Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-09 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме просить встановити, що вона, [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON], який помер [INFO] та [PERSON], яка померла [INFO]. Заяву мотивує тим, що вона народилася [INFO] в с.Корчунок Рогатинського району Івано-Франківської області і її батьками були [PERSON] та [PERSON]. [INFO] помер її батько [PERSON], а [INFO] померла її мати [PERSON] На день смерті батьків їм належав житловий будинок надвірними спорудами у [ADDRESS]. Проте, коли [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, то було виявлено невідповідність у документах щодо її по батькові та прізвищ батьків у свідоцтві про реєстрацію шлюбу. Тому [PERSON] змушена звернутися із вказаною заявою до суду. В судове засідання представник заявника подав заяву про розгляд справи без його участі, заяву про встановлення факту підтримує та просить суд її задоволити. Заінтересована особа в судове засідання не з'явилася, але подала заяву про розгляд справи у її відсутності, щодо заяви про встановлення факту родинних відносин не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заяву слід задоволити, виходячи з наступного. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Пункт 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», роз'яснює, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв'язку із втратою годувальника. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с.10), а [INFO] померла [PERSON] (а.с.9). Згідно зі свідоцтвом про народження [NUMBER] від 12.12.1968 року [PERSON], [INFO], її батьком вказаний [PERSON], а матір'ю - [PERSON] (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] [PERSON] після укладення шлюбу присвоєно прізвище «[PERSON]». Паспорт [NUMBER], виданий 04.11.1999 року Калуським МВ УМВС в Івано-Франківській області, на ім'я «[PERSON]» (а.с.25-27). З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 19.06.2018 року вбачається, що [PERSON], 1938 р.н., 14.02.1958 року зареєструвала шлюб із [PERSON] ї її прізвище після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.8). Згідно договору купівлі-продажу від 23.04.2012 року (а.с.13-14) в якості покупця вказаний [PERSON]. В будинковій книзі (а.с.16-20) зазначено, що в будинку по [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Таким чином, розбіжності у написанні прізвища батьків, імені батька, по батькові заявниці виникли через неправильне застосування правопису та перекладу з російської мови на українську. Суд вважає, що аналіз письмових доказів, які містять в матеріалах справи, а також пояснення заявника, викладені в заяві, свідчать про те, що [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON], який помер [INFO] та [PERSON], яка померла [INFO]. Встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать його цивільні права. Іншої можливості встановити цей факт заявник немає, а тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved