Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт народження дитини - Мер'єм [PERSON], 06.06.2016 р. н., яка народилася в м. Бахчисарай Бахчисарайського району Автономної Республіки Крим, Україна, батьками якої є: мати - [PERSON], 02.05.1980 р. н., уродженка с. Зармитан Кучірабадського району Самарканської області, громадянка України; батько - [PERSON], 01.04.1978 р. н., уродженець населеного пункту Іванча, громадянин [PERSON] [PERSON] Німеччини. Свої вимоги заявниця мотивує тим, що 06.06.2016 року в м. Бахчисарай Бахчисарайського району Автономної Республіки Крим в неї з її чоловіком народилася дитина, про що 23 серпня 2016 року було складено запис акту про народження № 781, на підтвердження чого було видано свідоцтво про народження серії І-АЯ № 670543. При цьому вказане свідоцтво було видане Бахчисарайським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції [PERSON] Крим. При цьому, місце народження дитини вказане як «м. Бахчисарай, Бахчисарайський район, Республіка Крим, [PERSON] Федерація». На підставі цього, оскільки [PERSON] Крим на даний час визнана тимчасово окупованою територією, Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції відмовив заявниці у реєстрації народження дитини, у звязку з чим заявниця просить про встановлення факту народження дитини. Заявниця у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги заяви підтримала у повному обсязі та просила про їх задоволення. Представник Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому не заперечував проти задоволення заяви. Вивчивши доводи заяви, дослідивши письмові докази та інші обставини справи, суд приходить до висновку, що вимоги заяви підлягають задоволенню з огляду на таке. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії І-АЯ № 670543, виданого 23 серпня 2016 року Бахчисарайським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції [PERSON] Крим, 06 червня 2016 року народилася [PERSON] Мерєм. Місце народження «м. Бахчисарай, Бахчисарайський район, Республіка Крим, [PERSON] Федерація». Батьком дитини є [PERSON], громадянин [PERSON] [PERSON] Німеччина, мати [PERSON] Заврієвна, громадянка [PERSON] Федерації. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», сухопутна територія Автономної [PERSON] Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнається тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, судом встановлено, що видане свідоцтво про народження дитини є недійсним та не створює правових наслідків, а нездійснення реєстрації народження дитини позбавляє заявницю, зареєструвати місце проживання дитини та реалізувати інші права, пов'язані з народженням дитини. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ст. 3 вказаного Закону тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної [PERSON] Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини. В той же час, статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачено, що внутрішньо переміщена особа має права, визначені Конституцією та законами України. Таким чином, свідоцтво про народження, видане органами на території АР Крим після 20 лютого 2014 року (ч. 2 ст. 1 Закону), не породжує жодних правових наслідків та не може бути підставою для державної реєстрації народження особи, у звязку з чим факт народження має встановлюватися у судовому порядку. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5, у звязку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, м. Севастополя та тимчасово окупованих територіях, на території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника. Пунктом 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №\~1150/13024 (із змінами), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року № 9; б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше; в) акт, складений відповідними посадовими особами (капітаном судна, командиром, начальником потяга тощо) за участю двох свідків і лікаря або фельдшера (якщо лікар або фельдшер були на транспортному засобі), у випадку народження дитини на морському, річковому, повітряному судні, у потязі або в іншому транспортному засобі. У разі відсутності лікаря або фельдшера державна реєстрація народження проводиться на підставі вказаного акта та медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024, у разі мертвонародження. Якщо реєстрація народження дитини, народженої в іншій державі, не була проведена компетентним органом такої держави або дипломатичним представництвом чи консульською установою України, підставою для проведення державної реєстрації в Україні є медичний документ іншої держави, що підтверджує факт народження дитини, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Таким чином, відповідний орган державної реєстрації актів цивільного стану України не має можливості, без судового рішення, зареєструвати народження дитини заявниці у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року. Новонароджена дитина заявниці є громадянином України як дитина, яка народилася на території України, що відповідає положенням Закону України «Про громадянство України». Відповідно до вимог ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заявниця не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дитини, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заявлених вимог щодо встановлення факту народження [PERSON] Мерєм, 06.06.2016 р. н. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту народження [PERSON] Мерєм, 06.06.2016 р. н., у м. Бахчисарай Бахчисарайського району Автономної Республіки Крим, Україна; встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки дозволяє їй провести державну реєстрацію факту народження дитини та отримати свідоцтво про народження дитини громадянина України. В зв'язку з цим, заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки засновані на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. Відповідно до ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Згідно зі ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачено заявницею при подачі позову до суду.

Outcome: approved