Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

Заявниця звернулась до суду з даною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, і в обґрунтування заявлених вимог вказала про те, що на Засумському кладовищі в м. Суми у неї є родинне поховання, де розташовані могили: її тітки - [PERSON] , роки життя: [INFO] - [INFO] , та сина - [PERSON] , роки життя: [INFO] - [INFO] . Заявниця як особа, що взяла на себе зобов`язання поховати померлих, здійснила захоронення зазначених родичів, на їх могилі встановили таблички із зазначенням ПІБ, дати їх народження та дати смерті. Заявниця постійно доглядає за цими могилами, підтримує там чистоту та охайність. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» користувач місця поховання (місця родинного поховання) - це особа, яка здійснила перше поховання на відведеному місці поховання (родинного поховання) та/або має відповідне свідоцтво про смерть похованого і свідоцтво про поховання. Тобто, у відповідності до зазначеної норми закону, заявниця є користувачем родинного поховання. Оригінал свідоцтва про смерть сина [PERSON] заявниця зберегла, а оригінал свідоцтва про смерть [PERSON] зі спливом часу втратила. Для отримання повторного свідоцтва про смерть [PERSON] заявниця звернулася до Ковпаківського районного в м. Суми відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, де 12.11.2016 року отримала повторне свідоцтво про смерть [PERSON] . Оскільки необхідний термін часу, визначений законодавством з моменту смерті [PERSON] минув, заявниця може (в разі необхідності) як користувачка місця поховання здійснити в її могилу підпоховання. Згідно до п. 3 Необхідного мінімального переліку вимог щодо порядку організації поховання і ритуального обслуговування населення, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України № 193 від 19.11.2003 року, укладення договору-замовлення на організацію та проведення поховання померлого в родинну могилу проводиться на підставі оригіналу свідоцтва про смерть чи свідоцтва про поховання першого похованого. Так як оригінал свідоцтва про смерть [PERSON] у заявниці не зберігся, вона з метою досудового врегулювання спору 21.08.2020 року звернулася до Комунального підприємства «Спеціалізований комбінат» з питанням про видачу на підставі наданого витягу з ДРАЦСГ про смерть свідоцтва про поховання [PERSON] . Однак 25.08.2020 року листом (вих. № 01-11/63-Б) отримала відповідь про відмову у видачі такого свідоцтва, оскільки таке свідоцтво видається тільки на підставі оригіналу свідоцтва про смерть. Отже, для вирішення питання щодо визначення заявниці користувачем місця поховання та одержання відповідного свідоцтва про поховання необхідно мати оригінал свідоцтва про смерть, яке нажаль, втрачене. Як вбачається із листа КП «Спеціалізований комбінат» при відсутності оригінала свідоцтва про смерть необхідно в судовому порядку довести своє право на це поховання. Єдиним шляхом вирішення проблеми щодо відновлення втраченого документу є звернення до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення - факту здійснення заявницею поховання [PERSON] . 17.09.2020 року до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми від заявниці надійшла заява, в якій вона просить справу розглянути у її відсутність. Заявлені вимоги підтримала. 16.09.2020 року до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми від заінтересованої особи - представника комунального підприємства «Спеціалізований комбінат» надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі. Не заперечував проти задоволення заявлених вимог заявниці. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та перевіривши письмові матеріали справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку. На Засумському кладовищі в м. Суми у заявниці є родинне поховання, де розташовані могили її тітки - [PERSON] , роки життя: [INFO] - [INFO] ,та сина - [PERSON] , роки життя: [INFO] - [INFO] . Заявниця, як особа, що взяла на себе зобов`язання поховати померлих, здійснила їх захоронення, на їх могилах встановила таблички із зазначенням їх прізвищ, імен та по-батькові, дати народження та дати смерті. Вона постійно доглядає за цими могилами, підтримує там чистоту та охайність. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» користувач місця поховання (місця родинного поховання) - це особа, яка здійснила перше поховання на відведеному місці поховання (родинного поховання) та/або має відповідне свідоцтво про смерть похованого і свідоцтво про поховання. У відповідності до зазначеної норми закону заявниця є користувачем родинного поховання. З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 12.11.2016 року Ковпаківським районним у місті Суми відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області за актовим записом № 497, вбачається, що [INFO] померла [PERSON] . З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 23.03.2020 року Сумським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) за актовим записом № 899, вбачається, що [INFO] помер [PERSON] . Оригінали свідоцтва про смерть [PERSON] зі спливом часу заявниця втратила, не зберегла. Для отримання повторного свідоцтва про смерть [PERSON] заявниця звернулась до Ковпаківського районного в м. Суми відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, де 12.11.2016 року отримала повторне свідоцтво про смерть [PERSON] . У відповідності до ст. 25 ЗУ «Про поховання та похоронну справу» після здійснення поховання померлого виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, як користувачу місця поховання (користувачу місця родинного поховання) спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) видається відповідне свідоцтво, зразок якого затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Це свідоцтво дає право його пред`явнику на встановлення намогильних споруд у межах могили (родинного поховання), вирішення питання про проведення підпоховання, здійснювати інші дії, пов`язані з використанням місця поховання, якщо це не суперечить законодавству. Оскільки необхідний термін часу, визначений законодавством з моменту смерті батьків заявниці витік, заявниця може (в разі необхідності) як користувачка місця родинного поховання здійснити в їх могилу підпоховання. Згідно з п. 3 Необхідного мінімального переліку вимог щодо порядку організації поховання і ритуального обслуговування населення, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України № 193 від 19.11.2003 року, укладення договору-замовлення на організацію та проведення поховання померлого в родинну могилу проводиться на підставі оригіналу свідоцтва про смерть чи свідоцтва про поховання першого похованого. 21.08.2020 року звернулася до Комунального підприємства «Спеціалізований комбінат» з питанням про видачу на підставі наданого витягу з ДРАЦСГ про смерть свідоцтва про поховання [PERSON] . Однак 25.08.2020 року листом (вих. № 01-11/63-Б) отримала відповідь про відмову у видачі такого свідоцтва, оскільки таке свідоцтво видається тільки на підставі оригіналу свідоцтва про смерть. Отже, для вирішення питання щодо визначення заявниці користувачем місця поховання та одержання відповідного свідоцтва про поховання необхідно мати оригінали свідоцтва про смерть, який втрачений. Єдиним шляхом вирішення проблеми щодо відновлення втраченого документу є звернення заявниці до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення - встановлення факту здійснення заявницею поховання тітки [PERSON] . Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Таким чином, на основі з`ясованих обставин, суд дійшов висновку про те, що заява [PERSON] , заінтересована особа - комунальне підприємство «Спеціалізований комбінат» про встановлення факту, що має юридичне значення, є такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved