Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

Заявниця свої вимоги мотивує тим, що 26 лютого 1998 р. одружилася з [PERSON], від шлюбу якого мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З 03 лютого 2007 р. подружжя проживало в АР Крим, Україна. 03 квітня 2015 р. [PERSON] помер внаслідок інфаркту мозку в м. Леніна, Ленінського району Республіки Крим. Після смерті чоловіка, заявниця переїхала проживати до м. Суми разом з дітьми, проте після переїзду, у [PERSON] почали виникати труднощі з оформленням документів відносно дітей, так як потрібна згода чоловіка, який помер та отримання допомоги за втратою годувальника. Про те свідоцтво про смерть чоловіка видане державним органом Російської Федерації, в якому вказане місце смерті [PERSON] Російська Федерація Крим, а од же даний документ, який виданий непередбаченим законом органом є недійсним та не створює правових наслідків. Враховуючи викладене, заявниця просить суд встановити факт смерті [PERSON], померлого на тимчасово окупованій території України в м. Леніна Ленінського району, Автономної Республіки Крим, 03.04.2015 р., в наслідок інфаркту мозку. Заявниця з представником надали суду письмову заяву, згідно якої просять цивільну справу розглядати у їх відсутність, вимоги підтримують у повному обсязі. Представник Ковпаківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції просять заяву розглядати у їх відсутність. 26 лютого 1998 р. Відділом реєстрації актів громадянського стану Сумського міськвиконкому зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] ([PERSON]), про що зроблено актовий запис за № 178 /а.с.8/. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] /а.с.9,10/. 04 квітня 2015 р. Ленінським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, видано свідоцтво про смерть, [PERSON], який помер 03.04.2015 р., серія І-АЯ № 524438 /а.с.13/. Зі змісту ст.3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав. Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7ст.273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст.273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35ЦПК. Між тим, відповідно до ст.ст.1,3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Крим є тимчасово окупованою територією. Тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Оскільки заявниця [PERSON], яка є громадянкою України, проживає в м. Суми пр.-т. Курський [ADDRESS]; її чоловік [PERSON], також був громадянином України та перебував на тимчасово окупованій території України - в м. Леніна Республіки Крим, де помер 03.04.2015 року, про що була видано довідка про причину смерті; видана органом державної влади Російської Федерації, свідоцтво про смерть згідно ч.3ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним, відтак вказана обставина унеможливлює оформлення необхідних документів, тому з метою захисту законних прав та інтересів громадянки України [PERSON] необхідно встановити факт смерті її чоловіка, [PERSON] на тимчасово окупованій території України - в м. Леніна, Ленінського району Республіки Крим.

Outcome: approved