Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

Заявниця звернулась до суду з дійсною заявою про встановлення факту смерті , у якій просила встановити факт смерті своєї матері [PERSON], яка померла 09 листопада 2015 року у м.Стаханів Луганської області. Подану заяву заявниця обґрунтовує тим, що її мати померла в м.Стаханів, який в дійсний час, віднесений до переліку населених пунктів Луганської області, на території який органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження і тому вона позбавлена можливості зареєструвати факт смерті свого чоловіка належним чином та в позасудовому порядку. Також, в поданій заяві заявниці зазначає, що вона зверталася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Попаснянського районного управління юстиції Луганської області з питання реєстрації смерті своєї матері , але їй було відмовлено через те, що медична установа, якою було видано лікарське свідоцтво про смерть її матері, знаходиться на території м.Стаханів, який віднесений до переліку населених пунктів Луганської області, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, що затверджений розпорядженням КМУ від 07.11.2014 року. Заявниця у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник зацікавленої особи відділу реєстрації актів цивільного стану (РАЦС) Попаснянського районного управління юстиції - у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд поданої заяви без участі представника, заперечень щодо вимог заявниці з боку зацікавленої особи не надавалось . Вислухавши у судовому засіданні пояснення заявниці, свідка, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до листа відділу державної реєстрації актів цивільного стану Попаснянського районного управління юстиції реєстрація смерті за наданими заявником документами є неможливою (а.с.13). Допитана в судовому засіданні заявниця пояснила, що її померла мати має постійне місце проживання за адресою: [INFO] років Жовтня б.23кв.156. Однак, з листопада 2014 року вона стала проживати в м.Сєвєродонецьку, як переміщені особи з тимчасово окупованої території, так як на території Луганської області і зокрема в м.Стаханів розпочалось проведення АТО, а м.Стаханів , віднесений до переліку населених пунктів Луганської області, на території який органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, тобто м.Стаханів Луганської області в дійсний час являється окупованою територією. Заявниця пояснила, що мати захворіла і тому її перевезли додому в м.Стаханів, де 09 листопада 2015 року вона померла. За фактом смерті заявниця отримала лікарське свідоцтво про смерть матері, видане Стаханівською центральною міською багатопрофільною лікарнею, яке розташоване на тимчасово окупованій території. (а.с. 7) Свідок [PERSON] пояснив у судовому засіданні, що являється чоловіком заявниці. У судовому засіданні підтвердив, що дійсно мати заявниці після хвороби померла в м.Стаханів за місцем свого постійного проживання. [PERSON] допомагав заявниці в організації поховання, був присутній на похованні матері своєї дружини, підтверджує факт її смерті. Судом досліджені наступні письмові документи. З копії паспорту заявниці та копії свідоцтва про народження та шлюб (а.с.11,12) вбачається, що померла [PERSON] являється матір»ю заявниці. Довідки на імя [PERSON] про взяття на облік особи, що переміщується з тимчасово окупованої території (а.с.8) , з яких вбачається, що вона має постійне місце проживання за адресою: [INFO] і дійсно перемістились до м.Сєвєродонецьк для проживання в звязку із проведенням антитерористичної операції та тим, що м.Стаханів залишився територією що є тимчасово окупованою. Замовлення та рахунок від 10 листопада 2015 року, який укладений заявницею із підприємцем [PERSON] на поховання померлого, з якого вбачається, що померлою є [PERSON] [INFO] та, що вона померла 09 листопада 2015 року (а.с.5,6). Відомості про померлу особу, вказані у зазначеному замовленні на поховання повністю співпадають з особистим даним [PERSON], вказаними у її паспорті громадянина України. З наданого документу також вбачається, що організацією та проведенням поховання померлої займалася саме заявниця [PERSON] і це також свідчить про те, що померла та була похована саме її мати. В лікарському свідоцтві про смерть № 54 від 10 листопада 2015 р., яке було складене та видане заявниці , (а.с.7) зазначено що 09 листопада 2015 року померла мати заявниці [PERSON] [INFO] . З відповіді Попаснянського відділу РАЦС , що надана заявниці (а.с.13) вбачається, що зареєструвати належним чином смерть її матері в дійний час неможливо, тому,що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб зазначено, що медична установа, яка видала лікарське свідоцтво про смерть, знаходиться на тимчасово окупованій території, що є підставою для відмови у державній реєстрації смерті на підставі наявного лікарського свідоцтва про смерть. Згідно із «Переліком населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження», затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085-р - м.Стаханів Луганської області знаходиться на території, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні письмові документи як докази у даній справі, суд враховує вимоги міжнародно-правових актів і принципів, адже відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Застосовуючи зазначені міжнародні стандарти до цієї справи, суд приходить до висновку про необхідність врахувати лікарське свідоцтво про смерть, видане медичною установою, що діє на тимчасово окупованій території Луганської області, як доказ, який у сукупності з іншими дослідженими судом доказами підтверджує факт смерті [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved