Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

Заявниця звернулась до суду з заявою, в якій зазначила, що її дід [PERSON] у січні 2011р. пішов з дому і до теперішнього часу не повернувся. З січня 2011р. по теперішній час її дід перебуває в державному розшуку за Черкаськім відділом поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області і до теперішнього часу його місцезнаходження не встановлено. Тому вона вимушена звернутися до суду з заявою про оголошення його померлим задля оформлення спадкових справ на 1/6 частку квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні заявниця підтримала свої вимоги та пояснила суду, що вона разом з матір'ю та сестрою проживали разом в квартирі з бабою та дідом. У січні 2011р. дід пішов з дому і по теперішній час не повернувся. Здійснені заходи розшуку ніякого результату не дали. Відсутність діда створює перешкоди для реалізації її прав співвласника квартири, а внаслідок оголошення його померлим можливо буде впорядкування питання права власності на квартиру. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були допитані судом в якості свідків і надали аналогічні пояснення. У своїх поясненнях висловили припущення, що [PERSON], внаслідок погіршення стану здоров'я, міг піти через річку Дніпро на інший бік річки, щоб потрапити до дачі в с. Чехівка, та провалився під лід. Заслухавши пояснення заявниці, представника заявниці, свідків, дослідивши усі наявні у справі докази, суд дійшов наступних висновків. Зокрема, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] з 26.03.1993р. зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією його паспорта /а.с.6/. Заявниця є онукою [PERSON], оскільки її батько - [PERSON] - є сином [PERSON], що підтверджується відповідними свідоцтва про народження /а.с.12/. 23.01.2011р. [PERSON] вийшов зі своєї квартири і до теперішнього часу додому не повернувся. Згідно відомостей ГУ НП в Черкаській області [PERSON] перебуває у державному розшуку з 26.01.2011р. і по теперішній час його місцезнаходження не встановлено. Квартира за адресою: [ADDRESS], - яка є останнім відомим місцем проживання та реєстрації [PERSON] належить на праві спільної власності шістьом особам (заявниця, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та померла [PERSON]), що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності на житло /а.с.9/. Згідно п.3 ч.2 ст.293 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК) справи про оголошення фізичної особи померлою суд розглядає в порядку окремого провадження. Статтею 29 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Разом з тим, статтею 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що громадянин України, який постійно або тимчасово проживає в Україні, зобов'язаний зареєструвати своє місце проживання. Згідно ст.10 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» правила здійснення реєстрації місця проживання встановлюються Кабінетом Міністрів України. До 04.04.2016р. ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» діяв в редакції, відповідно до якої статтею 11 цього Закону передбачалося, що порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб. Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.11.2012р. №1077 затверджений порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні. Пунктом 2.1 зазначеного Порядку передбачено, що громадянин України, який постійно або тимчасово проживає в Україні, зобов'язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Таким чином, законодавство України поряд з гарантуванням свободи пересування та права вільного вибору місця проживання покладає на фізичну особу обов'язок реєструвати місце свого проживання або перебування, тобто надавати відомості про своє місце перебування, і не дотримання цього обов'язку має відповідні правові наслідки. Одним з таких наслідків є можливість оголошення особи померлою у разі відсутності відомостей про місце її перебування за місцем її постійного проживання, що тягне правові наслідки, які настають у разі смерті (ст.ст.46, 47 ЦК). Судом встановлено, що за останнім відомим місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS], - відсутні відомості про його місце перебування з січня 2011р., тобто понад п'ять років. Зазначена обставина підтверджується належними та допустимими доказами, дослідженими судом в судовому засіданні, зокрема, паспортом [PERSON] з відомостями про зареєстроване місце проживання, матеріалами розшукової справи №231016028 Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області щодо заходів на проведення розшуку [PERSON], поясненнями заінтересованих осіб, які були допитані в якості свідків т.і.. Відсутність відомостей про місце перебування [PERSON] перешкоджає заявниці реалізувати в повній мірі її право на розпоряджання їх спільним майном та реалізації її інших особистих прав та інтересів. Згідно ст.46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. За таких обставин, враховуючи що за місцем проживання [PERSON] відсутні відомості про його місцезнаходження понад шість років, заходи його пошуку не дали результатів, що створює перешкоди у реалізації заявницею її законних прав та інтересів, то її вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч.7 ст.235 ЦПК при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved