Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту батьківства. Свої вимоги мотивує тим, що з червня 2011 року по жовтень 2020 року вона проживала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] в його квартирі за адресою: [ADDRESS] . Під час сумісного проживання мали спільний бюджет, вели спільне господарство. Від сумісного проживання заявниці з [PERSON] у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Державна реєстрація народження дочки заявниці проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян. У зв`язку з тим, що у свідоцтві про народження дочки заявниці відомості про батька вказані за її вказівкою, а факт батьківства [PERSON] відносно дочки [PERSON] необхідний для оформлення соціальної допомоги на дочку у зв`язку із втратою годувальника, тому заявниця звернулася з зазначеною заявою до суду. Заявниця у судове засідання не прибула, однак надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні заяви наполягає. Представник заінтересованої особи також до суду не прибув,однак надав заяву про розгляд справи без його участі, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно п. 7 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, яка вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 2 ст. 55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Згідно із ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. Встановлення батьківства у позовному провадженні можливе лише тоді, коли імовірний батько дитини живий. Якщо ж він помер і дитина народилася у незареєстрованому шлюбі, встановлення факту визнання батьківства або факту батьківства можливе у порядку окремого провадження. Судом встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] є батьком [PERSON] , яка народилася [INFO] в місті Первомайському Харківської області,що підтверджується наданою копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України (а.с.8,а.с.9). Факт батьківства підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.10); довідкою, виданою ДНЗ (Ясла-садок) № 17 «Казка», з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] , відвідувала групу № 7 «Квіточка» ДНЗ № 17 «Казка», і померлий [PERSON] визнавав [PERSON] своєю дочкою, цікавився життям дитини, відвідував свята в дошкільному закладі (а.с.14). Встановлення факту батьківства має для заявниці юридичне значення, оскільки це необхідне їй для оформлення соціальної допомоги на дочку у зв`язку із втратою годувальника. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту батьківства [PERSON] щодо її дочки [PERSON] , яка народилася [INFO] в місті Первомайському Харківської області. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved