Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження дитини жіночої статі - [PERSON], [INFO], громадянки України, у місті Алушта Автономної Республіки Крим, в Україні. В обґрунтування вимог зазначила, що вона, перебуваючи у цивільному шлюбі із [PERSON], [INFO], перебуваючи у пологовому будинку Алуштинської центральної міської лікарні, народила доньку. Вказані обставини підтверджуються: медичними документами щодо породіллі, довідкою про народження від 11 листопада 2016 року, виданою за зразком, встановленим на території АРК із російською печаткою, а також свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Алуштинським міським відділом ЗАГС 30 жовтня 2014 року. При зверненні заявниці до Центрального районного у місті Маріуполі відділу державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для реєстрації дитини та отримання свідоцтва про народження належного зразку, їй було відмовлено, оскільки на підставі пред'явлених документів, оформлених закладами, розташованими на тимчасово окупованій території, це здійснити неможливо. У зв'язку з цим, [PERSON] звернулася до суду для вирішення спірного питання. Встановлення факту народження дитини необхідно для здійснення належної його реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану, що забезпечить в подальшому особисті права дитини. Заявниця надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання заявлених вимог. Представник заявниці вимоги заяви підтримала у повному обсязі, у письмовій заяві, наданій суду, просила розглянути справу без її участі. Зацікавлена особа - [PERSON] просив здійснити розгляд цивільної справи за його відсутності, заявлені вимоги повністю підтримав, наполягав на їх задоволенні. Представник відділу РАЦС в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 жовтня 2016 року, у зв'язку із чим Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 20 жовтня 2016 року складено актовий запис №945. [INFO] [PERSON], перебуваючи у пологовому будинку Алуштинської центральної міської лікарні, народила доньку. Зазначене підтверджується довідкою про народження від 11 листопада 2016 року, виданою за зразком, встановленим на території АРК із російською печаткою, а також медичними документами щодо породіллі. Факт народження дитини підтверджується, в тому числі, свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Алуштинським міським відділом ЗАГС 30 жовтня 2014 року, у відповідності до якого, [PERSON] народилася [INFO] у у місті Алушта Автономної Республіки Крим. Її батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] (громадяни України). Суду надана заява [PERSON] про визнання батьківства малолітньої [PERSON], [INFO]. Документ серії [NUMBER], нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чекіда О.А., зареєстрований в реєстрі за №2198,2199. За положеннями ст.1, ст.2, ст.3, ст.4, ст.5, ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Цей Закон визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб. Для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається, у тому числі сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Примусове автоматичне набуття громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території, громадянства Російської Федерації не визнається Україною та не є підставою для втрати громадянства України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. У зв'язку з цим, заявниця звернулася до Центрального районного у місті Маріуполі відділу державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для проведення належної реєстрації народження дитини, однак листом за вих.690/15.2-06-116 від 20.10.2016 року їй було відмовлено у здійсненні вказаних дій, оскільки реєстрацію народження за пред'явленими документами провести неможливо та рекомендовано звернутися до суду. Згідно ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до ст.7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Приписами п.1 та п.7 ч.1ст.256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, а відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до ч.3, ч.4 ст.257-1 ЦПК України, у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. З огляду на викладене, суд вважає, що для проведення державної реєстрації народження дитини є об'єктивні перешкоди, а отже, з метою захисту прав і свобод громадян України, якими є батьки та їх дитина, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення поданої заяви.

Outcome: approved