Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті її чоловіка [PERSON], [INFO], громадянина України, померлого 17 лютого 2016 року у Будьонівському районі міста Донецьку. Зазначила, що вказані обставини підтверджуються: лікарським свідоцтвом про смерть №50 від 18 лютого 2016 року, де вказана причина смерті [PERSON] рак поперечно-ободової кишки, а також свідоцтвом про смерть зразку, що використовується на території, тимчасово непідконтрольній Україні. У березні 2016 року [PERSON] звернулася до Жовтневого відділу державної РАЦС ММУЮ у Донецькій області для отримання свідоцтва про смерть чоловіка належного зразку, але їй було відмовлено, оскільки за предявленими документами, виданими на тимчасово окупованій території, провести це неможливо. У звязку з цим, [PERSON] вимушена звернутися до суду в порядку п.8 ч.1 ст.256 ЦПК, оскільки від цього факту безпосередньо залежить виникнення її особистих та майнових прав. Заявниця не була присутня у судовому засіданні, у письмовій заяві, наданій суду просила задовольнити вимоги та розглянути справу за її відсутності. Представник заявниці вимоги заяви підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу без її участі. Представник Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції просив розглянути вказану справу за його відсутності та вирішити справу на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до паспорту громадянина України серії ВА254105, виданим Ленінським РВ УМВС України в місті Донецьку 15 березня 1996 року, [PERSON] народився 02 листопада 1950 у місті Донецьку. З 28 вересня 1974 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] (дошлюбне прізвище Телегіна) [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-НО №496320, виданим відділом РАГС Київського району міста Донецьку 28 вересня 1974 року, а також відмітками у паспортах подружжя. Згідно довідки УСЗН Жовтневого району Маріупольської міської ради №1411008711 від 25 листопада 2014 року [PERSON] знаходився на обліку як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та проживав за адресою: [INFO]. 17 лютого 2016 року [PERSON], перебуваючи в онкологічному центрі імені професора [PERSON], у Будьонівському районі міста Донецьку, помер. Про що вказаним медичним закладом було видано лікарське свідоцтво про смерть №50 від 18 лютого 2016 року, де зазначена причина смерті - рак поперечно-ободової кишки. Вказані обставини відображені також у свідоцтві про смерть, виданим Ленінським відділом ЗАЦС міста Донецьку 18 лютого 2016 року. Як вбачається із письмових пояснень двох свідків ([PERSON], [PERSON]М.), наданих суду, [PERSON] тривалий час лікувався в онкологічному центрі та невдовзі помер. 20 лютого 2016 року його було поховано на Щегловському цвинтарі міста Донецьку. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р, місто Донецьк входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. У звязку з цим, заявниця звернулася до Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області для проведення належної реєстрації смерті. Однак, листом №143/4.2-06-113 від 03.03.2016 року щодо розяснення порядку реєстрації актів цивільного стану, [PERSON] було повідомлено, що реєстрацію смерті її чоловіка за предявленими документами провести неможливо та рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Враховуючи норми Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявником документів про відмову в реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно положень ч.4 ст.257-1 ЦПК, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Таке рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Таким чином, оцінивши наявні в матеріалах справи докази та зважаючи на те, що від встановлення факту смерті [PERSON] залежить виникнення особистих та майнових прав його дружини, а також те, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення юридично значущого факту, суд вважає за необхідне задовольнити подану заяву.

Outcome: approved