Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

Заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення належності правовстановлюючих документів, а саме просить суд визнати факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 19.12.1997 року та розпорядження органу приватизації Управління житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради №108213 від 19.12.1997 року на квартиру [ADDRESS] , виданих на ім`я [PERSON] . Заявник подала заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню, на підставі наступного. Судом встановлено, що 19.12.1997 року [PERSON] зі своєю матір`ю [PERSON] приватизували в рівних частках квартиру [ADDRESS] , що підтверджується розпорядженням органу приватизації №108213 від 19.12.1997 року. Через помилку у прізвищі при оформлені документів на приватизацію квартири при перекладі прізвища з російської на українську мову, заявниця не може володіти, користуватись та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. Квартира [ADDRESS] була приватизована [PERSON] та [PERSON] і на період приватизації [PERSON] була зареєстрована та проживала в ній, що підтверджується копію паспорту, в якому зазначену про реєстрацію з 24.08.1988 року по 28.01.2005 року. Частиною 1\~статті 293 ЦПК України\~передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч.2\~ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Так, у відповідності з п. 6 ч. 1ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України\~суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, імя, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, імя, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Відповідно до ухвали Верховного суду України по справі 6-21859 св09 від 18.11.2009 року встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, не зазначених у ч. 1\~\~ст. 256 ЦПК України\~( в редакції 2004 року)\~\~у судовому порядку можливо лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Щодо вимог заявника про визнання факту належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 19.12.1997 року, то суд вважає ці вимоги та недоведеними, оскільки заявник не обґрунтував вказані вимоги, та не надав свідоцтва про право власності. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню в розумінні встановлення факту приналежності документу.

Outcome: partial