Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

Заяники, [PERSON] та [PERSON], звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про розірвання шлюбу, що зареєстрований 11 квітня 2013 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім`ї, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 11 квітня 2013 року. Заявники мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Водночас зазначають, що спільне життя між ними не склалось, через відсутність взаємопорозуміння та спільних поглядів на життя та шлюб. З липня 2018 року вони припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства та проживають окремо. Крім того, заявники вказують, що між ними досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні дитини, що підтверджується нотаріально посвідченим договором про визначення місця проживання дитини, сплату аліментів на утримання дитини, участь у вихованні та додаткових витратах на дитину від 30 жовтня 2018 року. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам заявників, просять суд задовольнити заявлені вимоги та розірвати шлюб. Заявники в судове засідання не з'явились, подали заяви, зі змісту яких вбачається, що останні заявлені вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути справу за їх відсутності. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] 11 квітня 2013 зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім`ї, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 11 квітня 2013 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], заявники мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Заявники досягли згоди стосовно участі у вихованні та утриманні дитини, що підтверджується нотаріально посвідченим договором про визначення місця проживання дитини, сплату аліментів на утримання дитини, участь у вихованні та додаткових витратах на дитину від 30 жовтня 2018 року. Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. При цьому, згідно роз'яснень, які містяться у п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб», розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. У відповідності до ст.ст. 104, 114 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, так як сторони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не підтримують шлюбних стосунків, наміру зберігати сім'ю не мають, що є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved