Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Заявниця звернулась до суду та просить встановити факт смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Оленичі Овруцького району Житомирської області, який помер [INFO] в м. Керч, Автономна Республіка Крим, України у віці 97 років. В обгрунтування заяви вказано, що [PERSON] , [INFO] проживав у м. Керч, Автономна Республіка Крим в Україні, та приходився дідусем [PERSON] . 14.02.2014 року [PERSON] було складено заповіт на ім`я [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер у м. Керч проте, заявниця не має можливості оформити спадщину, оскільки необхідно встановити факт смерті дідуся на тимчасово окупованій території України, тобто у м. Керч. Від [PERSON] надійшла заява про підтримання вимог заяви про встановлення факту смерті. Від заінтересованої особи Житомирського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) надійшла заява про проведення розгляду справи за відсутності представника. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, [PERSON] народився [INFO] в с. Оленичи Словечанського району Житомирської області (а.с. 15). З 30.12.1962 року територія Словечанського району у повному складі увійшла до складу Овруцького району. Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). 14.02.2014 року [PERSON] склав заповіт, яким, на випадок своєї смерті, усе своє майно заповів [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). [INFO] [PERSON] помер у м. Керч Автономної Республіки Крим (а.с. 14). Відповідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті. Статтею першою Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. У відповідності до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими цією статтею, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд встановлює факт смерті за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце в певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. [INFO] [PERSON] помер у м. Керч Автономної Республіки Крим, про що Керченським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим складено відповідний актовий запис (а.с. 14). Таким чином, указане свідоцтво не створює правових наслідків та разом з тим, з урахуванням специфіки обставин справи, оцінюється судом як підтвердження факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України, а саме [INFO] в м. Керч Автономної Республіки Крим. На підставі викладеного, враховуючи те, що заявник не має можливості отримати свідоцтво про смерть [PERSON] , оскільки документи про смерть видані на тимчасово окупованій території України, не можуть бути використаними заявником для реєстрації смерті на території України, що в свою чергу перешкоджає заявнику отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення поданої заяви. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved