Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення юридичного факту, посилаючись на те, що липні 2018 року вона звернулася до Іванівського районного сектору Головного Управління Державної Міграційної Служби України в Одеській області з заявою про набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ст. 8 Закону України «Про громадянство України». Заявниця народилася 30 березня 1957 року в м. Маршлан Ферганської області, Узбекистан. З 2 листопада 1983 року по 29 липня 1985 року вона була зареєстрована та проживала в [INFO], на той час УРСР, що підтверджується копією паспорту радянського зразка. 25 жовтня 1983 року нею був отриманий паспорт громадянина СРСР, виданий 25 жовтня 1983 року відділом внутрішніх справ Іванівського райвинконкому Одеської області. Потім вона знову переїхала до Узбекистану та повернулася до України в 1996 році. З 29 квітня 1996 року заявниця знову була зареєстрована в [INFO], де і проживає до цього часу, що підтверджується довідкою Петрівської селищної ради про склад сім»ї. Даний будинок належить дочці заявниці, [PERSON], що підтверджується копією договору дарування та довідкою Петрівської селищної ради про склад сімї. На її заяву щодо набуття громадянства України за територіальним походженням, Іванівським районним сектором Головного управління Державної Міграційної Служби в Одеській області їй була надана відповідь, що факт її постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року має бути доведений документально. Документом, який має доводити факт постійного проживання на території України до зазначеної дати, як правило, виступає картка прописки форми 16 ( або її копія) та/або по квартирна картка форми 17 або загальні по господарські книги сільських/селищних рад. Проте такі картки не збереглися до цього часу, як вбачається з даного листа. Видача та зберігання таких карток чинним законодавством не регламентована. Даний лист є доказом неможливості одержання документа, що посвідчує цей факт Відповідно до ст. 8 Закону України «Про громадянство України», особа, яка сама або хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні ( повно рідні чи неповно рідні) брат чи сестра, -син чи дочка, онук чи онука, народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні ( повно рідні чи неповно рідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час постійного проживання до складу [INFO], Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної республіки (УРСР) і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов»язання припинити іноземне громадянство та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти, реєструються громадянами України. Заявниця у судове засідання не зявилася, надала заяву що на заявлених вимогах наполягає, просила справу слухати у її відсутність. Зацікавлені особи, також надали письмові заяви та просили справу слухати у їх відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши зазначені факти та обставини, які дають підстави для задоволення заявлених вимог, вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом в якості доказів наданих заявником на підтвердження зазначених ним обставин досліджено матеріали та встановлено наступне. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. За приписами п.7 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 рік. Відповідно до пункту 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, у разі відсутності, зокрема документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території України, подається відповідне рішення суду. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення розяснено, що у порядку ч.2 ст. 256, яка змінена на ст. 315 ЦПК, суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 315 ЦПК України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів : постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, 13 листопада 1991 року тощо. Встановлення факту постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року потрібно заявниці для набуття громадянства України за територіальним походження відповідно до ст. 8 Закону України «Про громадянство України». Доказами того, що вона постійно проживала на території України, а саме в смт Петрівка Іванівського району Одеської області з 2 листопада 1983 року по 29 липня 1985 року є : копія паспорту радянського зразка з пропискою, довідка Петрівської селищної ради Іванівського району Одеської області, копія домової книги та факт видачі паспорта громадянина СРСР 25 жовтня 1983 року відділом внутрішніх справ Іванівського райвиконкому Одеської області. \~ \~ \~ \~Згідно із п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. \~ \~ \~ \~ Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи вимоги чинного законодавства України, зважаючи на те, що в ході судового розгляду знайшов своє підтвердження факт постійного проживання [PERSON] на території України, а саме в смт Петрівка Іванівського району Одеської області [PERSON], [INFO] , з 2 листопада 1983 року до 29 липня 1985 року, при цьому встановлення такого факту дасть можливість заявнику на законних підставах отримати паспорт громадянина України, в порядку п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved