Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Заявниця звернулась до суду із заявою, якою просить встановити факт приналежності свідоцтва про право приватної власності на жилий будинок № 6 від 27.08.1998 року, виданого на підставі розпорядження органу приватизації підприємства «Південні магістральні електричні мережі» Державної електричної компанії «Укрелектропередача» [PERSON], його дійсному власнику - [PERSON], яка померла [INFO] року. Зокрема, заявниця зазначає, що у даному документі прізвище було помилково вказано як «[PERSON]», проте вірним є прізвище «[PERSON]». В судовому засіданні заявниця пояснила, що встановлення даного юридичного факту потрібно їй для оформлення спадщини, що залишилась після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви виходячи з наступного: За життя [PERSON] отримала свідоцтво № 6, видане 27.08.1998 року органом приватизації -Відокремлений підрозділ Одеських магістральних електричних мереж, про право приватної власності на жилий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] При цьому прізвище власника було вказано «[PERSON]». [INFO] року [PERSON] померла (св-во про смерть, повторно видано 04.07.2014 року). [PERSON] є донькою померлої [PERSON], тобто є спадкоємицею першою черги. 27.11.2014 року орган приватизації -Відокремлений підрозділ Одеських магістральних електричних мереж відмовив у внесенні виправлень до вищевказаного свідоцтва. Встановивши виниклі між сторонами правовідносини, суд звертається до положень діючого законодавства, яким вони врегульовані. У відповідності до ст. 258 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по - батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України та п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст.256 ЦПК України). Відповідно до п.5 ч.2 ст.234, п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення факту належності документів особі можливо лише в тому випадку, коли прізвище, ім'я, по - батькові чи час народження особи в них не співпадає з записами у паспорті чи свідоцтві про народження. Згідно з наданим роз'ясненням у постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року, «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді цих справ, в тому числі факту належності правовстановлюючого документа особі, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по - батькові, суд зобов'язаний запропонувати заявнику подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить саме йому, і що організація (установа), яка видала цей документ, не має можливості внести в нього виправлення. Заявник в повному обсязі довів, що іншого способу, ніж в судовому порядку, він не має можливості довести факт належності правовстановлюючого документу спадкодавцю, орган, що видав свідоцтво відмовив у внесенні відповідних змін (виправлень), тому суд приходить до висновку, що матеріалами справи доведений факт того, що свідоцтво про право приватної власності на жилий будинок № 6 від 27.08.1998 року, видане на підставі розпорядження органу приватизації підприємства «Південні магістральні електричні мережі» Державної електричної компанії «Укрелектропередача» [PERSON], дійсно за життя належало власнику - [PERSON], яка померла [INFO] рок. На підставі наведеного,

Outcome: approved