Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

заявниця звернулася в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення - проживання дитини разом з матір'ю, вказавши в заяві, що 29.07.2000 року заявниця уклала шлюб з [PERSON] у відділі РАЦС Хортицької райадміністрації Запорізької ради, актовий запис 320. [INFO] року у шлюбі народився син, [PERSON]. 13.09.2002 року рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя шлюб було розірвано (справа № 2-1708/02). 28.06.2006 року заявниця уклала шлюб з [PERSON]. [INFO] року від даного шлюбу народилася донька [PERSON]. 14.09.2010 року шлюб було розірвано рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя (справа № 2-5474/10) та позивачці залишено прізвище «[INFO] Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 23.09.2015 року (справа № 321/1164/15-ц) місце проживання дитини визначено разом з матір'ю. 29.07.2011 року заявниця уклала шлюб з громадянином Туреччини [PERSON]. [INFO] року у даному шлюбі народилася дочка, [PERSON]. У 2016 році заявниця зі своїми дітьми: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вирішила отримати громадянство Туреччини для того, щоб переїхати до свого чоловіка [PERSON] та проживати однією родиною. Між заявницею та [PERSON] існує згода про місце проживання їхнього сина, [PERSON] [INFO] саме з матір'ю. Про що [PERSON] надано нотаріально посвідчену заяву від 29.04.2013 року, де [PERSON] не заперечує проти імміграції його сина [PERSON] разом з матір'ю до Туреччини. Також, 21.10.2014 року разом із заявницею нотаріально заявили свою згоду на отримання [PERSON] громадянства Туреччини. У 2016 році заявниця звернулася до Головного Управління Реєстрації Громадянства Населення при Міністерстві Внутрішніх справ республіки Туреччина із відповідним пакетом документів та заявою про отримання громадянства республіки Туреччина. Листом № 71721457-125-Е.26313 від 16.03.2016 року їй було повідомлено про необхідність надати рішення суду про отримання нею права опіки над її неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON]. Однак, вимоги Українського законодавства в даному випадку не дозволяють звернутися до суду з такою вимогою, як встановлення опіки над неповнолітнім [PERSON], [INFO] Рішення суду про становлення юридичного факту проживання неповнолітнього [PERSON], [INFO] разом з матір'ю [PERSON] та знаходження на її утриманні необхідно заявниці за вимогами законодавства Туреччини про що їй було наголошено у листі Міністерства внутрішніх справ з посиланням на ст..16 «Закону про громадянство Республіки Туреччини» № 5901 і встановлення такого факту породжує право заявниці на розгляд її заяви міграційною службою Туреччини щодо свого неповнолітнього сина [PERSON]. Заявниця просить суд встановити юридичний факт, що неповнолітній [PERSON], [INFO], уродженець м.Запоріжжя, України, фактично проживає разом з матір'ю [PERSON], [INFO], уродженкою міста Ногінськ Московської області Росії та знаходиться на її утриманні. Представник заінтересованої особи [PERSON] проти задоволення заяви не заперечує. Заінтересована особа: [PERSON] надав заяву про визнання вимог заяви. Вислухавши пояснення заявника, її представника [PERSON], думку заінтересованої особи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 235 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. Судом встановлено, що 29.07.2000 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] у відділі РАЦС Хортицької рай адміністрації Запорізької ради, актовий запис 320 (а.с.6). [INFO] року у шлюбі народився син, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження, виданим ВРАГС Хортицького районного управління юстиції м.Запоріжжя від 04.10.2001р. (а.с.7). 13.09.2002 року рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя шлюб було розірвано (справа № 2-1708/02), що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 18.09.2003р., виданого ВРАГС Хортицького РУЮ м.Запоріжжя (а.с.10). 28.06.2006 року заявниця уклала шлюб з [PERSON]. [INFO] року від даного шлюбу народилася донька [PERSON]. 14.09.2010 року шлюб було розірвано рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя (справа № 2-5474/10) та позивачці залишено прізвище «[INFO] Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 23.09.2015 року (справа № 321/1164/15-ц) місце проживання дитини визначено разом з матір'ю. 29.07.2011 року заявниця уклала шлюб з громадянином Туреччини [PERSON], міжнародне свідоцтво про укладення шлюбу, реєстраційний № 20/63, видане Р.Т. Муніціпалітет Селчуклу (а.с.17-19). [INFO] року у даному шлюбі народилася дочка, [PERSON] (а.с.20). У 2016 році заявниця зі своїми дітьми: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вирішила отримати громадянство Туреччини для того, щоб переїхати до свого чоловіка [PERSON] та проживати однією родиною. Між заявницею та [PERSON] існує згода про місце проживання їхнього сина, [PERSON] [INFO] саме з матір'ю. Про що [PERSON] надано заяву, посвідчену приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Корицьким Є.Д., реєстровий № 659 від 29.04.2013 року, де [PERSON] не заперечує проти імміграції його сина [PERSON] разом з матір'ю до Туреччини (а.с.11). 21.10.2014 року [PERSON] та [PERSON] надали заяву, посвідчену приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чирва Л.А., реєстровий № 1962, 1963 де надали свою згоду на отримання [PERSON], [INFO] громадянства Туреччини (а.с.12). У 2016 році заявниця [PERSON] звернулася до Головного Управління Реєстрації Громадянства Населення при Міністерстві Внутрішніх справ республіки Туреччина із відповідним пакетом документів та заявою про отримання громадянства республіки Туреччина. Листом № 71721457-125-Е.26313 від 16.03.2016 року їй було повідомлено про необхідність надати рішення суду про отримання нею права опіки над її неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] (а.с.21). Відповідно до ч.2 ст.29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно до ч.3 ст.160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. [PERSON], [INFO] на день розгляду справи виповнилося 16 років та ним обрано місце проживання з матір'ю [PERSON], проти чого не заперечує його батько. Згідно з ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.1 постанови № 5 Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти, які й за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав (наприклад, для вирішення питання про наявність права на спадщину у особи, яка законодавством України не віднесена до кола спадкоємців за законом). Без встановлення юридичного факту проживання неповнолітнього разом з матір'ю, заявниця не має права на розгляд її заяви міграційною службою Туреччини щодо свого неповнолітнього сина [PERSON]. Встановити факт, про який просить заявниця у позасудовому порядку неможливо, тому з урахуванням наданих заявницею доказів факт підлягає встановленню у судовому порядку.

Outcome: approved