Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту смерті її чоловіка [PERSON], [INFO], громадянина України, померлого 10 вересня 2017 року у місті Донецьк Донецької області в Україні внаслідок хронічної серцевої недостатності 2Б, після інфарктний кардіосклероз із гіпертензією. Зазначила, що вказані обставини підтверджуються лікарським свідоцтвом про смерть №264 від 11 вересня 2017 року, виданого Центром первинної медично-санітарної допомоги №2 міста Донецька. При зверненні заявниці до Центрального районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть належного зразку, їй було відмовлено, оскільки для підтвердження факту смерті були предявлені документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. У звязку з цим, [PERSON] звернулася до суду в порядку п.8 ч.1 ст.256 ЦПК. Заявниця надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Представник зацікавленої особи в судове засідання не зявився, з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до паспорту громадянина України серії СМ №788639, виданого Ворошиловським РВ ГУМВС України в м. Донецьку 21 травня 2007 року, [PERSON] народилася 01 липня 1951 року у с/з Каракубський Старобешевського району Донецької області. У графі сімейний стан, зазначено, що зареєстровано шлюб 25.09.1976 року з [PERSON], [INFO]. Із довідки №1411034838 від 06.04.2016 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що заявниця у справі проживає за адресою: [INFO]. Згідно свідоцтва Серії ІІ-НО №393759 виданого [INFO], між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб 25 вересня 1976 року, про що зроблено актовий запис №2349. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. [PERSON] помер 10 вересня 2017 року у місті Донецьк Донецької області в Україні внаслідок хронічної серцевої недостатності 2Б, після інфарктний кардіосклероз із гіпертензією. Вказані обставини підтверджуються лікарським свідоцтвом про смерть №264 від 11 вересня 2017 року, виданою Центром первинної медично-санітарної допомоги №2 міста Донецька. Відповідно до свідоцтва про смерть невстановленого зразку виданого 12 вересня 2017 року, [PERSON], [INFO], помер 10 вересня 2017 року у місті Донецьк Донецької області. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р, місто Донецьк входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. За положеннями ч.2, ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. У звязку з цим, заявниця звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для проведення належної реєстрації смерті. Однак, листом за вих.971/15.2-106 від 12.10.2017 їй було повідомлено, що реєстрацію смерті [PERSON] за предявленими документами провести неможливо та рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Враховуючи норми Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявником документів про відмову в реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно положень ч.4 ст.257-1 ЦПК, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Таке рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Таким чином, оцінивши наявні в матеріалах справи докази та зважаючи на те, що від встановлення факту смерті [PERSON] залежить виникнення особистих та майнових прав її спадкоємців, а також те, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення юридично значущого факту, суд вважає за необхідне задовольнити подану заяву.

Outcome: approved