Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Заявниця звернулася до суду та просила суд ухвалити рішення, яким визнати безвісно відсутнім [PERSON], [INFO] Свої вимоги мотивували тим, що вона з [PERSON] постійно підтримувала зв'язок по телефону, але з березня місяця 2016 року зв'язок зник, будь-яким іншим засобом зв'язку вона не володіє і тому місце знаходження [PERSON] на протязі одного року і 4-х місяців їй не відоме. Відповідно до довідки Біляївського ВП ГУНП в Одеській області заявниці стало відомо, що її колишній чоловік [PERSON], який останнім часом проживав у [ADDRESS], зник з місця поживання 03.03.2016 року, вжитими заходами розшуку його місце знаходження до теперішнього часу не встановлено. Від сумісного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], син хворіє і потребує лікування у лікувальних закладах за кордоном, а для виїзду з сином за кордон необхідно мати дозвіл батька. У зв'язку з вище викладеним заявниця звернулась до суду з вказаною заявою. До судового засідання заявниці не з`явилася, але надала до суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, на заяві наполягала та просила її задовольнити (а.с.34). Представник зацікавленої особи до судового засідання не в'явився, але надав до суду заяву, у якій просив справу розглянути у його відсутність та не заперечував проти заяви (а.с.33). Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 08.08.2012 року, шлюб між заявницею та [PERSON] було розірвано 24.06.2010 року (а.с.8). Від вказаного шлюбу у сторін народився син: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7). Як вбачається з даних паспорту громадянина України, серія [NUMBER], виданого Приморським РВ у м. Одесі ГУМС України в Одеській області, 20.05.2014 року, [PERSON], [INFO], був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але 20.06.2012 року знято з реєстрації місця проживання (а.с.5). В 2016 році заявниця звернулась з заявою до Біляївського ВП ГУНП України в Одеській області з метою розшуку та встановлення місця перебування [PERSON], однак згідно висновку Біляївського ВП ГУНП в Одській області від 02.05.2016 року та інших матеріалів по факту зникнення громадянина [PERSON] встановлено, що в березні 2016 року [PERSON] дійсно мешкав в [ADDRESS] на квартирі, але з даного будинку з`їхав в невідомому напрямку та зазначено, що проведено оперативні заходи та проведена бесіда з мешканцями с. В.Дальник щодо встановлення місця знаходження громадянина, але інформації стосовного його місця знаходження отримано не було (а.с.10-21). Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Зі змісту ч. 2 ст. 43 ЦК України вбачається, що у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а у разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява [PERSON] законна, обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, і підлягає задоволенню. На підставі вище викладеного і

Outcome: approved