Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

заявниця свою заяву мотивує тим, що [INFO] на тимчасово окупованій території, а саме в м. Макіївка Донецької області, від дифузної В-великоклітинної лімфоми помер її чоловік [PERSON] . Факт подружніх відносин підтверджується відповідними свідоцтвами про укладення шлюбу та про зміну імені. Для поховання чоловіка в Гірницькому відділі ЗАГС Макіївського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки 19.10.2020 року вона отримала свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . В подальшому, розуміючи, що виданий документ є недійсним, звернулась до Коломийського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), однак, отримала відмову в проведенні державної реєстрації смерті. Встановлення факту смерті має для заявниці юридичне значення, адже без його встановлення вона позбавлена можливості в законному порядку зареєструвати його смерть та реалізувати свої спадкові права. Тому заявниця просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у віці 65 років в м. Макіївка Донецької області, Україна. 12.01.2021 ухвалою Коломийського міськрайонного суду зазначену заяву залишено без руху і надано строк заявниці для усунення недоліків, вказаних в мотивувальній частині ухвали. 21.01.2021 року ухвалою вказаного суду відкрито провадження в даній справі та призначено судове засідання на 22.01.2021 року. 22.01.2021 року особи, які беруть участь в справі, в судове засідання особи, в судове засідання не з`явилися, причини своєї неявки суду не повідомили, від них не надійшло заяв про розгляд справи в їхній відсутності. Тому ухвалою від 22.01.2021 року розгляд справи відкладено на 29.01.2021 року. Заявниця в судове засідання не з`явилася, 29.01.2021 року подала до суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 41). Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився. 26.01.2021 року подав до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити у відсутності представника, проти розглядуваної заяви не заперечує (а.с.40). В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до даних свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 19.03.1977 року Гірницьким відділом ЗАГС Донецької області, 19.03.1977 року зареєстрували шлюб [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » ( а.с.25). 14.12.2010 року [PERSON] , [INFO] , змінила ім`я на « [PERSON] », що стверджується копією свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого Гірницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 38 ( а.с.26). Відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого МВМ Гірницького РВ Макіївського МУ ГУМВСУ в Донецькій області 12.01.2011 року, заявниця [PERSON] народилася [INFO] в м. Макіївка Донецької області, місце проживання зареєстроване в [ADDRESS] (а.с. 22). Заявниця є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою № 0000261955 від 12.07.2017 року (а.с. 24). Судом також перевірено, що [PERSON] помер [INFO] в м. Макіївка Донецької області, тобто на тимчасово окупованій території України. Гірницький відділ ЗАГС Макіївського міського управління юстиції ДНР 19.10.2020 року видав свідоцтво про смерть [PERSON] серії [NUMBER] (а.с. 27). До матеріалів справи також долучено копію довідки про причину смерті (дифузна В-великоклітинна лімфома) та лікарське свідоцтво про смерть № 995, видані 17.10.2020 року Міським патологоанатомічним бюро Макіївки (а.с. 28,29). Разом з тим, суд констатує, що видане Гірницьким відділом ЗАГС Макіївського міського управління юстиції ДНР свідоцтво про смерть не є підтвердженням факту смерті чоловіка заявниці [PERSON] , створює заявниці перешкоди та робить неможливим оформлення її спадкових прав. Відповідно до листа Коломийського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) № 3391/23.17.5.5-10/3419 від 15.12.2020 року № заявниці відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , який помер [INFO] в м. Макіївка Донецької області, оскільки свідоцтво про смерть на [PERSON] видане на тимчасово окупованій території, на якій органи державної влади не здійснюють свої повноваження (а.с. 20). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Частинами 2, 3, 4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Відповідно до ч.1 ст.18 цього Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Таким чином, медичні документи, що підтверджують факт смерті особи на тимчасово окупованій території, видані діючими сьогодні медичними закладами, за формою та змістом не відповідають вимогам українського законодавства, а тому не можуть бути підставою для проведення реєстрації смерті особи в органах РАЦС Міністерства юстиції України. Не може вважатись легітимним на території України і свідоцтво про смерть особи, видане органом, який створено на цій території в порядку, не передбаченому законом України. Документи, які видані органом, що створений на тимчасово окупованій території у порядку, не передбаченому законами України, відповідно до частини 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсними і не створюють правових наслідків. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Зокрема, додатком 1 до вищезазначеного розпорядження таким населеним пунктом визначено м. Макіївка Донецької області. Згідно з положеннями Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 №52/5, у зв`язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, міста Севастополя та на тимчасово окупованих територіях, та території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника. Пунктом 1 розділу 5 зазначених вище Правил визначені підстави для державної реєстрації смерті, однією з підстав є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до роз`яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. В той же час з урахуванням висновків Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), a також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilacu and Others v. Moldova and Russia») та Консультативного висновку Міжнародного суду ООН у справі Намібії (Namibia case), суд, виходячи з інтересів громадян України, що проживають на окупованій території, а також того, що встановлення факту смерті особи має ключове значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, як виняток, під час розгляду справи в порядку ст. 317 ЦПК України, повинен брати до уваги документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України та оцінює їх разом з іншими доказами в сукупності та взаємозв`язку. Згідно з ч. 2, 4 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Згідно з ч.2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Отже, судом встановлено, що встановлення факту смерті має для заявниці юридичне значення, оскільки безпосередньо породжує юридичні наслідки, зокрема, надасть можливість здійснити державну реєстрацію смерті її чоловіка та отримати відповідне свідоцтво про смерть, а також реалізувати свої спадкові права, встановлення вказаного факту в позасудовому порядку за вищевказаних обставин неможливе. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. На підставі викладеного,

Outcome: approved