаних вище обставин, враховуючи положення ч.2 ст.211, ч.3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за відсутності представників заінтересованих осіб. Заслухавши пояснення заявниці, перевіривши викладені в заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Частиною 1 ст.4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч.2 ст.293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Як роз`яснено в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності. Згідно п.7 вказаної Постанови, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Відповідно до п.18 цієї Постанови, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу громадянин [PERSON] (як зазначено в свідоцтві російською мовою), [INFO] , та громадянка [PERSON] (як зазначено в свідоцтві російською мовою, [INFO] , 30 квітня 1975 року зареєстрували шлюб. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (як зазначено в свідоцтві російською мовою). Відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER] прізвище, ім`я, по батькові померлого чоловіка заявниці записано як [PERSON] (російською мовою - [PERSON] ). Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] прізвище, ім`я, по батькові заявниці записано як [PERSON] (російською мовою - [PERSON] ). Також в паспорті мається відмітка про реєстрацію шлюбу 30.04.1975 року із [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Також в матеріалах справи наявна копія заповіту від 14.11.2012 року, складеного [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Стаднік І.Л., відповідно до якого останній заповідав все своє майно своїй дружині [PERSON] , [INFO] . Згідно відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області [PERSON] було відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги після померлого чоловіка [PERSON] у зв`язку із виявленням розбіжностей у документах, а саме: у паспорті прізвище заявниці зазначено як « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть чоловіка прізвище останнього зазначено як « [PERSON] ». Таким чином, з вказаних документів об`єктивно вбачається, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є чоловіком [PERSON] , [INFO] . Аналізуючи надані заявницею пояснення під час судового засідання, а також письмові докази, суд вважає, що юридичний факт, який просить встановити заявниця, знайшов своє підтвердження та його об`єктивність не викликає сумніву у суду. А тому, враховуючи зазначені вище обставини та положення діючого законодавства, приймаючи до уваги, що встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки надасть можливість отримати грошову допомогу після смерті свого чоловіка, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved