Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

Заявниця звернулась з заявою, в якій просить встановити факт народження [INFO] в м. Луганську Луганської області дівчинки,вагітність перша , пологи перші. Перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO], громадянином України, з 05 вересня 2014 року. Шлюб зареєстрований відділом ДРАЦС по м. Бердянську Запорізької області. Для реєстрації дитини представник заявника [PERSON]( за довіреністю) звернувся до Кадіївського відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Луганській області з заявою про реєстрацію народження дитини на території підконтрольній Україні та видачу свідоцтва українського зразка, але отримав 01.11.2016 року відмову з посиланням на те, що заявником пред»явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Мінохорони здоров»я України від 08.08.2006 р. № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті. Зареєстрованим в Мінюсті України 25.10.2006 року № 1150/13024. Тому просить встановити факт народження дівчинки [INFO] у м. Луганську Луганської області, Україна у [PERSON]. Заявниця у судовому засідання не була присутня, просила розглядати справу без її участі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, причина невідома. Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі , в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 256 п.7) ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідного до ст. 257-1 ЦПК заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подала батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначений Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначені Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey) (Страсбург, 10 травня 2001 року заява № 25781/94), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. У справі Намібії так званого «намібійського винятку» зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи , видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема недійсність не може бути заснована до таких документі як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог ст. 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з»ясування обставин справ на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видні органами та установами, що знаходяться на такій території. Відповідно до ст.7 ч.1 «Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року» дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ст. 13 п.4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» за відсутності документа закладу охорони здоров»я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. З матеріалів справи встановлено наступне. Листом від 01.11.2016 року № 47 Кадіївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області відмовив заявнику у державній реєстрації народження дитини на підставі документу: оскільки заявником для підтвердження факту народження дитини пред»явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Мінохорони здоров»я України від 08.08.2006 р. № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті. Зареєстрованим в Мінюсті України 25.10.2006 року № 1150/13024.( а.с.14) Копією (російською мовою) «медицинского свидетельства о роджения № 985 от 05 октября 2016 года, подтверждается факт рождения у [PERSON] , проживающей [ADDRESS] [INFO] девочки, весом 2640,0 граммов, беременность первая, роды первые. Родители находяться в зарегистрированом браке» (а.с.6) Із копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 05 вересня 2014 року , про що зроблено актовий запис за № 586 . Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON](а.с. 11) Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органами державної реєстрації актів цивільного стану є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад. Виходячи з вищезазначеного, суд вважає, що у судовому засіданні достовірно встановлений факт народження дитини - дівчинки , [INFO] у [PERSON] .

Outcome: approved