Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

Заявниця звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті її батька [PERSON], який помер [INFO] в м. Донецьк. Посилалась на те, що вона звернулась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві для отримання свідоцтва про смерть, але їй було відмовлено, оскільки державні органи на території України не визнають документів наданих державними органами на території не підконтрольній Україні. Зазначала, що встановлення факту смерті їй необхідно для отримання допомоги по втраті годувальника. В судове засідання заявниця не з'явилась, але надала суду заяву в якій свої вимоги підтримала в повному обсязі та просила розгляд справи проводити за її відсутності. Заінтересована особа не направила на адресу суду письмових пояснень та не просила суд проводити розгляд справи за відсутності їх представника, хоча про розгляд справи повідомлялась належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним заяву задовольнити, виходячи з наступного. Як вбачається з свідоцтва (а.с.3) та пояснень заявниці, остання є донькою [PERSON], який помер [INFO] в м. Донецьк, а 02.11.2015р. був похований на цвинтарі в м. Комсомольське Старобещевського району Донецької області. Факт смерті [PERSON] підтверджується довідкою про причини смерті та довідкою про тимчасову непрацездатність (а.с.4,5). Згідно письмових пояснень заявниці, остання, як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (а.с.6,7) звернулась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві для отримання свідоцтва про смерть батька з метою подальшого отримання допомоги по втраті годувальника. Але їй було відмовлено на тій підставі, що державні органи на території України не визнають документів наданих державними органами на території не підконтрольній Україні. Згідно п.п.1,2,3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до роз'ясень, даних в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Оскільки в матеріалах справи містяться належні та допустимі докази того, що [PERSON] помер [INFO] у м. Донецьк, то суд вважає доведеним факт його смерті. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved