Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Заявниця у квітні 2016 р. звернулася до суду з зазначеною вище заявою, посилаючись на те, що вона народилася [INFO]. в Целіноградській області Шортандинського району, з/с Шортандинський, Російської Федерації, проте з 1990 р. вона постінйо проживає в Україні, а саме: в м. Києві, що може бути підтверджено в тому числі фактом її роботи у м. Києві. Заявниця зазначає, що постійно проживає за адресою: [ADDRESS], яка належить чоловіку її знайомої [PERSON]. Далі заявниця зазанчає, що неодноразово зверталась до Консульського відділу Російської Федерації в Україні, Київської міської адміністрації та Управління у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб ГУ МВС України із заявами про надання їй статусу громадянки України та видачу паспорта українського зразка, проте, заявниці було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду для встанволення юридичного факту постінйого проживання на території України. У зв'язку з чим заявниця просила суд встановити факт її постійного проживання на території України з 20 січня 1990 р. по даний час. Заявниця в судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити, додатково пояснила, що з 1996 р. проживає у своєї подруги за адресою: [ADDRESS], з якою вони в свій час разом працювали. Представники зацікавлених осіб в судове засідання не з'явилися, про час там місце слухання справи повідомлялися судом належним чином, а тому суд вважає можливим розглянути справу за відсутності останніх. Суд, заслухавши пояснення заявниці та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з роз'ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлено, що заявниця [PERSON] народилася [INFO]. в Целіноградській області Шортандинського району, з/с Шортандинський, Російської Федерації (а.с. 4). Судом встановлено, що у паспорті заявниці [PERSON] радянського зразка міститься відмітка Святошинського РУГУ МВС України в м. Києві (нині Святошинське Управління поліції), відповдіно до якої термін перебування на території України [PERSON] продовжено до 21.04.2009 р. із зазначенням її місця проживаня: [ADDRESS] за місцем проживаня громадянки [PERSON] (а.с. 5). В судовому засіданні встановлено, що заявниця [PERSON] постійно проживає у м. Києві та з липня 2003 р. на її ім'я нараховується квартирна плата, у зв'язку з проживанням за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17, 18). Також, судом встановлено, що заявниця [PERSON] у період з 29.01.1990 р. по 30.12.2000 р. працювала артискою Театру-студії «Трюк», яке знаходиться у м. Києві (а.с. 7). Судом встановлено, що заявниця [PERSON] неодноразово зверталась у 2006 р., 2007 р., 2008 р.2014 р. до Консульського відділу Російської Федерації в Україні, Київської міської адміністрації та Управління у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб ГУ МВС України із заявами про надання їй статусу громадянки України та видачу паспорта українського зразка (а.с. 8, 9, 10, 11). Також, встановлено, що відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 01.04.2008 р. заявниця [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності, яка без відповідного дозволу проживає на території України, проживаючи за адресою: [ADDRESS], чим порушила правила перебування в Україні іноземців (а.с. 12). Так, питання громадянства України регулюється Конституцією України, законами України, указами Президента України, міжнародними договорами України. Основними нормативно-правовими актами з питань громадянства України є ЗУ «Про громадянство України» та Указ Президента України від 27.03.2001 року № 215 «Питання організації виконання ЗУ «Про громадянство України». Підстави набуття особою громадянства України визначаються індивідуально, залежно від її місця народження, походження, проживання, родинних зв'язків тощо. Відповідно ЗУ «Про Громадянство України» громадянами України є, зокрема усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України. Зокрема, за ч.1 ст. 8 ЗУ «Про громадянство України» на набуття громадянства України за територіальним походженням має право особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України. Для набуття громадянства за територіальним походженням не є обов'язковою умова про не перебування особи в іноземному громадянстві. Його може набути й іноземець, який узяв зобов'язання припинити іноземне громадянство. Відповідно до п. 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001року № 215, в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша ст. 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. Враховуючи те, що заявниця має намір набути громадянство України, встановлення факту її постійного проживання в період з 20.01.1990 року по теперішній час на території, яка стала територією України, має юридичне значення для заявниці та породжує для неї юридичні наслідки. Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги заявниці [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки останньою було доведено факт її постійного проживання на території України у період з 20.01.1990 року по теперішній час на законних підставах.

Outcome: approved