Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факти проживання однією сім`єю. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з осені 1998 року вона та її чоловік [PERSON] проживали в будинку рідної сестри чоловіка - [PERSON] та її чоловіка [PERSON] разом з ними за адресою: [ADDRESS] , оскільки останні за станом здоров`я потребували сторонньої допомоги. Після смерті у 2002 році [PERSON] заявниця та її чоловік продовжили догляд за [PERSON] , який помер у 2004 році. [INFO] помер чоловік заявниці [PERSON] та після його смерті вона прийняла спадщину, отримавши відповідні свідоцтва про право на спадщину на майно. Також заявниця зазначає, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Н.Сироватської сільської ради Сумського району, загальною площею 3,96 га, що належала померлому на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії Р 3 № 739542, р. № 219 від 23.12.2002 року. Проте на момент відкриття спадщини заявниці та її чоловіку не було відомо про факт існування даної земельної ділянки, а також те, що вони мають право на спадкування як спадкоємці четвертої черги за законом, які проживали із померлим однією сім`єю та вели спільне господарство протягом більше аніж 5 років до часу відкриття спадщини, і лише навесні 2019 року від орендаря зазначеної земельної ділянки заявниця дізналася про її наявність. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] заявниця отримала роз`яснення, що оскільки вона не є кровним родичем померлого, їй необхідно надати офіційний документ, який би підтверджував факт її проживання та проживання її чоловіка [PERSON] із [PERSON] однією сім`єю не менше аніж 5 років до часу відкриття спадщини. А тому просить суд встановити факт, що [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] проживали однією сім`єю на протязі 6 років в період часу з осені 1998 року по день смерті [PERSON] - [INFO] та встановити факт, що заявниця [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] проживали однією сім`єю на протязі 6 років в період часу з осені 1998 року по день смерті [PERSON] - [INFO]. Заявниця в судове засідання не з`явилася, направила заяву про розгляд справи без її участі, свої вимоги просить задовольнити. Від сільського голови Нижньосироватської сільської ради надійшла заява про розгляд справи без участі представника сільської ради, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку. Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно до ч. 2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Судом встановлено, що заявниця та [PERSON] уклали шлюб 28 лютого 1957 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] (а.с. 9). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] в с. Нижиня Сироватка, Сумського району, Сумської області (а.с. 13). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00018713715 від 19.09.2017 року, 10 лютого1958 року виконавчим комітетом Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області внесено актовий запис № 13 про реєстрацію шлюбу [PERSON] (прізвище після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] ») та [PERSON] (а.с. 14). Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00023265668 від 02.07.2019 року, 8 серпня 2002 рокувиконавчим комітетом Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області внесено актовий запис № 59 про смерть [PERSON] (а.с. 15-16). Як вбачається з довідки № 1478 від 28.08.2018 року [PERSON] , яка померла [INFO] на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На час смерті вона була зареєстрована в житловому будинку разом з чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] та сином [PERSON] , який помер [INFO] . Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався (а.с. 17). Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00023005325 від 31.05.2019 року, 23 червня 2004 рокувиконавчим комітетом Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області внесено актовий запис № 43 про смерть [PERSON] (а.с. 19). Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії Р 3 № 739542, р. № 219 від 23.12.2002 року, [PERSON] на підставі розпорядження голови Сумської райдержадміністрації від 18.12.2022 р. № 529 передана у приватну власність земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Нижньосироватської сільської ради Сумського району площею 3,96 га (а.с. 11). Згідно статті 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Отже, заявниця має право на спадкування майна померлого [PERSON] у четверту чергу, якщо доведе факт проживання з ним однією сім`єю. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Статтею 3 СК України визначено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, незаборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства. Членів сім`ї пов`язують взаємні права та обов`язки. Ця ознака є найбільш вагомою для юридичного визначення поняття сім`ї. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03.06.99 №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Як вбачається з довідки № 882 від 20.06.2019 року, [PERSON] , який помер [INFO] на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На час смерті він був зареєстрований в житловому будинку один. Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався (а.с. 20). Крім того, судом не можуть бути враховані як докази письмові пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с. 26,30), оскільки відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. ст. 69, 90, 91, 213 ЦПК України, свідки допитуються безпосередньо в судовому засіданні, попереджаються про кримінальну відповідальність та приводяться до присяги. І лише в такому випадку їх покази є належним та допустимим доказом в розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України. Отже, заявницею не надано суду належних, допустимих, достатніх та переконливих доказів, які б свідчили про те, що вона та її померлий чоловік [PERSON] проживали за адресою: [ADDRESS] однією сім`єю з [PERSON] та вели спільне господарство протягом 6 років в період часу з осені 1998 року по день смерті [PERSON] - [INFO]. А тому, враховуючи вищевикладене, суд не знаходить підстав для задоволення заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed