Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

Заявниця [PERSON] просила суд встановити факт батьківства померлого [PERSON] відносно неї. В обґрунтування заяви посилається на те, що в свідоцтві про її народження запис про батька відсутній. ЇЇ батьком був [PERSON], а матірю [PERSON], але батьки проживали разом без реєстрації шлюбу. Вона народилася 12 лютого 1966 року. При житті [PERSON] визнавав її своєю донькою, опікувався та виховував, не ухилявся від виконання батьківських обовязків. Батько [PERSON] помер 24 листопада 2014 року. Після його смерті залишилося спадкове майно, але оформити його на себе через нотаріальну контору вона позбавлена можливості, оскільки батьки між собою не перебували в шлюбі. Просить суд встановити факт батьківства померлого [PERSON] відносно неї, тому що вона дійсно є його рідною дочкою. Заінтересована особа Комишнянська селищна рада Миргородського району в судове засідання свого представника не направила. Установа належним чином повідомлена про день та час судового розгляду справи. Заслухавши пояснення заявника, показання свідків, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до переконання, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що після смерті [PERSON] 24 листопада 2014 року (а.с. 75) відкрилася спадщина на належне йому майно. В свідоцтві про народження заявниці в графі «батько» запис відсутній (а.с.5). Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснив, що судам при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. У п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами передбачено, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 КпШС. Заяви про встановлення фактів батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2 ст.55 КпШС запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній), і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини або самою дитиною після досягнення повноліття. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.53 КпШС України 1969 року, батьківство може бути встановлено у судовому порядку за заявою дитини по досягненню нею повноліття у випадку народження дитини у батьків, які не перебували у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків до ЗАГСу. В ст. 53 КпШС України зазначено, що при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. За змістом наведеної норми закону встановлення судом батьківства може мати місце в разі доведення хоча б однієї із зазначених обставин: спільного проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем або спільне виховання чи утримання ними дитини або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Із копії свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що її матірю була [PERSON], а в графі «батько» - запис відсутній (а.с.5). 22 вересня 1985 року заявниця уклала шлюб із [PERSON], внаслідок чого її прізвище було змінено на «Румянцева» (а.с. 64). Той факт, що померлий [PERSON] визнавав своє батьківство відносно заявниці, підтверджується довідкою Комишнянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів з якої вбачається, що батько [PERSON] [PERSON] проживав разом з дочкою і матірю [PERSON] та приймав участь у вихованні та навчанні дочки (а.с.45). З довідки Комишнянської селищної ради Миргородського району вбачається, що згідно по господарських книг за 1977, 1978,1979 роки [PERSON] проживав в [INFO] разом з дружиною [PERSON] та дочкою [PERSON] (а.с.47). Довідкою Комишнянської селищної ради від 01.04.2015 року підтверджується той факт, що на день смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO] один (а.с. 101). [PERSON] за життя склав заповіт, яким зробив наступне заповідальне розпорядження: на випадок своєї смерті заповідає все належне йому майно своїй дочці [PERSON], тобто в заповіті [PERSON] сам визнає своє батьківство відносно заявниці (а.с.102 ). Факт визнання батьківства [PERSON] щодо заявниці підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON], стверджуючи про проживання її батьків однією сім'єю та спільне виховання і утримання ними дитини. Зазначені показання свідків є послідовними, узгодженими, відповідають іншим доказам та матеріалам справи. Суд приходить до переконання, що зазначені докази доводять факт батьківства [PERSON] щодо заявниці, оскільки вони свідчать про те, що той від народження дочки визнавав себе її батьком, та доводять об'єктивність пояснень заявниці про те, що її батьки проживали однією сім'єю. У достовірності зазначених доказів сумніву немає. Будь-яких доказів, які б спростовували доводи заявниці та показання зазначених свідків не надано, не містять їх і матеріали справи. Оцінюючи надані заявницею докази у сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] дійсно визнавав себе за життя батьком заявниці, брав участь у її вихованні та утриманні разом з матір'ю дитини, з якою проживав однією сімєю та вів спільне господарство. Встановлення вказаного факту для заявниці має юридичне значення.

Outcome: approved