Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою, в якій вказала, що [INFO] померла її мати - [PERSON] Після її смерті звернулася до відділу реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції Донецької області за оформленням права власності на будинок, що належав померлій, проте в правовстановлюючих документах було виявлено помилки. Просила встановити факт належності [PERSON] Договору від 10.08.1961 року про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, Акта про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 05.02.1986 року, державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого на підставі рішення виконкому Селидівської міської Ради народних депутатів від 22.10.1997 року за номером 300. Заявниця у судове засідання не з'явилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Надала заяву, в якій просила задовольнити вимоги та розглянути справу в її відсутності. Зацікавлена особа -територіальна громада Селидівської міської ради - у судове засідання не з'явилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Надала заяву, в якій просить справу розглянути за відсутності представника. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що Рішенням виконавчого комітету Селидівської міської ради депутатів трудящихся № 131/16 від 20.07.1961 р. [PERSON] було надано в безстрокове користування земельну ділянку площею 600 кв.м. для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності за адресою: [ADDRESS]. Договір від 10.08.1961 р. про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, виділеної на основі зазначеного рішення, посвідчено нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори 16.06.1962 р. по реєстру за № 3897 та зареєстровано в Селидівському БТІ 07.02.1986 р. за № 2826, проте в договорі в графі «Застройщик» помилково записане прізвище «[PERSON]» замість «[PERSON]». На данній земельній ділянці було побудовано будинок з надвірними спорудами загальною площею 42,8 кв.м, жилою площею 22,3 кв.м. і введений в експлуатацію, про що свідчить Акт про закінчення будівництва і ввод в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 05.02.1986 р., у якому прізвище на російській мові записано «[PERSON]» замість «[PERSON]». В державному акті на право приватної власності на землю від 23.10.1997 р. № 11117 зроблено помилку в прізвище та по батькові померлої. Згідно довідки Селидівського БТІ від 05.12.2016 р. № 455, житловий будинок з приналежними до нього надвірними будівлями та спорудами, розташований на приватній земельній ділянці за адресою: [ADDRESS], перераховується за [PERSON] [PERSON] померла [INFO] Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його оскарження, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Пленум Верховного Суду України п.12 Постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 р. № 5 зазначає, що відповідно до ст..ст.255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч.1 ст. 28 ЦК України фізична особа набуває прав та обов'язків і здійснює їх під своїм ім'ям. Частина 1 ст. 201 ЦК України передбачає, що ім'я є особистим немайновим благом яке охороняється цивільним законодавством. Крім того органи державної влади у межах своїх повноважень забезпечують здійснення фізичною особою особистих немайнових прав, як зазначено в ч. 1 ст. 273 ЦК України. На підставі п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд може встановити факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові…, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем… цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пленум Верховного Суду України п.12 Постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.0.31995 р. № 5 зазначає, що суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Відповідно до ст. 274 ЦК України обмеження особистих немайнових прав фізичної особи, встановлених Цивільним Кодексом України, Конституцією України та іншими законами України можливе лише у випадках передбачених ними. Отже, суд констатує, що в судовому засіданні підтверджено і ніким не спростовано ту обставину, що фактично Договір від 10.08.1961 року про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, Акт про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 05.02.1986 року, державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданий на підставі рішення виконкому Селидівської міської Ради народних депутатів від 22.10.1997 року за номером 300, належали [PERSON], яка померла [INFO] Зазначене підтверджується доказами, доданими до матеріалів цивільної справи. Враховуючи, що встановлення даного факту має юридичне значення для можливого подальшого розпорядження майном, суд вважає, що вимога заявниці обґрунтована і підлягає задоволенню.

Outcome: approved