Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання її разом із бабусею [PERSON] , померлою [INFO] , на час відкриття спадщини. Свої вимоги мотивує тим, що її бабуся [PERSON] до дня своєї смерті склала заповіт на її ім`я, яким заповідала їй земельну ділянку загальною площею 3,2730 га, кадастровий номер земельної ділянки: 5121085600:01:001:0822, що розташована за адресою: Одеська область, Біляївський район, Яськівська сільська рада. Після смерті бабусі вона звернулася до Біляївської районної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини, але листом №2789/02-14 від 17.07.2018 року їй було відмовлено у прийнятті заяви і рекомендовано звернутися до суду через те, що нею було пропущено строк звернення з заявою про прийняття спадщини та не підтверджено факт постійного проживання разом із її бабусею на час відкриття спадщини. Представник заявниці [PERSON] в судовому засіданні на заяві наполягав. При цьому пояснив, що заявниця з початку січня 2017 року проживала разом зі своєю бабусею, доглядала за нею, а після її смерті поховала її. З метою реалізації її прав на спадкове майно просив суд встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем - бабусею. Представник заінтересованої особи - Яськівської сільської ради Біляївського районудо судового засідання не з`явився, але направив до суду заяву, в якій вказав, що не заперечує проти задоволення заяви [PERSON] та просив справу розглянути у його відсутність. Свідок [PERSON] в судовому засіданні, яка була сусідкою [PERSON] пояснила, що заявниця проживала разом із своєю бабусею [PERSON] з початку січня 2017 року і по день смерті останньої у [ADDRESS] . Заявниця доглядала за своєю бабусею до дня її смерті, так як вона хворіла. Свідок [PERSON] в судовому засіданні, яка була сусідкою [PERSON] пояснила що заявниця проживала разом із своєю бабусею [PERSON] з січня 2017 року і по день смерті останньої за адресою: [ADDRESS] та доглядала її. Після смерті бабусі заявниця поховала її, робила обіди на 9 та 40 днів, а потім поїхала з села. Заслухавши представника заявниці, свідків, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 10 червня 2016 року [PERSON] , склала заповіт, яким заповіла належну їй на праві власності земельну ділянку загальною площею 3,2730 га, кадастровий номер земельної ділянки: 5121085600:01:001:0822, що розташована за адресою: Одеська область, Біляївський район, Яськівська сільська рада, заявниці [PERSON] [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку загальною площею 3,2730 га, кадастровий номер земельної ділянки: 5121085600:01:001:0822, що розташована за адресою: Одеська область, Біляївський район, Яськівська сільська рада. З метою оформлення права на спадщину, заявниця [PERSON] звернулась до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Листом №2789/02-14 від 17 липня 2018 року Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області їй було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини за заповітом, так як нею було пропущено строк для прийняття спадщини та не надано доказів про фактичне прийняття спадщини після смерті бабусі шляхом проживання з останньою. З витребуваної судом копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] встановлено, що бабуся заявниці до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить довідка Яськівської сільської ради Біляївського району Одеської області від 14.06.2018 року № 970. Інших спадкоємці - відсутні. Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до ч. 10 ст. 6 того ж Закону, реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Пунктом 23 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Аналіз наведених норм закону та судової практики свідчить про те, що суди можуть розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, при їх розгляді слід встановити чи було місце проживання позивача за зазначеною ним в позові адресою постійним, переважним чи тимчасовим, маючи при цьому на увазі, що, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявниці за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч. 3 ст. 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10 січня 2019 року по справі № 484/747/17. Згідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами ; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. У відповідності ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи те, що встановлення факту несе для заявниці певний юридичний наслідок, а саме можливість оформлення права на спадщину та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує, на підставі вищенаведеного, дослідивши докази по справі, вислухавши свідків по справі, суд вважає доведеним той факт, що онука [PERSON] постійно проживала у [ADDRESS] із своєю бабусею [PERSON] з 05 січня 2017 року по день її смерті - [INFO] , а тому вважає за можливе заяву задовольнити.

Outcome: approved