Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Заявниця звернулась до суду з вказаною заявою і просить суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], який помер 05 травня 2017 року та проживав по день смерті за адресою: м. Покров Дніпропетровської області, вул. Зонова 4/28, місце смерті: м. Макіївка, Україна. Заявниця в судове засідання не зявилась, але надала суду письмову заяву, згідно якої просить суд розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що до недавнього часу [PERSON] проживала в м. Макіївка селище Крупської [ADDRESS]. Проте була змушена переїхати проживати в інше місто. На даний час заявниця проживає за вказаною вище адресою разом чоловіком - [PERSON]. Чоловік заявниці - [PERSON] поїхав провідати дочку на окуповану територію в м. Макіївку, де йому стало зле і там же в лікарні помер, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть за № 284 від 05.05.2017 року та свідоцтвом про смерть, актовий запис № 418 від 05.05.2017 року, видане Донецькою Народною республікою м. Макіївка Червоногвардійським відділом запису актів громадянського складу м. Макіївка Державної [PERSON] палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки. Однак зареєструвати смерть чоловіка у встановленому законом порядку заявниця не може. Після переїзду до м. Покров [PERSON] звернулась до Відділу реєстрації актів цивільного стану по місту Покров Покровського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області для того, щоб зареєструвати смерть чоловіка. Але отримала відмову у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки подала лікарське свідоцтво про смерть від 05.05.2017 р. №284 та свідоцтво про смерть № 418 від 05.05.2017 року, виданого Червоногвардійським відділом запису актів громадянського стану м. Макіївка Державної [PERSON] Міністерства Юстиції Донецької Народної Республіки. У звязку з цим заявниця не може зареєструвати смерть чоловіка та реалізувати спадкові права. Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України №1085-р від 07 листопада 2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Макіївка відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з ч. 2 ст. 259 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п. 7 ст. 273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п. 4 ст. 273 ЦПК і полягає у з'ясуванні насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до п. 1 Постанова Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Згідно з ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок, забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Статтею 17 ч. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна За положенням ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024. Заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника і така заява розглядається судами невідкладно згідно ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України. Таким чином, надані суду документи є належними та доступними доказами, які в сукупності є достатніми для підтвердження факту смерті [PERSON]. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявнику для оформлення спадкових прав, тобто встановлення даного факту породжує юридичні наслідки для [PERSON]. Відповідно до роз'яснень, наданих п.п. 1. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 30.03.95 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти продовжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 259 ЦПК України рішення суду є підставою для державної реєстрації смерті. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України судове рішення підлягає негайному виконанню. Таким чином, суд вважає необхідним заяву [PERSON] задовольнити.

Outcome: approved