Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що 24 березня 2011 року померла її бабуся [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Заявниця є спадкоємицею після смерті бабусі по заповіту, проте оформити свої спадкові права вона не може оскільки в державному акті на право приватної власності на землю була зроблена помилка, а саме по батькові бабусі вказано: «Федорівна» замість вірного «Феодорівна». Заявниця просив суд встановити юридичний факт, а саме факт належності правовстановлюючого документу спадкодавиці, так як в досудовому порядку вирішити це питання не можливо. У судове засідання представник заявниці не зявилася, надала заяву про слухання справи у її відсутність, на заявлених вимогах наполягала. Суд дослідивши матеріали справи, встановивши зазначені факти та обставини, які дають підстави для задоволення заявлених вимог, вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом в якості доказів наданих заявницею на підтвердження зазначених нею обставин досліджено матеріали та встановлено наступне. 24 березня 2011 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. За життя [PERSON] склала заповіт та частину майна, яка складається із земельної ділянки заповідала заявниці , а саме [PERSON], що підтверджується копією заповіту. Оформити свої спадкові права заявниця не може оскільки в документі, що підтверджує право власності спадкодавиці на майно, а саме в Державному акті на право приватної власності на землю серії І-ОД № 057826 виданому на імя «Негру Парасковії Федорівни» допущена орфографічна описка, а саме в написані по батькові власниці земельної ділянки «Федорівна» замість вірного «Феодорівна». Допущена описка підтверджується копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0210573 на підставі якого було видано державний акт, з якої вбачається, що по батькові [PERSON] значиться «Феодорівна». Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності із п.4 ч.1 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Організація, яка видала правовстановлюючий документ - державний акт на право приватної власності на землю, не має можливості внести до нього відповідні виправлення, оскільки згідно із п.2.9 «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі» - виправлення та внесення змін до вказаних документів не допускаються. Згідно з п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя , по батькові, місце і час народження якої , зазначені в документі, не збігаються з ім»ям , по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявнику подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація , яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до діючого законодавства юридичний факт встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Факт, про вставлення якого просить заявник має для нього юридичне значення, оскільки надає правові підстави для спадкування та від його встановлення залежить виникнення громадянських прав заявника. Дослідивши надані документи на підтвердження тих обставин на які посилається заявник, судом встановлено, що доводи заявника є обґрунтовані.

Outcome: approved