Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

заявниця звернулась до суду з вищеназваною заявою, у якій просила встановити факт смерті 25 березня 2018 року в м. Харцизьк Донецької області, свого чоловіка [PERSON], який народився 16 грудня 1959 року в місті Шамхор Азербайджан. Заява мотивована тим, що чоловік заявниці помер на непідконтрольній території України Донецької області, а тому вона позбавлена можливості зареєструвати факт смерті особи іншим чином. Заявниця [PERSON] в відкрите судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. Представник заявника [PERSON], діючий на підставі договору про надання правової допомоги, в відкрите судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник заінтересованої особи Добропільського районного\~відділу державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Головного територіального\~управління юстиції\~у Донецькій\~областів судове засідання не з'явився, від них надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що заяву необхідно задовольнити з огляду на наступне. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до листа Добропільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану № 15.32-5/2389 від 13.08.2018 року, актового запису про смерть [PERSON], [INFO], - не виявлено (а.с.25). Згідно свідоцтва про смерть, виданого на непідконтрольній території України Донецької області, [PERSON], [INFO], помер 25 березня 2018 року в м. Харцизьк Донецької області, про що зроблений відповідний запис (а.с.6). Відповідно до копії лікарського свідоцтва про смерть № 51 від 26 березня 2018 року, [PERSON] помер 25 березня 2018 року в стаціонарі відділу кардіології Центральної міської лікарні Харцизька № 1(а.с.7). Згідно до довідки про причину смерті від 26 березня 2018 року [PERSON] помер 25 березня 2018 року, причина смерті хронічна ішемічна хвороба серця (а.с.7). Крім того, до матеріалів справи додано копію свідоцтва про поховання [PERSON], та фото, на яких зображено могилу з написом [PERSON], [INFO], дата смерті 25 березня 2018 року (а.с.8-9). Оцінюючи усі додані документи як докази у даній справі, суд враховує вимоги міжнародно-правових актів і принципів, адже відповідно до ст. ст.\~3, 8, 9 Конституції України\~в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Застосовуючи зазначені міжнародні стандарти до цієї справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved