Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

Заявниця звернулася до суду через свого представника - адвоката [PERSON] з заявою, в якій просить встановити факт народження 02 жовтня 2015 року в м.Бахчисарай АР Крим сина [PERSON], батьком якого є [PERSON]. При цьому заявниця зазначає, що у звязку з тим, що вказана територія тимчасово непідконтрольна Україні внаслідок окупації, то вони не можуть зареєструвати в органах РАЦС народження дитини та отримати належне свідоцтво. Наявна у неї обмінна карта про народження видана лікарським закладом на окупованій території у зв'язку з чим не є дійсною та не створює правових наслідків. У Мелітопольському міському відділі ДРАЦС їй було надане письмове роз'яснення щодо підстав для проведення реєстрації народження дитини у такому випадку. З метою отримання свідоцтва про народження дитини державного зразку заявниця просить суд встановити факт народження дитини. В судове засідання заявниця та її представник адвокат [PERSON] не зявилися, в заяві просять слухати справу в їх відсутність та задовольнити заяву. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не зявився, однак від його представника [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 28.07.2017 року, надійшла заява про розгляд справи в його відсутність та задовольнити заяву в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Мелітопольський МВ ДРАЦС ГТУЮ Запорізької області у судове засіданні не зявився, просить слухати справу у його відсутність, заперечень не має. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована і підлягає частковому задоволенню за таких підстав. [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є громадянами України, що підтверджується копіями паспортів громадянина України серії СМ 662993 та ЕЕ 261024 /а.с.5-7/. Відповідно до копій обмінної карти та виписного епікризу, виданих [PERSON] [PERSON], 24 травня 1984 року, народила 02 жовтня 2017 року в м.Бахчисарай АР Крим дитину чоловічої статі /а.с.8,9/. Так, згідно з п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-У11 будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Але, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними установами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток з метою захисту інтересів мешканців, що проживають на цій території, можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозвязку під час розгляду справ у порядку ст.257-1 ЦПК України. При зверненні до Мелітопольського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Запорізької області з метою державної реєстрації дитини на території України, заявниці було в цьому відмовлено, з мотивів невідповідності документів вимогам законодавства України /а.с.10/. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати народження дитини у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року. Згідно ст.7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заявниця не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дитини, з метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявниці та її дитина, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог щодо встановлення факту народження її дитини, оскільки реєстрація народження дитини неможлива без відповідного рішення суду, а тому, заявлені вимоги підлягають задоволенню. Однак, вимоги заявниці підлягають задоволенню частково, оскільки суд встановлює лише факт народження дитини певної статі у певних батьків. Імя ж дитини встановлюється відповідно до ст.28 ЦК України. Саме право батьків за їх згодою визначити імя дитини при реєстрації її народження в органах РАЦС відповідно до ст.ст.145-147 СК України та Правил державної реєстрації актів цивільного стану в України, згідно з якими з рішення суду зазначаються в акті про народження лише дані про дату і місце народження дитини, про її батьків. Крім того, оскільки заявниця не перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], в задоволені вимоги про зазначення в свідоцтві про народження дитини відомості про батька слід відмовити, так як в окремому провадженні розглядається факт народження дитини, а не визнання батьківства, що підлягає розгляду в позовному провадженні.

Outcome: partial