Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона проживала разом з [PERSON], як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з лютого 1997 року по грудень 2003 року за адресою: [ADDRESS], а з січня 2004 року по день смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] помер [INFO] року, актовий запис №245, після його смерті відкрилась спадщина на належний йому житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 5,060 га, розташовану на території КСП «Перемога» Дібровської сільської ради Синельникіського району Дніпропетровської області. Заявниця зазначає, що через відсутність підтвердження родинних відносин та реєстрації шлюбу зі спадкодавцем [PERSON] постановою Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори від 29.09.2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на те, що інші спадкоємці після смерті [PERSON] відсутні, а вона проживала разом з [PERSON] однією сім'єю, вела спільне господарство, була пов'язана спільним побутом та мала взаємні права та обов'язки, тому просила суд встановити факт проживання однією сім'єю з [PERSON] в період з лютого 1997 року по день його смерті - [INFO] року. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю, надала пояснення, аналогічні викладеним у заяві, просила суд заявлені вимоги задовольнити. Представник заінтересованої особи Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про час, день та місце судового розгляду повідомлений належним чином, проти заявлених вимог не заперечував, просив розглянути справу у його відсутність, про що надав відповідну заяву. Вислухавши пояснення заявниці, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] з лютого 1997 року по грудень 2003 року проживала разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS], а з січня 2004 року по день смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується актовим записом №245. Після його смерті відкрилась спадщина на належний йому житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 5,060 га, розташовану на території КСП «Перемога» Дібровської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області. Постановою Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори від 29.09.2016 року заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після [PERSON], оскільки вона не надала документи, які б підтверджували їх родинні стосунки або перебування у зареєстрованому шлюбі. Згідно зі ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 259 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. В ході судового розгляду з пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] судом встановлено, що заявниця починаючи з 1997 року по день смерті проживала разом із [PERSON], як чоловік і дружина, однак шлюб не реєстрували. На протязі всього часу [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство, разом харчувались, були пов'язані спільним побутом та мали взаємні права та обов'язки. Згідно зі ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. В силу ст.1264 ЦК України, в четверту чергу право на спадщину за законом мають особи, які мешкали зі спадкодавцем одною сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини. За ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Постановою Пленуму Верховного суду від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» згідно п. 21, зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного Кодексу про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. З огляду на встановлені обставини, суд вважає встановити факт проживання [PERSON], [INFO], з [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року, у період з лютого 1997 року по [INFO] року, який повністю встановлений судом та підтверджується показаннями свідків та іншими доказами, що знаходяться в матеріалах справи. Враховуючи, що заявниця звільнена від сплати судового збору на підставі п.9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає витрати по справі віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved