Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою, в якій зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], 1951 року народження. У зв'язку із проведенням анти терористичної операції на території Донецької і Луганської областях вона разом із чоловіком проживали за адресою: [ADDRESS]. ЇЇ чоловік 25 липня 2014 року у зв'язку із загостренням воєнних дій пішов пішки до с. Спартак через с.Піски, що розташовано поблизу м.Донецьк, де на той час проживала його мати [PERSON] щоб допомогти їй переїхати до старшого сина [PERSON]. Однак до матері він не дійшов. Після чого зв'язок з чоловіком було втрачено. Близькі родичі чоловіка також не мають будь-якої інформації стосовно місця його знаходження. Пошуки чоловіка результатів не дали. По факту зникнення чоловіка відкрито кримінальне провадження №12014050500002410 від 01.12.2014 року за ч. 1 ст. 115 КК України. Вважає його померлим, оскільки з часу обставин, які загрожували смерті її чоловіку, пройшло більше трьох років, але відомості відносно його місця перебування не відомі. Визнання її чоловіка померлим необхідно з метою отримання свідоцтва про смерть та спадщини. Просить суд, оголосити [PERSON], [INFO], померлим з дня набрання рішенням суду законної сили. Заявник [PERSON] в судовому засіданні підтвердила обставини викладені у заяві, підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Представники заінтересованих осіб - Селидівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області, Першої селидівської державної нотаріальної контори, в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Представник Селидівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області надав заяву про розгляд справи без його участі. Допитаний судом свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що вона є сусідкою [PERSON] і [PERSON] Підтвердила, що останній раз вона бачила [PERSON] у 2014 році. На даний час місце знаходження [PERSON] їй не відомо, ніяких відомостей про нього немає. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.01.2077 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб [NUMBER], видане 29.01.1977 року. В судовому засіданні підтверджено, що [PERSON] разом із чоловіком [PERSON] проживала у м.Донецьк, та у 2014 році вони разом проживали у м.Українськ за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою ОСББ «Гриф м. Українськ» №215 від 20.04.2018 року. Місто Донецьк є населеним пунктом, які відповідно до Розпорядження КМУ від 02.12.2015 року № 1275-р, відноситься до населеного пункту, де здійснювалася антитерористична операція. Також, з довідки ОСББ «Гриф м. Українськ» №215 від 20.04.2018 року вбачається, що [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS], до червня 2014 року. У провадженні Селидівського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області знаходиться кримінальне провадження №12014050500002410 від 01.12.2014 року за фактом зникнення [PERSON] за ч. 1 ст. 115 КК України, та станом на 03.09.2018 року [PERSON] перебуває у розшуку як безвісно зниклий, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань і інформацією наданої Селидівським ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області від 03.09.2018 року за №21929/405/04. Згідно довідки від 02.10.2018 року №15.39-5/524, виданої Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актові записи про смерть на ім'я [PERSON], 1951 року народження, відсутні. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника та свідків, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Оголошення особи померлим має своїм призначенням усунення невизначеності ,яка склалася щодо правовідносин за участю особи , яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлої приймається судом за наявності таких підстав : 1) відсутність особи в місці її постійного проживання ;2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років , а якщо вона зникла безвісті за обставин , що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців . Виняток встановлений у ч.2 ст. 46 ЦК України, де зазначено, що фізична особа ,яка пропала безвісти, у зв»язку з воєнними діями , може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій; неможливість одержання відомостей про місце перебування особи , незважаючи на вжиті заходи. Особливості цієї категорії справ, є те що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Пункт 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів , що мають юридичне значення» звертає увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. Враховуючи надані [PERSON] докази, показання свідка [PERSON], у їх сукупності, суд дійшов висновку, що [PERSON] зник безвісті за обставин, які загрожували його життю та дають підставу припустити його загибель у липні 2014 року поблизу м. Донецька. Також існують і перешкоди у реалізації заявником прав або виконання обов'язків,пов'язаних з відсутністю особи, яку вона просить оголосити померлою. За наведених обставин вимоги заяви є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Згідно ч. 3 ст. 46 ЦК України передбачено, що фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв'язку з воєнними діями, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Стаття 47 ЦК України передбачає, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п'яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв'язку з відкриттям спадщини. Судом роз'яснено заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з'явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з змісту ч. 3 ст. 46 ЦК України суд вважає за необхідне оголосити [PERSON], 1951 року народження, померлим від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Відповідно до ст.. 307 ЦПК України, суд вважає за необхідне вжити заходів через органи опіки та піклування Селидівської міської ради вжити заходи щодо встановлення опіки над майном [PERSON], [INFO], місцеперебування якого невідоме, оскільки опіку над майном не встановлено. Відповідно до ст.. 47 ЦК України та 308 ЦПК України суд вважає за необхідне зобов'язати Державного нотаріуса Першої селидівської державної нотаріальної контори вжити заходів для охорони спадкового майна [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved