Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

Заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини. 24.03.2000 року їй, її нині покійному чоловікові [PERSON] та їх донькам [PERSON] (після реєстрації шлюбу « [PERSON] »), [PERSON] (після реєстрації шлюбу « [PERSON] ») Нікопольським житлово-експлуатаційним об`єднанням, згідно розпорядження від 20.03.2000 року № 25-6423-10 було видано свідоцтво про право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Після отримання свідоцтва про право власності вони не зареєстрували право власності на зазначену квартиру в органах БТІ, оскільки елементарно не знали про цей обов`язок. [INFO] її чоловік [PERSON] помер. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.03.2019 року (справа № 182/87/19) за її донькою [PERSON] було визнано право власності на ј частину квартири за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , що помер [INFO] . 02.11.2018 року вона звернулась до державної реєстраційної служби виконавчого комітету Нікопольської міської ради із заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] . Однак, рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно № 43924822 від 08.11.2018 року було відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] . Підставою для відмови є те, що в Свідоцтві на право власності на житло від 24.03.2000 року, виданому Нікопольським житлово-експлуатаційним об`єднанням, поданим на реєстрацію права власності, власник квартири має прізвище « [PERSON] ікова [PERSON] , а з заявою звертається особа, яка має прізвище « [PERSON] икова [PERSON] . Також, згідно поданих документів, вона зверталась за реєстрацією квартири, розташованої у [ADDRESS] , відповідно до відомостей ДРРПНМ, така вулиця - відсутня, є вулиця Малиновського. Вважає, що помилки в написанні її анкетних даних та назви вулиці (Малиновського) були викликані неправильним перекладом з російської мови на українську. Зазначені розбіжності в написання її прізвища та назви вулиці в документах позбавляють її можливості зареєструвати право власності на житло. Згідно паспорту громадянина України, серії [NUMBER] , виданого Нікопольським MB УМВС України у Дніпропетровській області 13.11.1997 року, її прізвище зазначається як « [PERSON] ». Факт належності їй правовстановлюючого документа підтверджується: співпаданням її ім`я та по-батькові, а також співзвучністю прізвища з тим, що зазначено у свідоцтві про право власності на житло, із даними, що зазначені в її паспорті, а також однаковістю адреси реєстрації з адресою, вказаною у свідоцтві про право власності на житло, довідкою про склад сім`ї та іншими документами, які додані до заяви. Виходячи зі змісту п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 (зі змінами від 25 травня 1998 року) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судом розглядаються справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті (у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали). Суд може встановлювати факти належності документів, які не належать до тих, що посвідчують особу. Відповідно до п.6, ч.1, ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Спору про право між нею, [PERSON] (до реєстрації шлюбу « [PERSON] ») та [PERSON] (реєстрації шлюбу « [PERSON] ») немає. Встановити факт належності документу можливо тільки в суді, тому вимушена звернутися до суду з цією заявою. Заявниця та заінтересовані особи в судове засідання не прибули, подали до суду заяви про розгляд справи за своєї відсутності. Заявниця вимоги заяви підтримала, заінтересовані особи проти задоволення вимог не заперечували. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з ч.1 ст.293\~ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.2 ст.315\~ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду №\~5\~«Про судову\~практику в справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення»\~від 31.03.1995\~року зі змінами, можуть встановлюватися факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Як встановлено в судовому засіданні, 24.03.2000 року заявниці по справі, її нині покійному чоловікові [PERSON] та їх донькам [PERSON] (після реєстрації шлюбу « [PERSON] ») і [PERSON] (після реєстрації шлюбу « [PERSON] ») Нікопольським житлово-експлуатаційним об`єднанням, згідно розпорядження від 20.03.2000 року № 25-6423-10 було видано свідоцтво про право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Після отримання свідоцтва про право власності на житло воно не було зареєстровано в органах БТІ через юридичну необізнаність. [INFO] чоловік заявниці [PERSON] помер (а.с.12). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.03.2019 року (справа № 182/87/19) за [PERSON] було визнано право власності на ј частину квартири за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька (а.с.14-17). 02.11.2018 року заявниця звернулась до державної реєстраційної служби виконавчого комітету Нікопольської міської ради з заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] . Однак, рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно № 43924822 від 08.11.2018 року їй було відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.22). Підставою для відмови є те, що в Свідоцтві на право власності на житло від 24.03.2000 року, виданому Нікопольським житлово-експлуатаційним об`єднанням, поданим на реєстрацію права власності, власник квартири має прізвище « [PERSON] ікова [PERSON] , а з заявою звертається особа, яка має прізвище « [PERSON] икова [PERSON] . Також, згідно поданих документів, заявниця зверталась за реєстрацією квартири, розташованої у [ADDRESS] , відповідно до відомостей ДРРПНМ, така вулиця - відсутня, є вулиця Малиновського. Зазначені розбіжності в написання прізвища та назви вулиці в документах позбавляють заявницю можливості зареєструвати право власності на житло. Згідно паспорту громадянина України, серії [NUMBER] , виданого Нікопольським MB УМВС України у Дніпропетровській області 13.11.1997 року, прізвище заявниці - « [PERSON] » (а.с.5). Факт належності їй спірного правовстановлюючого документа підтверджується: співпаданням її ім`я та по-батькові, а також співзвучністю прізвища з тим, що зазначено у свідоцтві про право власності на житло, із даними, що зазначені в її паспорті, а також однаковістю адреси реєстрації з адресою, вказаною у свідоцтві про право власності на житло, довідкою про склад сім`ї та іншими документами (а.с.17-21). За таких обставин суд вважає за можливе вимоги заявниці задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved