Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

Заявниця звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті. Заявлені вимоги мотивувала тим, що 21.09.2015 помер її чоловік [PERSON], що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 286 та довідкою про причину смерті № 286, виданими установою «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 міста Макіївка» Донецької області від 22.08.2015. Вказані медичні документи видані установою, що згідно з Законом України від 15.04.2014 «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсною, вони не створюють правових наслідків. З таким документом (лікарським свідоцтвом про смерть № 286) вона не може зареєструвати факт смерті чоловіка. Після отримання лікарського свідоцтва, вона звернулася до Приморського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області з метою державної реєстрації смерті [PERSON], однак отримала відмову, оскільки лікарське свідоцтво видане «Центром первинної медико-санітарної допомоги №2 міста Макіївка» Донецької області є незаконним та видане установою, яка створена у порядку, не передбаченому законом. Згідно з довідкою №0000382818/[NUMBER] від 27.10.2017 вона є внутрішньо переміщеною особою, мешкає за адресою: м.Приморськ, вул.Мічуріна, буд.70-А. Її чоловік [PERSON] народився 24.02.1953 року в м.Макіївка Донецької області, помер 21.09.2015 у м.Макіївка Донецької області. Там вона як дружина померлого отримала свідоцтво по смерть, оскільки без нього не можливо було поховати на цвинтарі чоловіка. У вказаному лікарському свідоцтві про смерть, окрім незаконної печатки установи, міститься підпис лікаря, що може свідчити про достовірність факту смерті. Перебування у шлюбі підтверджуються свідоцтвом про шлюб. Встановлення факту смерті чоловіка їй необхідно для державної реєстрації смерті чоловіка, отримання свідоцтва про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану та в подальшому звернення до органів Пенсійного Фонду України для оформлення державної допомоги, а також для оформлення спадщини після смерті чоловіка. Просить: встановити факт смерті у місті Макіївка Донецької області [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], який помер 21 вересня 2015 року. (а.с.1). У судовому засіданні заявниця [PERSON] дала пояснення, аналогічні викладеним у заяві, додатково пояснила, що її чоловік сильно хворів, вона доглядала за ним, а коли він помер, то вона дуже засмутилася, була депресія, здійснити обряд поховання їй допомагала донька. У теперішній час вона мешкає та зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою: Запорізька область, м.Приморськ, вул.Мічуріна, буд.70А. Просила встановити факт\~смерті її\~чоловіка [PERSON],\~[INFO],\~ уродженця\~ [INFO],\~який помер\~21\~вересня 2015\~року у Донецькій області, м.Макіївка Заінтересована особа Приморський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, представника в судове засідання не направив, надав письмову заяву від 13.03.2019, в якій заперечень по справі не вказав, просив розглянути справу на розсуд суду та за відсутності представника відділу (а.с.16). Вислухавши заявника, свідка, дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що згідно з паспортом громадянина України [PERSON] народилась 22 грудня 1957 року в м.Опочка Псковської області, зареєстрована за адресою: [INFO], мікрорайон Зелений[ADDRESS] (а.с.3,4). Згідно з паспортом громадянина України [PERSON] народився 24 лютого 1953 року в м.Макіївка Донецької області, за життя був зареєстрований за адресою: м.Макіївка-56, мікрорайон Зелений[ADDRESS] (а.с.8). У свідоцтві про одруження зазначено, що [PERSON], який народився 24.02.1953 року в м.Макіївка Донецької області, Україна, та [PERSON], яка народилася 22.12.1957 року, 06.08.2004 зареєстрували шлюб у Макіївському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис №756 (а.с.7). Тобто заявниця [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Згідно з довідкою № [NUMBER] від 27.10.2017 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] має фактичне місце проживання за адресою: [INFO] (а.с.6). У лікарському свідоцтві про смерть №286 від 22.09.2015, що видане «Центром первинної медико-санітарної допомоги №2 м.Макіївки»», зазначено, що [PERSON], [INFO], помер 21.09.2015; смерть настала вдома від ракової інтоксикації. Причина смерті встановлена лікарем [PERSON] (а.с.9). Згідно з довідкою про причину смерті [PERSON] помер від ракової інтоксикації.(а.с.10). Заявником також надано свідоцтво про смерть [PERSON], [INFO], яка сталася 21.09.2015 (а.с.12). Ці документі видані на тимчасово окупованій території органами, діяльність яких вважається на Україні незаконною, тому документи є недійсними. Приморським РВ державної РАЦС ГТУЮ у Запорізькій області від 12.03.2019 видано заявниці [PERSON] відмову у проведенні державної реєстрації смерті та видачі відповідного свідоцтва про смерть [PERSON], [INFO], який помер 21.09.2015, оскільки не надані медичні документи, оформлені медичними закладами належним чином. Крім того, відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч.3 ст.9 цього Закону, є недійсним і не створює правових наслідків. Для отримання свідоцтва про смерть заявнику запропоновано звернутися до суду (а.с.11). Свідок [PERSON] суду пояснила, що знає заявницю більше 20 років, вона з чоловіком приїжджала відпочивати на море, так вони познайомилися. Вони тривалий час з заявницею підтримують дружні стосунки, постійно спілкуються. Вона знає, що чоловік заявниці [PERSON] хворів, мав важку хворобу, заявниця за ним доглядала. У 21.09.2015 він помер, донька заявниці допомагала організувати його поховання. З 2017 року заявниця як внутрішньо переміщена особа зареєстрована та мешкає у неї. Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Воно може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.95 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Пунктом 18 Постанови передбачено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Указом Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 4 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», яким зобов'язано КМУ вжити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв. Згідно з наказами Міністерства юстиції України від 25.11.2014 №246/7, 247/7 «Про переміщення органів та установ юстиції Луганської області», «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області», свідоцтва про смерть, видані органом, який знаходиться на не контрольованій території, є недійсним. Використання їх в якості документів, що засвідчують факт смерті, є неможливим. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ст.17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до\~п.\~1\~глави 5\~розділу ІІІ\~Правил державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~в Україні,\~затверджених Наказом\~Міністерства юстиції\~України від\~18.10.2000\~року №\~52/5,\~підставою для\~державної реєстрації\~смерті є\~рішення суду\~про встановлення\~факту смерті\~особи в\~певний час. Пунктом 6 глави 5 розділу ІІІ встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі, зокрема, встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, які узгоджуються між собою, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог заявниці. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер на тимчасово окупованій території, свідоцтво про його смерть видане органом, який знаходиться на не контрольованій території України, тому є недійсним і не створює правових наслідків на території України. Заява про встановлення факту смерті [PERSON], який помер 21 вересня 2015 року у місті Макіївка Донецької області, Україна, яка визначена Верховною Радою України як тимчасово окупована територія України, подана дружиною померлого до суду за межами такої території України. Факт смерті знайшов підтвердження в судовому засіданні на підставі досліджених в судовому засіданні письмових доказів, пояснень свідка [PERSON], заявниці. Встановлення факту смерті чоловіка для заявниці має юридичне значення, потрібно їй для реалізації своїх прав та обов'язків, пов'язаних зі смертю її чоловіка, державної реєстрації його смерті, звернення до органів Пенсійного фонду України, оформлення спадщини. В інший спосіб даний факт не може бути встановлений. Враховуючи викладене, вимоги заявниці про встановлення факту смерті [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved