Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Заявниця звернулася до Яготинського районного суду Київської області з заявою, заінтересовані особи: Приватний нотаріус Яготинського районного нотаріального округу Київської області Черних О.В., Державний реєстратор Студениківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області Здольник Т.А. про встановлення факту, що має юридичне значення, в котрій зазначено, що [INFO] померла мати заявниці - [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді Ѕ частини квартири за [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1261 ЦК України заявниця по справі та [PERSON] і [PERSON] являються спадкоємцями першої черги за законом. В передбачений законодавством термін заявниця звернулася до приватного нотаріуса Яготинського районного нотаріального округу Черних О.В. із заявою про прийняття спадшини за законом. [PERSON] та [PERSON] в свою чергу звернулися до нотаріуса із заявами про відмову від прийняття спадщини.Проте, під час перегляду нотаріусом правовстановлюючого документу, а також витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.03.2020 року, з`ясувалося, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом останній не може, оскільки державним реєстратором під час проведення державної реєстрації права власності було невірно обрано вид спільної власності сторін, а саме замість «спільної часткової власності» державний реєстратором було вказано «спільна сумісна власність». В той же час, внести зміни в реєстрацію права власності, як роз`яснив Державний реєстратор Студениківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області Здольник Т.А., не можна, оскільки один із співвласників помер. Отже, у заявниці виникають труднощі щодо оформлення своїх спадкових прав, а тому вона вимушена звернутися до суду з даною заявою.Враховуючи вище викладене, заявниця просила встановити, що квартира за [ADDRESS] дійсно належить [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] , в рівних частках, тобто по Ѕ частині кожному. Представник заявниці в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, направила через канцелярію суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала. Зацікавлені особи в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, через канцелярію суду направили заяви про розгляд справи в їх відсутність, проти задоволення заявлених вимог не заперечують. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства» № 4451/70). В силу ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (рішення від 17 червня 2011 року, заява № 21037/05), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Так, із паспорта заявниці серія [NUMBER] , виданого Яготинським РУ ГУ МВС України в Київській області (а.с. 9-10) вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] в селищі Комунар Росія, зареєстрована в [ADDRESS] . З копії Свідоцтва про смерть (а.с. 11) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в м. Яготин Київської області. З копії Свідоцтва про право власності на житло (а.с. 12) вбачається, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] . Із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та листа (а.с. 13, 14) вбачається, що квартира [ADDRESS] належить[PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Із копії Свідоцтва про народження (а.с. 15) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , має батьків [PERSON] та [PERSON] . Із копії Свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 16) вбачається, що брак між [PERSON] та [PERSON] розірвано 20.10.1988 року; після розірвання шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». З копії Технічного паспорта (а.с. 17-18) вбачається, що З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 19) вбачається, що після смерті [PERSON] , [INFO] , відкрито спадкову справу № 13/2021. З копії спадкової справи № 13/2021 (а.с. 25-44) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , а [PERSON] відмовився від належної йому частки, що залишилась після смерті дружини [PERSON] на користь дочки [PERSON] . Згідно ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що квартира за [ADDRESS] дійсно належить [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] , в рівних частках, тобто по 1/2 частині кожному.

Outcome: approved