Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із вищевказаною заявою , у якій посилається на те , що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.12.1997 року, яке видане державним нотаріусом Хотинської державної нотаріальної контори , належить на праві власності житловий будинок по [ADDRESS] . Згідно паспортного документа громадянина України, її прізвища зазначене, як « [PERSON] », що не збігається із записом прізвища « [PERSON] » у правовстановлюючому документі- свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 30.12.1997 року. Така розбіжність у написанні прізвища у паспортному документі громадянина України та свідоцтві про право на спадщину за заповітом , позбавляє її можливості зареєструвати право власності у держаному реєстрі Речових прав на нерухоме майно та розпоряджатись належним нерухомим майном . На підставі наведеного , просить суд встановити \~факт,\~ \~належності \~їй \~правовстановлюючого документа\~,\~а саме\~ свідоцтва\~ про\~право на\~спадщину за\~заповітом від\~30.12.1997\~року ,\~яке видане\~державнимнотаріусом Хотинської державної нотаріальної контори . Заявниця та її представник у судове засіданні не з`явилися, подали до суду заяву з проханням розглядати справу без їх участі, вимоги викладені у заяві про встановлення факту підтримують. Заінтересована особа також направила заяву до суду з проханням розглядати справу за відсутності представника . Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи , суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: \~Згідно ч.ч.\~1-3\~ст.\~89\~ЦПК України\~-\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України - окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно\~ п.5\~ч.2\~цієї ж\~статті -\~суд розглядає\~в порядку\~окремого провадження\~справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.3 ст. 294 ЦКП України- справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом ІV. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», згідно якого, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; \~ \~ - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено,\~що \~ згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.12.1997 року, що видане державним нотаріусом Хотинської державної нотаріальної контори , після смерті [PERSON] її донька [PERSON] отримала у спадок житловий будинок по [ADDRESS] . (а.с7). Згідно паспортного документа громадянина України, прізвища заявниці зазначено як « [PERSON] », що не збігається із записом прізвища « [PERSON] » у правовстановлюючому документі свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 30.12.1997 року. Розбіжність у написанні прізвища у паспортному документі громадянина України та свідоцтві про право на спадщину за заповітом , позбавляє можливості заявниці зареєструвати право власності у держаному реєстрі Речових прав на нерухоме майно та розпоряджатись належним нерухомим майном . Матеріали справи не спростовують доводів заявниці щодо належності правовстановлюючого документу. Враховуючи положення ст. 264 ЦПК України, згідно якої під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, беручи до уваги, що для реалізації заявниками своїх особистих прав є визнання факту , що має юридичне значення, суд вважає, що заяву слід задовольнити.

Outcome: approved