Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що особа, зазначена у свідоцтві про народження [NUMBER] виданому 5 серпня 1987 року Палацом св`яткової реєстрації новонароджених м. Кіровоград - [PERSON] є тією ж особою що зазначена у паспорті громадянина України [NUMBER] виданому 22.08.2011 року Знам`янським МРВ УМВС України в Кіровоградській області [PERSON] . Свої вимоги мотивувала тим, що вона [PERSON] народилась [INFO] у м. Кіровоград УРСР, про що свідчить свідоцтво про народження [NUMBER] видане 5 серпня 1987 року Палацом святкової реєстрації новонароджених м. Кіровоград. У свідоцтві про народження її прізвище вказано як [PERSON] . У 2003 році вона отримала паспорт громадянина України, де було зазначено ім`я та по батькові - [PERSON] . Після реєстрації шлюбу 5 серпня 2011 року з [PERSON] заявник отримала прізвище чоловіка - [PERSON] . Вважає, що різні записи прізвища ім`я та по батькові у Свідоцтві про народження та паспорті громадянина України стались з вини працівників Палацу святкової реєстрації новонароджених м. Кіровоград який на даний час вже не існує. При зверненні до Головного територіального Управління юстиції у Кіровоградській області я отримала усну відповідь - рекомендацію про необхідність звернення до суду про визнання помилки при заповненні свідоцтва про народження. Заявник у судове засідання не з`явилася, її представник надав заяву, в якій вимоги підтримує у повному обсязі і просить розглядати справу за його відсутності. Заінтересована особа в судове засідання також не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, раніше надавала заяву, відповідно до якої просить розглядати справу без її участі. Надала пояснення, відповідно до яких вказала, що взаяві [PERSON] зазначає про допущення помилки в написанні по батькові під час видачі свідоцтва про народження, тоді як згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , дата видачі 05.08.1987 батьками « [PERSON] », в даному випадку - завниці, є батько - « [PERSON] » та мати - « [PERSON] ». Відповідно до пункту 27 Інструкції «Про порядок реєстрації актів громадянського стану в Україні» затвердженої Міністром юстиції України 29 грудня 1984 р. № 22/5 ( яка діяла на час народження та відповідно реєстрації народження заявниці), по батькові присвоюється за іменем батька. Якщо у батька подвійне ім`я, по батькові дитині присвоюється за одним з них на вибір батьків. Враховуючи вимоги зазначеної інструкції, в свідоцтві про народження заявниці за вибором батьків по батькові зазначено « [PERSON] », так як ім`я її батька є подвійним - « [PERSON] ». Із копії заяви, яка подавалася на видачу паспорта громадянина України, в графі прізвище, ім`я, по батькові, заявниця власноручно записала українською мовою - [PERSON] , а в графі батько зазначила - [PERSON] , тобто допускаючи помилку особисто. Тому, можна припустити, що в подальшому ця помилка була допущена і при видачі паспорта громадянина України. Отже, всі зазначені розбіжності були допущені в зв`язку з тим, що інформація до свідоцтва про народження заявниці, в тому числі про батька, внесена на російській мові, була по різному перекладена в наступних документах на українську мову, та неуважністю осіб, які вносили ці записи на час їх внесення, без ретельного вивчення особистих документів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] видане 5 серпня 1987 року Палацом святкової реєстрації новонароджених м. Кіровоград, [INFO] народилася [PERSON] , російською мовою зазначено [PERSON] . При цьому, батьками « [PERSON] », є батько - « [PERSON] » та мати - « [PERSON] ». Відповідно до пункту 27 Інструкції «Про порядок реєстрації актів громадянського стану в Україні» затвердженої Міністром юстиції України 29 грудня 1984 р. № 22/5 ( яка діяла на час народження та відповідно реєстрації народження заявниці), по батькові присвоюється за іменем батька. Якщо у батька подвійне ім`я, по батькові дитині присвоюється за одним з них на вибір батьків. Враховуючи вимоги зазначеної інструкції, в свідоцтві про народження заявниці за вибором батьків по батькові зазначено « [PERSON] », так як ім`я її батька є подвійним - « [PERSON] ». У 2003 році заявниця отримала паспорт громадянина України, де було зазначено ім`я та по батькові - [PERSON] . Відповідно до заяви про отримання паспорта, в графі прізвище, ім`я, по батькові, заявниця власноручно записала українською мовою - [PERSON] , а в графі батько зазначила - [PERSON] . Також вказано, що паспорт виданий на підставі свідоцтва про народження ДНЗ [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу 5 серпня 2011 року з [PERSON] заявник отримала прізвище чоловіка - [PERSON] . Згідно частини 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України ( надалі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України за № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінка доказів здійснюється судом за приписами ст. 89 ЦПК України, відповідно до якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Згідно з п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно зі ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення фактів, якщо ці факти породжують юридичні наслідки.

Outcome: approved