Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

Заявниця звернулась до суду із заявою, в якої просить суд встановити факт її постійного проживання разом з бабусею [PERSON], яка померла 17 липня 2016 року, на день її смерті. Заявниця у судове засідання не зявилася але на адресу суду надіслала заяву в якій вона наполягала на задоволені заявлених вимог та просила розглядати справу без її участі. Представник відповідача до судового засідання не зявився, на адресу суду надіслав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Кожна особа відповідно до ст. 3 ЦПК України має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 234, ч. 2 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови №7 від 30.05.2008 р. роз'яснив, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка і разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року. Судом встановлено, що 17 липня 2016 року померла [PERSON], згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖД №460921 виданого Южненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №151, яка до дня смерті проживала за адресою: [INFO]. [PERSON] є єдиною спадкоємицею. В вказаному будинку разом з [PERSON], яка померла 17 липня 2016 року, проживала [PERSON], яка піклувалась о [PERSON], вела з нею господарство, через що вважала себе такою, що фактично прийняла спадщину, у звязку з чим не звернулась до нотаріуса з метою прийняття спадщини. Обставини проживання [PERSON] разом з [PERSON], яка померла 17 липня 2016 року, підтверджується довідками №45/05-06 від 21.09.2017 року та №47/02-18 від 05.10.2017 року, виданими Маринівською сільською радою Біляївського району Одеської області. Після звернення позивачки до приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини отримала лист №105/01-16з якого вбачається що [PERSON] не може отримати свідоцтво про право на спадщину, у звязку з тим що пропустила встановлений законом шестимісячний термін для подання відповідної заяви. Для вирішення спірного питання нотаріус рекомендував звернутися до суду з метою визначення або додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини або встановлення факту постійного проживання зі спадкодавицею на день її смерті. Згідно із ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява [PERSON] законна, обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні та підлягає задоволенню.

Outcome: approved