Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з даною заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України та в обґрунтування заявлених вимог вказала про те, що [INFO] в м. Ялта померла її сестра - [PERSON] , [INFO] . Маючи в наявності свідоцтво про смерть [PERSON] , серія [NUMBER] , видане 99100014 Ялтинським міським відділом запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим від 03.12.2019 року, заявниця 10 грудня 2019 року звернулася до Сумського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області з метою державної реєстрації смерті своєї сестри та отримання свідоцтва про смерть. Однак їй було відмовлено, у зв`язку з тим. що всі документи, які засвідчують даний факт, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, що підтверджується відмовою в проведенні державної реєстрації смерті № 6394/468/15.18-09 від 10.12.2019 року. Додатково їй було роз`яснено, що відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою: рішення суду про встановлення факту смерті в певний час або оголошення її померлою, та порадили звернутися до суду. Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 99100014 Ялтинским міським відділом запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим від 03.12.2019 року; довідкою про смерть № С [NUMBER] , виданою Департаментом запису акгів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим від 03.12.2019 року. Відповідно до вказаних вище документів, місцем смерті сестри - [PERSON] є місто Ялта, Республіка Крим, Російська Федерація. Зазначене місце є тимчасово окупованою територією України, визначеною згідно п. 1 ст. З Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановлення факту смерті необхідно заявниці для державної реєстрації смерті сестри - [PERSON] та отримання спадщини, що залишилась після її смерті. До початку судового засідання заявниця надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Суд, дослідивши надані докази вважає, що заява підлягає задоволенню згідно ст. 317 ЦПК України, враховуючи наступні обставини. Відповідно до довідки про смерть № С-03575, складеної Ялтинським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим за актовим записом № 170199910001401810008 від 03.12.2019 року, [PERSON] померла [INFO] в м. Ялта, Республіка Крим, Російська Федерація (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 03.12.2019 року 99100014 Ялтинським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, за актовим записом № 170199910001401810008, [PERSON] померла [INFO] , місце смерті зазначено: Російська Федерація, Республіка Крим, м. Ялта (а.с.7). 10 грудня 2019 року заявниця звернулася до Сумського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області з заявою про державну реєстрацію смерті своєї сестри та отримання свідоцтва про смерть [PERSON] . Однак їй було відмовлено у зв`язку з тим, що всі документи, які засвідчують даний факт, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, що підтверджується відмовою в проведенні державної реєстрації смерті № 6394/468/15.18-09 від 10.12.2019 року (а.с. 12).. Зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України, визначеною згідно п. 1 ст. З Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Згідно з ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-18. будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Статтею 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону, державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ППК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Крім того, суд вважає за необхідне враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр 5 проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Таким чином, на основі з`ясованих обставин, суд дійшов висновку про те, що заява [PERSON] є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved