Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Заявниця звернувся до суду з вказаною заявою посилаючись на те, що [INFO] року у м. Севастополь АР Крим помер її колишній чоловік [PERSON], з яким вона має спільну дитину - [PERSON], [INFO], яка перебуває на її утриманні. Оскільки територія АР Крим на даний час є окупованою, заявниця отримати свідоцтво про смерть [PERSON], не має можливості, а тому, у зв'язку з цим просила встановити факт смерті [PERSON], який помер [INFO] року у м. Севастополь АР Крим. Заявниця та її представник в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи належним чином повідомлені, подали на адресу суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, в якій також вказали що заяву підтримують та просять задовольнити. Представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання сплави належним повідомлений, подав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, оскільки відповідно до п.5 ч.2 ст. 243 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.8 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п.2 ч.1,2 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] народився [INFO] року у м. Севастополь. З свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». З свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], вбачається, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] Рішенням Гагарінського районного суду м. Севастополя від 20.08.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. З довідки про смерть № 664, що видана відділом запису актів громадянського стану Нахимівського району м. Севастополя Управління ЗАГС м. Севастополя вбачається, що [PERSON] помер [INFO] року у м. Севастополь АР Крим. Згідно ч.3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, довідка про смерть [PERSON], який помер [INFO] року у м. Севастополь АР Крим, що видана відділом запису актів громадянського стану Нахимівського району м. Севастополя Управління ЗАГС м. Севастополя є недійсною і не створює правових наслідків. Згідно ч.ч.1,2 ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»,громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбаченихКонституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров»я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п.1 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затвердженихнаказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року№ 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Згідно п.2 розділу ІІІ вищевказаних Правил, підставами для проведення державної реєстрації про смерть є, зокрема, лікарське свідоцтво про смерть (форми № 106/0), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров»я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024 або фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена на азом Міністерства охорони здоров»я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024. Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється смерть. При відсутності підстав для державної реєстрації смерті, визначених у цьому пункті, державна реєстрація смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи. Таким чином, законодавством визначено процедуру державної реєстрації смерті у даному випадку шляхом звернення до суду. Підстав до відмови в задоволенні заяви суд не вбачає.

Outcome: approved