Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Заявниця звернулась до Липовецького районного суду Вінницької області із заявою про встановлення факту її знаходження на утриманні [PERSON] в період з лютого 1993 року по день його смерті [INFO] року. Свою заяву заявниця обґрунтувала тим, що [INFO] року в с. Вахнівка Липовецького району Вінницької області помер [PERSON], її сусід, який був одиноким та постійно хворів, не міг самостійно пересуватись, а тому вона, [PERSON], забрала проживати його до себе та в період з лютого 1993 року по день його, [PERSON], смерті [INFO] року, здійснювала догляд за ним, оскільки на той час вона вже звільнилась з роботи, а тому основним джерелом її доходу була лише пенсія померлого [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка розміром 2,94 га, що розташована на території Вахнівської сільської ради, яка належала спадкодавцеві згідно сертифіката на право власності на земельну частку (пай) серії ВН №0313943. Кола спадкоємців до майна померлого [PERSON] й на даний час не встановлено. Ураховуючи те, що вона є єдиним спадкоємцем на майно померлого, проте в нотаріальному порядку не може реалізувати свої спадкові права, просила суд встановити юридичний факт знаходження її, [PERSON], на утриманні [PERSON], який помер [INFO] року, оскільки від цього залежать її майнові права, а іншого порядку встановити даний факт чинним законодавством не передбачено. В судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник [PERSON] вимоги заяви підтримали з підстав, що наведені у ній. Представник заінтересованої особи Вахнівської сільської ради Липовецького району в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи по суті був оповіщений в установленому законом порядку, на що вказує рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Ураховуючи те, що представник заінтересованої особи не з'явився в судове засідання без поважних причин, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому проводить розгляд справи в даному судовому засіданні на підставі зібраних доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши усі зібрані у справі докази в їх сукупності дійшов до наступного висновку. Статтею п.5 ч.2 234 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.2 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст. 531 ЦК УРСР 1963 року, чинної на час відкриття спадщини, встановлено, що до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. За змістом цієї норми непрацездатність і можливість утримання іншою особою обумовлюється об'єктивною неспроможністю людини працювати та самостійно забезпечувати самого себе всім необхідним і зумовлюється пенсійним віком чи наявністю інвалідності внаслідок захворювання, травми тощо. Із здобутих у справі доказів судом встановлено, що заявниця 11.08.1993 року звільнилась з роботи за власним бажанням, здійснювала догляд за одиноким [PERSON] по день його смерті [INFO] року та фактично перебувала на його утриманні, оскільки самостійного джерела доходів не мала. Проте в підтвердження своєї неспроможності працювати та самостійно забезпечувати себе всім необхідним, що зумовлюється пенсійним віком чи наявністю інвалідності внаслідок захворювання, травми, тощо, заявниця суду належних та допустимих доказів, в розумінні ст.58, 59 ЦПК України, не надала, а відтак встановлені судом обставини виключають її належність до числа спадкоємців як утриманця, що унормоване ст.531 ЦК УРСР та є підставою для відмови в задоволенні заяви. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed