Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті, посилаючись на те, що вона є матерю [PERSON], [INFO], який народився та проживав в [ADDRESS] з 01.08.1988 року та в 2008 році поїхав до м. Севастополь АР Крим, де працевлаштувався та тимчасово проживав. [INFO] її син [PERSON], [INFO] - помер в м. Севастополь Російська Федерація, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть про причину смерті [NUMBER] від 03.10.2014 року видану медичною установою, що розташована на окупованій території. Також смерть її сина [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть видане в м. Севастополь відділом запису актів цивільного стану Баклавського районного управління записів актів цивільного стану керівництва Севастополя. В квітні 2015 року та 18.11.2016 року вона зверталась до Жовтоводського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щоб зареєсрувати смерть сина в установленному законом порядку, одкак їй було відмовлено, та порадили звернутися до суду з заявою про встановлення факту смерті. Внесення до реєстру запису про смерть та наступна видача свідоцтва про смерть є підставою для настання правових наслідків смерті, серед яких прийняття спадщини, що залишилися після померлого, та інше. В судове засідання заявниця та заінтересована особа не з'явилися. Від заявниці надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Суд, розглянувши подані заявником документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до 4.2 ст.256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені будь-які факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав фізичних осіб. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядається невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] є рідною матерю померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження останнього, свідоцтво серії [NUMBER]. Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], з якого вбачається, що [INFO] помер [PERSON], [INFO], громадянин України, що народився у м. Жовті Води Дніпропетровської області, актовий запис про смерть № [NUMBER], місцем смерті є м. Севастополь Російська Федерація. Зазначене свідоцтво видане відділом записів актів цивільного стану Баклавського районного управління записів актів цивільного стану керівництва Севастополя, та не визнається на території України. У відповідності до наказів Міністерства юстиції України № 246/7 від 25 листопада 2014 року та № 935/5 від 17 червня 2014 року всі органи та підрозділи, які підпорядковані Міністерству юстиції України повинні були переміститися з тимчасово непідлеглих територій в населені пункти на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватись, тому всі акти та документи, видані органами не переміщеними в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєструвались з 01 грудня 2014 року вважаються недійсними. У відповідності з п. 8 ч. 1 ст.256 ЦПК України в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, встановлення такого факту вирішується в судовому порядку. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню (ч. 4 ст.257-1 ЦПК України). Частиною 4 ст.49 ЦК України передбачено, що реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За ч.1 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою. Відомості про смерть особи підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Відповідно до п 2 ч. 1 ст. 17 Закону України « Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Автономна Республіка Крим визначена тимчасово окупованою територією відповідно до п.1 ч.1 ст.3 «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та в порядку ст.1 цього Закону є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Отже, свідоцтво про смерть, видане відділом записів актів цивільного стану Баклавського районного управління записів актів цивільного стану керівництва Севастополя не створюють правових наслідків на території України. Згідно п. 7 ч. 1ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до роз'яснень, наданих у п.18постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявниці для державної реєстрації смерті. Наявні у заявниці документи не створюють правових наслідків та не дозволяють безпосередньо вчинити державну реєстрацію смерті органом РАЦС. З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що заяву про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України слід задовольнити, що надасть можливість отримати заявнику свідоцтво про смерть особи, видане державним органом України. Згідно пункту 8 частини першої статті 367 суд допускає негайне виконання рішення про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. На підставі викладеного,

Outcome: approved