Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт народження 07 квітня 2017 року в м.Сімферополі АР Крим сина [PERSON], відомості про батька записати відповідно до ч.1 ст.135 СК України. При цьому заявниця зазначає, що у звязку з тим, що вказана територія тимчасово непідконтрольна Україні внаслідок окупації, то вони не можуть зареєструвати в органах РАЦС народження дитини та отримати належне свідоцтво. Наявний у неї медичне свідоцтво видане лікарським закладом на окупованій території у зв'язку з чим не є дійсним та не створює правових наслідків. У Мелітопольському міському відділі ДРАЦС їй було надане письмове роз'яснення щодо підстав для проведення реєстрації народження дитини у такому випадку. З метою отримання свідоцтва про народження дитини державного зразку заявниця просить суд встановити факт народження дитини. В судове засідання заявниця та її представник адвокат [PERSON] не зявилися, однак від представника надійшла письмова заява про слухання справи в їх відсутність та задовольнити заяву. Представник заінтересованої особи - Мелітопольський МВ ДРАЦС ГТУЮ Запорізької області у судове засіданні не зявився, заперечень не має. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована і підлягає частковому задоволенню за таких підстав. [PERSON], [INFO], є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії СЮ 138494 /а.с.4/. Відповідно до копій медичного свідоцтва про народження серії 35 №020590, виданого Сімферопольським клінічним пологовим будинком №1 [PERSON], [INFO], народила 07 квітня 2017 року в м. Сімферополі АР Крим дитину чоловічої статі /а.с.5/. Так, згідно з п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-У11 будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Але, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними установами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток з метою захисту інтересів мешканців, що проживають на цій території, можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозвязку під час розгляду справ у порядку ст.257-1 ЦПК України. При зверненні до Мелітопольського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Запорізької області з метою державної реєстрації дитини на території України, заявниці було в цьому відмовлено, з мотивів невідповідності документів вимогам законодавства України /а.с.8/. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати народження дитини у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року. Згідно ст.7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заявниця не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дитини, з метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявниця та її дитина, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог щодо встановлення факту народження її дитини, оскільки реєстрація народження дитини неможлива без відповідного рішення суду, а тому, заявлені вимоги підлягають задоволенню. Однак, вимоги заявниці підлягають задоволенню частково, оскільки суд встановлює лише факт народження дитини певної статі у певних батьків. Імя ж дитини встановлюється відповідно до ст.28 ЦК України. Саме право батьків за їх згодою визначити імя дитини при реєстрації її народження в органах РАЦС відповідно до ст.ст.145-147 СК України та Правил державної реєстрації актів цивільного стану в України, згідно з якими з рішення суду зазначаються в акті про народження лише дані про дату і місце народження дитини, про її батьків. Крім того, вимоги про внесення відомостей про батька на підставі ст.135 ч.1 СК України не підлягають задоволенню, оскільки питання про визначення походження дитини від батька вирішуються в позасудовому, встановленому законом порядку, шляхом подання відповідних заяв батьками або шляхом предявлення позову про визнання батьківства.

Outcome: partial