Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Заявниця звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме - факту смерті, мотивуючи тим, що [INFO] року в м. Луганськ Луганської області померла громадянка України [PERSON],[INFO]. Померла похована в тому самому населеному пункті. Померла є матір'ю заявниці, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Єдиним наявним документом, що підтверджує факт смерті померлої на території, непідконтрольній державній владі України, що відповідно до Постанови Верховної ради України від 17.03.2015 року № 254УІІІ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» одночасно є тимчасово окупованою територією України, є лікарське свідоцтво про смерть [NUMBER] від 14.04.2017 року видане Державною установою Луганське міське центральне патологоанатомічне відділення Луганської народної республіки та свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 24.01.2017 року, видане Жовтневим відділом запису актів громадянського стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, що знаходиться на території, непідконтрольній державній владі України. Посилається на те, що Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» визначено, що на території м. Луганськ Луганської області, де померла та похована [PERSON], діяльність державних органів влади України, в т. ч. органів (установ) державної реєстрації актів цивільного стану України припинена та фактично не здійснюється і тому отримати документи, що підтверджують факт смерті за зразками законодавства України, здійснити реєстрацію факту смерті та отримати відповідне свідоцтво про смерть не є можливим. Зазначає, що встановлення факту смерті в судовому порядку їй необхідно для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу свідоцтва про смерть, згідно чинного законодавства України. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі, в т. ч. рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. У зв'язку з вищевикладеним, вимушена звернутись до суду з цією заявою та просить встановити юридичний факт, а саме: факт смерті [PERSON], [INFO],уродженки с. Гусятин Чемеровецького району Хмельницької області, зареєстроване місце реєстрації: [ADDRESS], громадянки України, в м. Луганськ Луганської області [INFO] року. В судове засідання заявниця не з'явилась, до суду заявницею надано заяву відповідно до якої просить проводити розгляд справи за її відсутності, заяву підтримує та просить її задовольнити. Представники заінтересованої особи - відділ реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції в м. Києві у судове засідання не з'явились, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, до суду надано заяву, у якій не заперечують проти задоволення заяви та просить суд розглядати заяву у відповідності до вимог чинного законодавства України та проводити судовий розгляд без їх участі. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності заявника та представника заінтересованої особи , відповідно до вимог ст.169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно п.8 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст.ст. 256, 258 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» «...тимчасово, на три роки з дня набрання цим Законом чинності, запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей, до яких належать райони, міста, селища, села, що визначаються рішенням Верховної Ради України...». Згідно ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ч. 2 цієї статті справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Постановою Верховної ради України від 17.03.2015 року № 252УІІІ «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» зазначено, що «...До окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, - належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї Постанови, що відповідає Мінському меморандуму від 19 вересня 2014 року...». Відповідно до Постанови Верховної ради України від 17.03.2015 року №254УШ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України - визнані Верховною радою України тимчасово окупованими. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» визначено, що на території м. Луганськ Луганської області, де померла та була похована [PERSON], діяльність державних органів влади України, в т. ч. органів (установ) державної реєстрації актів цивільного стану України припинена та фактично не здійснюється. Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. З матеріалів справи вбачається, що заявниці надано лікарське свідоцтво про смерть [NUMBER] від 14.04.2017 року видане Державною установою Луганське міське центральне патологоанатомічне відділення Луганської народної республіки та свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 24.01.2017 року, видане Жовтневим відділом запису актів громадянського стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, однак відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», лікарське свідоцтво про смерть № 386 від 14.04.2017 року видане Державною установою Луганське міське центральне патологоанатомічне відділення Луганської народної республіки та свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 24.01.2017 року, видане Жовтневим відділом запису актів громадянського стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки є недійсними і не створюють правових наслідків, тому не є підставою для реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану та отримання документу - свідоцтва про смерть згідно чинного законодавства України. Таким чином, судом встановлено, що вищезазначені обставини позбавляють заявницю можливості зареєструвати даний факт та реалізувати інші права та обов'язки, пов'язані із отриманням свідоцтва про смерть згідно чинного законодавства України. Згідно зі ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Пунктом 46 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є - лікарське свідоцтво або фельдшерська довідка про смерть, видані лікувальним закладом, рішення суду про встановлення факту смерті чи оголошення громадянина померлим, а також повідомлення з місць позбавлення волі. Пунктом 45 розділу ІІІ даних Правил …передбачено, що реєстрація смерті провадиться за заявою родичів померлого, його сусідів, працівників житлово-експлуатаційних організацій та інших осіб чи за повідомленням адміністрації лікувального закладу, де сталася смерть. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заявник не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації смерті, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог заявниці про встановлення факту смерті [PERSON], [INFO], уродженки с.Гусятин Чемеровецького району Хмельницької області, зареєстроване місце реєстрації: [ADDRESS], громадянки України, в м. Луганськ Луганської області [INFO] року та задоволення її заяви. На підставі викладеного, ст.1 Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей», ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст.ст.3 п.1, ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року № 252УІІІ «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування», Постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року №254УШ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення», розділу 3 Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року,

Outcome: approved