Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

Заявниця звернулась до суду із зазначеною заявою, яку мотивує тим, що з 12.01.1991 року вона та [PERSON] почали проживати разом однією сімєю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу та вести спільне господарство. Реєструвати шлюб вони не поспішали, бо в цьому не було необхідності. В 1991 році [PERSON] зареєструвався за адресою смт. Партизани, провулок Фрунзе,15, тобто почав жити у будинку, який належить заявниці. Враховуючи зміну законодавства, на підставі якого здійснювалися заміна паспортів громадян СРСР на паспорти громадян України [PERSON] отримавши паспорт громадянина України, переєструвався за вищевказаною адресою. За час проживання однією сімєю 05.02.2004 року на імя [PERSON]Й, на підставі розпорядження Генічеської райдержадміністрації №359/03 від 08.08.2003 року була надана земельна ділянка площею 4,1600 кв.м, що знаходиться а території Партизанської селищної ради. 12.03.2015 року [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-КГ №196544. Встановлення факту спільного проживання необхідно для прийняття спадщини від [PERSON] Інших спадкоємців у нього не було, і 31.08.2015 року заявниця звернулась до приватного нотаріуса [PERSON] щодо оформлення спадщини, де їй було розяснення про необхідність встановлення проживання без шлюбу. Тому позивач вимушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу понад пять років з 12 січня 1991 року до часу відкриття спадщини, 12.03.2015 року. У судовому засіданні заявниця та її представник за довіреністю просили задовольнити заяву та встановити факт. Представник заінтересованої особи до судового засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Проти позову позивача не заперечує, але зазначено, що в померлого є син. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили той факт, що заявниця та [PERSON] проживали разом, без реєстрації шлюбу, як чоловік та жінка, як їм відомо з 1996 року, вели господарство. Вислухавши заявника, свідків, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Аналізуючи докази та пояснення сторін, суд визнав доведеними такі факти: -Відповідно до свідоцтва про смерть, серії І-КГ № 196544 від 16.03.2015 року, акт. запис № 16, [PERSON] помер 12 березня 2015 року у віці 77 років. -З домової книги вбачається, що [PERSON] проживав в будинку, що на підставі договору купівлі-продажу належить [PERSON] -З державного акту, серії ХС № 087281, виданого 05.02.2004 року вбачається що [PERSON] належить земельна ділянка на території Партизанської селищної ради, площею 4,1600 кв.м. З відповіді начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану Генічеського районного управління юстиції у Херсонській області вбачається, наявність в архіві запису про шлюб № 49 від 24.06.1961 року [PERSON] та [PERSON], шлюб між якими розірвано відділом реєстрації актів цивільного стану Генічеського районного управління юстиції у Херсонській області акт.запис №86 від 25.06.1971 року. З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру щодо померлого 12.03.2015 року [PERSON] вбачається відсутність виданих свідоцтв про право на спадщину. Пунктом 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно п. 5 ч. 2\~ст. 234 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до\~ст. 256 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення\~\~ факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За положеннями чч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обовязків подружжя. Разом з тим, згідно із ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Згідно ст. 1264 ЦК України,\~у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Аналіз досліджених доказів в їх сукупності дає підстави для задоволення вимог заяви частково, оскільки в судовому засіданні факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу знайшов своє підтвердження з 1996 року, що підтверджено свідками, спірне майно було набуте в період проживання, крім того заявниця має право на спадкування, в розумінні ст. 1264 ЦК України, оскільки проживала разом із спадкодавцем не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Outcome: partial